ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.11.19 Справа № 917/1401/19

за позовом Приватного акціонерного товариства "Полтавська птахофабрика", вул. Фабрична, 4, с. Стасі, Диканський район, Полтавська область,38541

до Фізичної особи-підприємця Раджабова Олександра Петровича, АДРЕСА_1

про стягнення 1 443 065,68 грн. заборгованості

Суддя Тимощенко О.М.

Секретар судового засідання Отюгова О.І.

Представники:

від позивача: Захарова Т.В.

від відповідача: не з`явився

Обставини справи: 09.08.2019 року до Господарського суду Полтавської області надійшла позовна заява Публічного акціонерного товариства "Полтавська птахофабрика" до відповідача Фізичної особи-підприємця Раджабова Олександра Петровича про стягнення 1 443 065,68 грн. заборгованості.

Ухвалою суду від 12.08.2019 року на підставі ст. 174 Господарського процесуального кодексу позовну заяву Публічного акціонерного товариства "Полтавська птахофабрика" залишено без руху та надано позивачу строк 3 дні з дня вручення такої ухвали для усунення недоліків.

22.08.2019 року від позивача до суду надійшло клопотання про усунення недоліків.

Ухвалою суду від 27.08.2019 року відкрито провадження у даній справі, ухвалено справу розглядати у порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання у справі на 24.09.19 року на 10:00 год. Викликано учасників справи у підготовче засідання. Попереджено учасників справи про наслідки неявки в судове засідання, передбачені ст. 202 Господарського процесуального кодексу України, а також про обов`язок повідомити суд про причини неявки у разі неприбуття у судове засідання. Роз`яснити учасникам справи, що вони мають право заявити клопотання про розгляд справи за їх відсутності (ч. 3 ст. 196 ГПК України). Встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позов з урахуванням вимог ст. 165 ГПК України 15 днів з дня отримання ухвали; після отримання від позивача відповіді на відзив подати до суду заперечення в строк 5 днів з дня отримання такої відповіді від позивача з урахуванням вимог ст.167, 184 ГПК України. Встановлено позивачу строк для подання відповіді на відзив з урахуванням вимог ст. 166 ГПК України 15 днів з моменту отримання від відповідача відзиву на позов. Попереджено відповідача, що у разі ненадання відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч.2 ст.178 ГПК України). Також суд роз`яснив відповідачу, що якщо докази не можуть бути подані разом з відзивом з об`єктивних причин, відповідач повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу (ч. ч.3,4 ст.80 Господарського процесуального кодексу України). Суд звернув увагу учасників процесу на порядок оформлення заяв, клопотань, заперечень, встановлений ст. 170 ГПК України, також на порядок подачі доказів, передбачений ст. 80 ГПК України.

Відповідач відзив на позов не надав, в судові засідання не з`явився. Ухвала суду про відкриття провадження у справі була надіслана відповідачу 28.08.2019 року рекомендованим листом, що підтверджується відтиском печатки про відправлення на зворотному боці ухвали, на адресу місцезнаходження відповідача, вказану у витягу з Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, зробленому судом.

Однак поштове відправлення не було вручене відповідачу та було повернуте до суду 09.09.2019 року з відміткою у довідці відділення поштового зв`язку від 06.09.2019 року про невручення даного поштового відправлення у зв`язку з - "закінченням строку зберігання" .

24.09.2019 року від відповідача на електронну пошту суду надійшло клопотання про відкладення розгляду справу, в якому відповідач стверджує, що не отримував від позивача позову з додатками, а про існування провадження та дату судового засідання дізнався лише з сайту Судової влади України.

З огляду на неявку відповідача під час розгляду справи у підготовчому засіданні 24.09.2019 року було оголошено протокольну ухвалу про перерву у засіданні до 15.10.2019 року до 10.30 год. Учасники справи (представник позивача), які були присутні в судовому засіданні повідомлені про перерву під розписку. В зв`язку з неявкою повноважного представника відповідача йому було направлено повідомлення про наступну дату слухання справи.

26.09.2019 року від представника відповідача надійшла заява про ознайомлення з матеріалами справи. На підтвердження повноважень адвоката до заяви додано ордер та договір. В цей же день представнику відповідача була надана можливість ознайомитись з матеріалами справи.

