ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
У Х В А Л А

"09" грудня 2019 р. Справа№ 910/6673/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Кропивної Л.В.

суддів: Дідиченко М.А.

Руденко М.А.

розглянувши заяву товариства з обмеженою відповідальністю "Центр естетичного виховання "Золоті Сторінки" про відвід суддів Коробенка Г.П., Куксова В.В., Яковлєва М.Л. від розгляду справи

апеляційна скарга Фонду державного майна України

на рішення господарського суду міста Києва від 22.08.2019 р. (повне рішення складено 30.08.2019 р.)

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Укрвтормет"

до Фонду державного майна України

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача:

1) державний реєстратор юридичного департаменту Одеської міської ради Кравцан Марина Миколаївна

2) закрите акціонерне товариство "Одеса-Чай"

3) товариство з обмеженою відповідальністю "Центр естетичного виховання "Золоті Сторінки"

4) Регіональне відділення Фонду державного майна України по Одеській області

про визнання права власності,-

В С Т А Н О В И В:

Рішенням господарського суду міста Києва від 22.08.2019 р. у справі № 910/6673/19 позов задоволено: визнано за товариством з обмеженою відповідальністю "Компанія "Укрвтормет" право власності на нежиле приміщення № 501, загальною площею 111,2 кв.м., розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Маразліївська, 1; скасовано рішення державного реєстратора юридичного департаменту Одеської міської ради Кравцан Марини Миколаївни, індексний номер 37243509 від 25.09.2017 р. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень та скасовано запис в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень про право власності 22498552 від 19.09.2017 р.; визнано протиправним та скасовано запис у Єдиному реєстрі об`єктів державної власності (витяг з Єдиного реєстру об`єктів державної власності щодо державного майна, серія та номер: 10-15/11245 виданий Фондом державного майна України 09.06.2017 р.), який містить відомості про державне майно - захисну споруду цивільного захисту № 56012 за адресою: м. Одеса, вул. Маразліївська, буд. 1А; стягнуто з Фонду державного майна України на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Укрвтормет" судовий збір у розмірі 12 617,38 грн.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, товариство з обмеженою відповідальністю "Центр естетичного виховання "Золоті Сторінки" подало апеляційну скаргу, у якій просило скасувати рішення господарського суду міста Києва від 22.08.2019 р. у справі № 910/6673/19 та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 30.09.2019 р. апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Центр естетичного виховання "Золоті Сторінки" на рішення господарського суду міста Києва від 22.08.2019 р. у справі № 910/6673/19 залишено без руху та роз`яснено, що протягом десяти днів з дня вручення даної ухвали особа має право усунути встановлені судом недоліки і надати суду апеляційної інстанції докази, що підтверджують сплату судового збору у розмірі 149,99 грн.

Також Фонд державного майна України звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 07.10.2019 р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Фонду державного майна України на рішення господарського суду міста Києва від 22.08.2019 р. у справі № 910/6673/19; розгляд апеляційної скарги призначено на 12.11.2019 р.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.11.2019 р. апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Центр естетичного виховання "Золоті Сторінки" на рішення господарського суду міста Києва від 22.08.2019 р. повернуто заявнику, оскільки заявник апеляційної скарги у встановлений судом строк не усунув недоліки апеляційної скарги.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.11.2019 р. відкладено розгляд апеляційної скарги на 03.12.2019 р.

03.12.2019 р. до Північного апеляційного господарського суду від товариства з обмеженою відповідальністю "Центр естетичного виховання "Золоті Сторінки" надійшла заява про відвід суддям Коробенку Г.П., Куксову В.В., Яковлєву М.Л. від розгляду справи № 910/6673/19.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.12.2019 р. подану заяву про відвід суддів визнано необґрунтованою та передано матеріали справи для здійснення визначення складу судової колегії автоматизованою системою відповідно до положень ст. 32 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.12.2019 р. заяву товариства з обмеженою відповідальністю "Центр естетичного виховання "Золоті Сторінки" про відвід суддів Коробенка Г.П., Куксова В.В., Яковлєва М.Л., передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Кропивна Л.В., судді: Дідиченко М.А., Руденко М.А.

Згідно п. 7, п. 11 ст. 39 Господарського процесуального кодексу України питання про відвід має бути розглянуто не пізніше двох днів з дня надходження заяви про відвід. За результатами вирішення заяви про відвід суд постановляє ухвалу.

Колегія суддів, розглянувши заяву про відвід суддів, не знайшла підстав для її задоволення, виходячи з наступного.

