ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2019 року

м. Київ

Справа № 910/11275/14

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Огороднік К.М. - головуючий, Банасько О.О., Пєсков В.Г.,

за участю секретаря судового засідання - Ксензової Г.Є.;

за участю арбітражного керуючого Вегера А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра"

на постанову Північного апеляційного господарського суду від 14.05.2019

та ухвалу Господарського суду міста Києва від 05.02.2019

у справі № 910/11275/14

за заявою Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтер-комплект"

про банкрутство,

ВСТАНОВИВ:

Обставини справи, встановлені судами першої та апеляційної інстанцій

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.07.2014 порушено провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтер-комплект" (далі - ТзОВ "Інтер-комплект", боржник).

Ухвалою попереднього засідання від 29.09.2014 визнано кредитором у справі №910/11275/14 по відношенню до боржника: Публічне акціонерне товариство "Комперційний банк "Надра" з грошовими вимогами на суму 125191368,05 грн, з яких 122345776,98 грн. - вимоги четвертої черги, 2845591,07грн. - вимоги шостої черги; Державну податкову інспекцію у Оболонському районі ГУ Міндоходів у м. Києва з грошовими вимогами на суму 1482088,77 грн боргу, з яких 394167,00 грн - вимоги третьої черги, 1086901,67 грн - вимоги шостої черги. Затверджено реєстр вимог кредиторів ТзОВ "Інтер-комплект".

Постановою Господарського суду міста Києва від 16.12.2014 визнано ТзОВ "Інтер-комплект" банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.03.2016 замінено ліквідатора боржника на арбітражного керуючого Саєнка В.В.

Ухвалами Господарського суду міста Києва неодноразово продовжувався строк для подання суду на затвердження звіту ліквідатора та ліквідаційного балансу банкрута.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.11.2018 продовжено ліквідатору боржника строк для подання суду на затвердження звіту ліквідатора та ліквідаційного балансу банкрута на шість місяців; достроково припинено повноваження ліквідатора ТзОВ "Інтер-комплект" арбітражного керуючого Саєнка В.В.; призначено ліквідатором банкрута арбітражного керуючого Вегеру А.А.

05.12.2018 ліквідатор банкрута подав на затвердження господарського суду звіт ліквідатора та ліквідаційний баланс банкрута.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.02.2019 затверджено звіт ліквідатора, затверджено ліквідаційний баланс станом на 05.02.2019, ліквідовано банкрута - Товариство з обмеженою відповідальністю "Інтер-комплект", як юридичну особу у зв`язку з банкрутством, закрито провадження у справі № 910/11275/14.

За наслідками розгляду звіту ліквідатора та ліквідаційного балансу банкрута, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав затвердити звіт, ліквідаційний баланс та ліквідувати ТзОВ "Інтер-комплект", оскільки ліквідатор не виявив достатньо майнових активів, що підлягають включенню до ліквідаційної маси для погашення кредиторських вимог.

Господарський суд, враховуючи вжиті ліквідатором заходи по розшуку майна, вважає за можливе затвердити звіт ліквідатора, ліквідувати юридичну особу банкрута, провадження у справі про банкрутство закрити.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 14.05.2019 увалу Господарського суду міста Києва від 05.02.2019 у справі № 910/11275/14 залишено без змін.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції погодилась з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для закриття провадження у справі про банкрутство, оскільки майна банкрута для задоволення всіх заявлених вимог кредиторів не виявлено, проте виконані всі необхідні дії на стадії ліквідації, на затвердження суду надано звіт ліквідатора та ліквідаційний баланс банкрута.

Короткий зміст вимог касаційної скарги з узагальненими доводами особи, яка подала касаційну скаргу

Публічне акціонерне товариство "Комерційний банк "Надра" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Комерційний Банк «Надра» (далі - ПАТ «КБ «Надра») звернулось до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Північного апеляційного господарського суду від 14.05.2019 та ухвалу Господарського суду міста Києва від 05.02.2019 у справі № 910/11275/14 з проханням їх скасувати та передати справу на розгляд до місцевого господарського суду на стадію ліквідаційної процедури.

Підставою для скасування скаржник вважає невірне застосування та порушення норм матеріального та процесуального права, зокрема положень Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (далі - Закон про банкрутство).

Скаржник доводить, що ліквідатором неповно та неякісно здійснено заходи по виявленню майна банкрута, до звіту ліквідатора не додано будь-яких підтверджень направлення ліквідатором до правоохоронних органів запитів щодо подальшого руху заяви про вчинення кримінального правопорушення колишніми посадовими особами банкрута.

Узагальнений виклад позиції інших учасників у справі

Від інших учасників справи відзиви на касаційну скаргу не надійшли, що відповідно до положень частини 3 статті 295 ГПК України не перешкоджає перегляду судових рішень.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

У зв`язку з відпусткою судді Ткаченко Н.Г., автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи № 910/11275/14 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Огороднік К.М., суддя - Банасько О.О., суддя - Пєсков В.Г., що підтверджується витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи (касаційної скарги, апеляційної скарги, заяви) між суддями від 17.09.2019.

Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанцій з посиланням на норми права, якими керувалися суди

Відповідно ст. 300 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, Суд касаційної інстанції саме в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої та апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до приписів ст. 41 Закону про банкрутство, ліквідатор - фізична особа, яка відповідно до судового рішення господарського суду організовує здійснення ліквідаційної процедури боржника, визнаного банкрутом, та забезпечує задоволення вимог кредиторів у встановленому цим Законом порядку. Ліквідатор з дня свого призначення серед іншого здійснює такі повноваження:

- виконує функції з управління та розпорядження майном банкрута;

- проводить інвентаризацію та оцінку майна банкрута;

- очолює ліквідаційну комісію та формує ліквідаційну масу;

- пред`являє до третіх осіб вимоги щодо повернення банкруту сум дебіторської заборгованості;

- вживає заходів, спрямованих на пошук, виявлення та повернення майна банкрута, що знаходиться у третіх осіб.

Законом про банкрутство передбачена певна сукупність дій, яку необхідно вчинити ліквідатору в ході ліквідаційної процедури та перелік додатків, які додаються до звіту ліквідатора і є предметом дослідження в судовому засіданні за підсумками ліквідаційної процедури, що проводиться за участю кредиторів (комітету кредиторів); подання звіту та ліквідаційного балансу здійснюється ліквідатором за наслідком всіх проведених ним дій в ході ліквідаційної процедури. Обов`язком ліквідатора є здійснення всієї повноти заходів спрямованих на виявлення активів боржника, при цьому ні у кого не повинен виникати обґрунтований сумнів, щодо їх належного здійснення (принцип безсумнівної повноти дій ліквідатора у ліквідаційній процедурі) (висновок про застосування норм права, який викладений у постанові Верховного Суду від 14.02.2018 у справі № 927/1191/14).

Принцип безсумнівної повноти дій ліквідатора полягає в тому, що кредитор повинен обґрунтовувати, що саме не вчинив ліквідатор і як це вплинуло на результат формування ліквідаційної маси (висновок про застосування норм права, який викладений у постанові Верховного Суду від 06.06.2018 у справі № 904/4863/13).

Згідно положень ст. 46 Закону про банкрутство, після завершення всіх розрахунків з кредиторами ліквідатор подає до господарського суду звіт та ліквідаційний баланс. Господарський суд після заслуховування звіту ліквідатора та думки членів комітету кредиторів або окремих кредиторів виносить ухвалу про затвердження звіту ліквідатора та ліквідаційного балансу. Якщо за результатами ліквідаційної процедури після задоволення вимог кредиторів не залишилося майна, господарський суд виносить ухвалу про ліквідацію юридичної особи - банкрута. Копія цієї ухвали надсилається державному реєстратору для проведення державної реєстрації припинення юридичної особи - банкрута, а також власнику майна.

Крім документів безпосередньо визначених у ст. 46 Закону про банкрутство, для доведення правомірності та повноти своїх дій у ліквідаційній процедурі ліквідатором можуть бути додані до звіту та відображені у ньому інші відомості, які спрямовані на доведення господарському суду, комітету кредиторів та окремим кредиторам виконання, покладених на ліквідатора обов`язків належним чином.

Розглядаючи справу у підсумковому засіданні 05.02.2019 на стадії ліквідаційної процедури, суд першої інстанції надав оцінку поданому ліквідатором звіту та ліквідаційному балансу ТзОВ "Інтер-комплект" та встановив таке.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.09.2014 задоволено клопотання розпорядника майна ТзОВ "Інтер-Комплект", витребувано від Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві інформаційні довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно (із використанням записів з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, Державного реєстру іпотек, Державного реєстру обтяжень рухомого майна , Реєстру прав власності на нерухоме майно, книг реєстрації БТІ та інших реєстрів) щодо майна, яке зареєстроване за ТзОВ "Інтер-Комплект" ().

Згідно з аналізом даних роботи ліквідаторів у даній справі, що підтверджуються фактичними даними (відповіді на запити, витяги з державних реєстрів, акти інвентаризації майна), у банкрута на час порушення провадження у справі були відсутні будь-які активи, за рахунок яких можливо було задовольнити вимоги кредиторів.

Затверджуючи звіт ліквідатора, господарські суди першої та апеляційної інстанцій встановили належність проведення ліквідаційної процедури, здійснення дії у ліквідаційній процедурі та вжиті належні заходи з виявлення майна боржника, які визначені статтею 41 Закону про банкрутство. Додатковими документами наданими на виконання ухвали суду від 14.12.2018, зокрема, листом № 31/26-117 від 24.02.2016 Регіональний сервісний центр в м. Києві МВС України повідомив, що станом на 18.02.2016 згідно даних автоматизованої інформаційно-пошукової системи в м. Києві та НАІС МВС України, транспортні засоби за боржником не зареєстровані. Національна комісія з цінних паперів та фондового ринку листом № 12/02/21149/нк від 30.03.2015 повідомила, що станом на 28.09.2015 в Державному реєстрі випусків цінних паперів відсутня інформація щодо реєстрації випусків цінних паперів юридичної особи - ТОВ "Інтер-комплект".