В судове засідання 15.10.2019 року відповідач вдруге не з`явився.

Представник позивача наполягав на закритті підготовчого провадження та призначення справу до розгляду по суті.

Суд ухвалою від 15.10.2019 року закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 07.11.2019 року на 11:00 год.

Після проведення судового засідання 15.10.2019 року та оголошення вступної та резолютивної частини ухвали на електронну адресу суду знову надійшло клопотання від відповідача про відкладення розгляду справи, яке не підписано електронним підписом відповідача.

В судовому засіданні 07.11.2019 року було оголошено протокольну ухвалу про перерву у засіданні до 28.11.2019 року. Про дату наступного судового засідання представники учасників справи були повідомленні під розписку, а саме (від представника позивача Захарова Т.В. та від відповідача адвокат Лаврик Ю.А.) (арк. с. 184).

28.11.2019 року від адвоката Ю.А. Лаврик надійшла до суду заява що ним розірвано договір про надання правової допомоги відповідачу.

Відповідач в судове засідання призначене на 28.11.2019 року не з`явився, про місце дату та час його проведення був повідомлений належним чином під розписку (арк. с. 184).

Відповідач своїм правом на подання відзиву на позов у визначений у відповідності до положень Господарського процесуального кодексу України строк не скористався.

За таких обставин, справа підлягає вирішенню за наявними матеріалами з огляду на приписи ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши надані докази, суд, встановив.

10.05.2018 року між Фізичною особою-підприємцем Раджабовим Олександром Петровичем ( відповідач, покупець) та Публічним акціонерним товариством "Полтавська птахофабрика" (позивач, постачальник) укладено Договір поставки №232 (арк. с. 24-25, далі Договір №232).

02.07.2018 року між Фізичною особою-підприємцем Раджабовим Олександром Петровичем ( відповідач, покупець) та Публічним акціонерним товариством "Полтавська птахофабрика" (позивач, постачальник) укладено Договір поставки №357 (арк. с. 41-42, далі Договір №357).

24.10.2018 року між Фізичною особою-підприємцем Раджабовим Олександром Петровичем ( відповідач, покупець) та Публічним акціонерним товариством "Полтавська птахофабрика" (позивач, постачальник) укладено Договір поставки №584 (арк. с. 57-58, далі Договір №584).

Даними договорами сторони узгодили, зокрема, наступне:

- в порядку та на умовах якого постачальник зобов`язувався передати покупцю у власність, а покупець зобов`язувався в порядку та на умовах визначених цим договором, прийняти та оплатити наступний товар: курей дорослих (далі Товар) (п. 1.1 Договорів №232, №357 та №584);

- кількість товару, відповідно до цього договору, встановлюється сторонами: у кількості 55 000 тисяч голів (п. 1.2 Договору №232); у кількості 42 336 тисяч голів (п. 1.2 Договору №357); у кількості 72 567 тисяч голів (п. 1.2 Договору №584);

- передача товару здійснюється на умовах СРТ Самовивіз Товару за адресою: Полтавська обл., Диканський район, с. Стасі, вул. Фабрична,4, згідно Інкотермс у редакції 2010 року, датою відвантаження партії товару вважається дата підписання накладної на відпуск товару (п. 3.1. Договору №232, №357 та №584);

- оплата кожної партії Товару покупцем проводиться у наступному порядку: 100% оплата вартості партії Товару сплачується покупцем на момент відвантаження Товару, якщо дата поставки припадає на вихідний або наступний за ним робочий день, оплата має бути здійснена до закінчення робочого дня, що передує даті поставки (п. 5.2. договору №232 та №584);

- оплата кожної партії Товару покупцем проводиться у наступному порядку: 100% оплата вартості партії Товару сплачується покупцем протягом 7 днів з дати поставки партії Товару, якщо дата поставки припадає на вихідний або наступний за ним робочий день, оплата має бути здійснена до закінчення робочого дня, що передує даті поставки (п. 5.2. договору №357);

- приймання товару оформляється підписом представника покупця у видаткових документах постачальника (п. 6.4. договорів №232, №357 та №584);

- у випадку прострочення строків здійснення оплати за товар відповідно до графіку оплати покупець сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діє на момент нарахування пені, нарахована на суму несвоєчасно перерахованих грошових коштів та штрафну неустойку в розмірі 5 000 грн. у разі порушення п. п. 5.2, 5.3., 6.5, за кожен день прострочення оплати (п. 7.8. договорів №232 та п. 7.6. договорів №357 та №584);

- штрафні санкції за даним Договором нараховуються за весь період прострочення виконання зобов`язань. Позовна давність за всіма вимогами, пов`язаними з проведенням розрахунків за товар за даним Договором, включаючи вимоги про сплату пені, штрафу тощо, складає п`ять років (п. 7.11. договору №232 та п. 7.10. догорів №357 та №584).