Як випливає з мотивів, викладених товариством з обмеженою відповідальністю "Центр естетичного виховання "Золоті Сторінки" (надалі - Товариство) в обґрунтування поданої заяви про відвід колегії суддів, представник Товариства вказує на наявність у нього сумнівів у неупередженості та об`єктивності суддів Коробенка Г.П., Куксова В.В., Яковлєва М.Л., які полягають у тому, що колегією суддів 11.11.2019 р. була безпідставно повернута апеляційна скарга Товариства без розгляду у той час, як про існування недоліків апеляційної скарги і про встановлений судом строк на їх виправлення Товариству стало відомо з даних Єдиного державного реєстру; недоліки Товариство своєчасно виправило 11.11.2019 р., про що до початку наступного судового засідання, 12.11.2019 р., повідомило суд.

На думку заявника, ті обставини, що суд не переконався у причинах, з яких заявник не отримав ухвали про залишення апеляційної скарги без розгляду, не повідомив у черговому судовому засіданні заявника апеляційної скарги та інших часників процесу про повернення апеляційної скарги Товариству, заявник вважає проявом упередженості суддів по відношенню до нього з метою позбавлення його права на оскарження судового рішення.

Розглядаючи вказану заяву, у задоволенні якої відмовлено колегією суддів, що розглядає спір, і перевіряючи наведені у ній мотиви, встановлено таке.

З матеріалів справи вбачається, що Товариство у поданій ним апеляційній скарзі свідомо зазначило своїм місцем знаходженням адресу, за якою Товариство не знаходиться, тож за цією адресою не існує і місце знаходження постійно діючого керівного органу юридичної особи, або місце здійснення основної виробничої чи господарської діяльності особи.

При підготовці апеляційної скарги адвокат не вказав суду іншої адреси Товариства, куди господарський суд мав направляти Товариству повідомлення чи процесуальні документи щодо руху справи.

Заявник апеляційної скарги також стверджував, що Товариство сплатило 11.11.2019 р. судовий збір, орієнтуючись на дані Єдиного державного реєстру судових рішень, тоді як на офіційному сайті судової влади України і на сайті Північного апеляційного господарського суду будь-яких відомостей про рух апеляційної скарги Товариства не було оприлюднено.

Судовий збір у розмірі 150,00 грн. був сплачений апелянтом у Одеському відділенні банку, що вбачається з платіжного документу, 11.11.2019 р.

З наведеного випливає, що Товариству були відомі як недоліки поданої ним апеляційної скарги, так і строки, встановлені апеляційним господарським судом, для їх усунення.

Процесуальний закон не вимагає від суду проведення самостійної перевірки надходження до державного бюджету сплачених учасниками процесу сум судового збору, якщо учасником не надано суду доказів такої сплати. Заява про виправлення недоліків була подана до канцелярії апеляційного господарського суду 12.11.2019 р.

Процесуальний закон не лише зобов`язує вчиняти процесуальні дії у межах встановленого законом або призначеного судом строку, але й містить наслідки пропуску процесуальних строків. Зокрема, заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом (ч. 2 ст. 117 Господарського процесуального кодексу України).

Ухвала апеляційного господарського суду про залишення без руху апеляційної скарги Товариства від 30.09.2019 р. була направлена на вказану у апеляційній скарзі адресу Товариству 01.10.2019 р., а у Єдиному реєстрі судових рішень оприлюднена 02.10.2019 р.

Повернення засобами поштового зв`язку направленої ухвали апеляційного господарського суду про залишення без руху апеляційної скарги Товариства від 30.09.2019 р. із відміткою відділення поштового зв`язку «інші причини - адресат відсутній» відбулося 08.10.2019 р.

Частиною 3 статті 120 Господарського процесуального кодексу України визначено, що виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. За змістом частини 7 статті 120 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає. Порядок вручення судових рішень визначено у статті 242 Господарського процесуального кодексу України, за змістом частини 5 якої учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності в особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення, якщо така адреса відсутня. Частиною 11 статті 242 цього Кодексу передбачено, що у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

У Перехідних положеннях Господарського процесуального кодексу України, а саме у пункті 17 та підпункті 17.1 передбачено, що до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подання, реєстрація, надсилання процесуальних та інших документів, доказів, формування, зберігання та надсилання матеріалів справи здійснюються в паперовій формі.

Згідно з положеннями частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є:

- день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення (пункт 3);

- день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду (пункт 4);

- день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси (пункт 5).