Відсутність майна, належного банкруту, підтверджується численними відповідями державних органів та установ на запити ліквідатора, даними з державних реєстрів прав тощо, доданими до звіту ліквідатора.

Судами обох інстанцій встановлено, що 29.11.2018 рішенням комітету кредиторів (протокол № 9) схвалено та затверджено звіт ліквідатора та ліквідаційний баланс банкрута, ухвалено клопотати перед судом про розгляд та затвердження звіту ліквідатора та ліквідаційного балансу.

Тобто, ПАТ "Комерційний банк "Надра" як член комітету кредиторів одноосібно схвалив всі дії ліквідатора в ліквідаційній процедурі, що дає підстави для відхилення доводів касаційної скарги про неповноту вчинення таких дій.

Зазначаючи про те, що судами попередніх інстанцій при прийнятті оскаржуваних ухвали та постанови, не було перевірено вчинення ліквідатором дій для з`ясування подальшого руху заяви про вчинення кримінального правопорушення, скаржник у касаційній скарзі не наводять аргументів про те, як дослідження судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, стану розгляду вказаної заяви посприяє наповненню ліквідаційної маси та задоволенню кредиторських вимог у справі про банкрутство.

При цьому, як встановлено судом апеляційної інстанції, наведені вище обставини булим предметом розгляду комітету кредиторів боржника, до складу якого входить ПАТ «Комерційний банк «Надра».

Суд зазначає, що з аналізу положень ст. 41 Закону про банкрутство, у яких закріплено повноваження ліквідатора банкрута у справі про банкрутство, не вбачається те, що ліквідатор банкрута відповідальний за наслідки неможливості отримати позитивні результати проведених компетентними органами дій з розгляду заяви про вчинення кримінального правопорушення колишніми посадовими особами боржника.

Посилання в касаційній скарзі, що ліквідатором не доведено належними та допустимими доказами факт відсутності у банкрута майна, є безпідставними, так як ліквідатором до суду подані пояснення та були залучені відповідні документи, серед яких містяться відповіді на запити щодо майна, які підтверджують відсутність майна у банкрута.

У підсумку, врахувавши наявність доказів відсутності активів банкрута, у зв`язку з чим погашення кредиторських вимог є неможливим, зважаючи на підтвердження матеріалами справи здійснених в ліквідаційній процедурі вичерпних заходів, за відсутності оскарження в судовому порядку дій чи бездіяльності ліквідатора, зокрема і ПАТ «Комерційний Банк «Надра», суд першої інстанції, з яким погодився суд другої інстанції, дійшов висновку, що ліквідаційна процедура банкрута проведена у встановленому Законом про банкрутство порядку, та правомірно затвердив звіт ліквідатора, ліквідаційний баланс, що є підставою для закриття провадження у справі згідно з п. 6 ч. 1 статті 83 Закону про банкрутство.

Аргументи касаційної скарги про порушення судами при розгляді і затвердженні звіту ліквідатора норм Закону про банкрутство не знайшли свого підтвердження, доводи касаційної скарги ПАТ «Комерційний Банк «Надра» фактично збігаються із доводами його апеляційної скарги, яким надано оцінку судом другої інстанції та обґрунтовано відхилено, крім того, доводи скаржників зводяться до переоцінки доказів у справі, що відповідно до ст. 300 ГПК України, виходить за межі повноважень Суду касаційної інстанції.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, Суд касаційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У даній справі Верховний Суд дійшов висновку, що скаржникам було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 308 ГПК України суд касаційної інстанції, за результатами розгляду касаційної скарги, має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

Суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань (ст. 309 ГПК України).

Суд також звертається до усталеної практики Європейського суду з прав людини (п. 40 рішення у справі "Пономарьов проти України", mutatis mutandis п. 52 рішення у справі "Рябих проти Росії"), який наголошує, що повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру.

За таких обставин та з урахуванням меж розгляду справи в суді касаційної інстанції, в порядку ст. 300 ГПК України, касаційна скарга задоволенню не підлягає, а оскаржувані судові рішення підлягають залишенню без змін, як такі, що прийняті з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судові витрати

У зв`язку з тим, що Суд відмовляє в задоволенні касаційної скарги та залишає без змін раніше ухвалені судові рішення, витрати зі сплати судового збору за подання касаційної скарги покладаються на заявника касаційної скарги.

Керуючись статтями 240, 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 ГПК України, Верховний Суд, -

П О С Т А Н О В И В :

1. Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра" залишити без задоволення.

2. Постанову Північного апеляційного господарського суду від 14.05.2019 та ухвалу Господарського суду міста Києва від 05.02.2019 у справі № 910/11275/14 залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий, суддя Огороднік К.М.

Судді Банасько О.О.

Пєсков В.Г.