Водночас, право подавати заяву про відвід судді і наслідки зловживання таким правом встановлені цим Кодексом. Право на відвід є однією з гарантій законності здійснення правосуддя і об`єктивності та неупередженості розгляду справи.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікованою Верховною Радою України (Закон України від 1.7.07.1997 № 475/97-ВР), закріплені основні процесуальні гарантії, якими може скористатися особа при розгляді її цивільного позову в національному суді, серед яких - розгляд справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Бочан проти України" (Заява №7577/02) від 03.05.2007 суд нагадує, що "безсторонність", в сенсі п. 1 статті 6, має визначатися відповідно до суб`єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі - тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об`єктивного критерію - тобто, чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу. Відповідно до об`єктивного критерію має бути визначено, чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо відсутності безсторонності судів. У цьому зв`язку навіть зовнішні ознаки мають .певне значення. Ключовим питанням є питання довіри, яку суди в демократичному суспільстві мають вселяти суспільству і, перш за все, сторонам у процесі.

В рішенні у справі "Олександр Волков проти України" від 09.01.2013 зазначено наступне. (104) Як правило, безсторонність означає відсутність упередженості та необ`єктивності. Згідно з усталеною практикою Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно встановлюватися згідно з: (І) суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (ІІ) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (див., серед інших, рішення у справах "Фей проти Австрії", від 24.02.1993, Series A N 255, пп. 28 та 30, та "Веттштайн проти Швейцарії", заява № 33958/96, п. 42, ECHR 2000-XII). (105) Проте між суб`єктивною та об`єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об`єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об`єктивний критерій), а й може бути пов`язана з питанням його або її особистих переконань (суб`єктивний критерій) (див. рішення у справі "Кіпріану проти Кіпру", заява № 73797/01, п. 119, ECHR 2005-XIII). Отже, у деяких випадках, коли докази для спростування презумпції суб`єктивної безсторонності судді отримати складно, додаткову гарантію надасть вимога об`єктивної безсторонності (див. рішення від 10 червня 1996 року у справі "Пуллар проти Сполученого Королівства", п. 32, Reports 1996-III). (106) У цьому відношенні навіть вигляд має певну важливість - іншими словами, "має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється". Адже йдеться про довіру, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість (див. рішення від 26.10.1984 у справі "Де Куббер проти Бельгії", Series A, №86). (107) Насамкінець, концепції незалежності та об`єктивної безсторонності тісно пов`язані між собою та залежно від обставин можуть вимагати спільного розгляду (див. рішення у справі "Сасілор-Лормін проти Франції", заява №65411/01, п. 62, ECHR 2006-XIII).

У рішенні у справі "Білуха проти України" (Заява №33949/02) від 09.11.2006 сказано: "стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного".

Відвід - це процесуальний інститут, що містить умови, за яких особа не може брати участі у конкретній справі. Відвід судді в господарському процесі як правова категорія - це висловлена в письмовій формі недовіра колегії господарського суду на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі внаслідок виявлення будь-якої особистої прихильності чи упередженості, заявлена учасником розгляду конкретної справи.

Згідно ст. 35 Господарського процесуального кодексу України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання, або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 36 цього Кодексу.

До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя.

Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Отже, право на подання заяви про відвід суддів як одна з гарантій законності здійснення правосуддя і об`єктивності та неупередженості розгляду справи не повинно використовуватися у разі незгоди з прийнятими суддями процесуальними рішеннями.

Вказані в заяві Товариства доводи в обґрунтування відводу суддів Коробенка Г.П., Куксова В.В., Яковлєва М.Л. фактично зводяться до незгоди з винесеною ухвалою суду від 11.11.2019 р. про повернення апеляційної скарги Товариства, а відтак у розумінні ст. 35 Господарського процесуального кодексу України не є підставою для відводу суддів від розгляду справи.

В силу п. 1 ст. 43 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Розглянувши заяву товариства з обмеженою відповідальністю "Центр естетичного виховання "Золоті Сторінки" про відвід суддів Коробенка Г.П., Куксова В.В., Яковлєва М.Л., суд не вбачає підстав для її задоволення, оскільки наведені заявником доводи у розумінні ст. ст. 35, 36 Господарського процесуального кодексу України не можуть бути підставою для відводу суддів і не вказують на наявність обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності суддів.

За таких обставин, керуючись ст. 35, 36, 38, 39, 234 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,-

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви товариства з обмеженою відповідальністю "Центр естетичного виховання "Золоті Сторінки" про відвід суддів Коробенка Г.П., Куксова В.В., Яковлєва М.Л. у справі № 910/6673/19 відмовити.

Справу № 910/6673/16 повернути до розгляду колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючого судді Коробенка Г.П., суддів Куксова В.В., Яковлєва М.Л.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Л.В. Кропивна

Судді М.А. Дідиченко

М.А. Руденко