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказує на те, що на виконання умов Договору №232 позивачем здійснено поставку відповідачу товару на загальну суму 548 193,72 грн., що підтверджується підписаними між сторонами видатковими накладними, товаро-транспортними накладними та довіреністю на отримання товару (арк. с. 26-40).

Таким чином, виконуючи умови Договору №232 Позивач поставив Відповідачу Товар на загальну суму 548 193,72 грн.

За даними Позивача, Відповідачем розрахунок за отриманий Товар проведено не було.

Загальна сума заборгованості за отриманий Відповідачем Товар становить 548 193,72 грн.

На виконання умов Договору №357 позивачем здійснено поставку відповідачу товару на загальну суму 403 885,44 грн., що підтверджується підписаними між сторонами видатковими накладними, товаро-транспортними накладними та довіреністю на отримання товару (арк. с. 43-56).

За даними Позивача, Відповідачем розрахунок за отриманий Товар проведено не було.

Загальна сума заборгованості за отриманий Відповідачем Товар становить 403 885,44 грн.

На виконання умов Договору №584 позивачем здійснено поставку відповідачу товару на загальну суму 393 941,88 грн., що підтверджується підписаними між сторонами видатковими накладними, товаро-транспортними накладними та довіреністю на отримання товару (арк. с. 43-56).

За даними Позивача, Відповідачем розрахунок за отриманий Товар провів лише частково і за ним рахується заборгованість в сумі 158 524,64 грн.

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача:

- 548 193, 72 грн. основного боргу за договором поставки №232 від 10.05.2018 року, 37 825,54 грн. пені за договором поставки №232 від 10.05.2018 року, 3 304,42 грн. 3% річних, 5000,00 грн. штрафу за договором поставки №232 від 10.05.2018 року;

- 403 885,44 грн. основного боргу за договором поставки №357 від 02.07.2018 року, 150 483,29 грн. пені за договором поставки №357 від 02.07.2018 року, 12 719,63 грн. 3% річних за договором поставки №357 від 02.07.2018 року, інфляційні в сумі 56 140,08 грн. договором поставки №357 від 02.07.2018 року, 5000,00 грн. штрафу за договором поставки №357 від 02.07.2018 року;

- 158 524,64 грн. основного боргу за договором поставки №584 від 24.10.2018 року, 40 755,53 грн. пені за договором поставки №584 від 24.10.2018 року, 3 440,45 грн. 3% річних за договором поставки №584 від 24.10.2018 року, інфляційні в сумі 12 792,94 грн. договором поставки №584 від 24.10.2018 року,5000,00 грн. штрафу за договором поставки №584 від 24.10.2018 року (розрахунки арк. с. 4-11).

При прийнятті рішення суд виходив з наступного.

Згідно ст.11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України). Відповідно ст.631 ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права та виконати обов`язки відповідно до договору.

У відповідності до ст. 509 Цивільного кодексу України, ст. 173 Господарського кодексу України, в силу господарського зобов`язання, яке виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій. а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

За ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк, одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Зазначені положення викладені і в ст.193 Господарського кодексу України.

Статтею 712 Цивільного кодексу України визначено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч.6 ст. 265 ГК України до відносин поставки, не врегульованих цим кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договори купівлі-продажу.

Згідно ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором не встановлено інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Відповідно до вимог ст. 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Судом встановлено, що:

- на виконання умов Договору №232 позивачем здійснено поставку відповідачу товару на загальну суму 548 193,72 грн., що підтверджується підписаними між сторонами видатковими накладними, товаро-транспортними накладними та довіреністю на отримання товару (арк. с. 26-40).

Таким чином, виконуючи умови Договору №232 Позивач поставив Відповідачу Товар на загальну суму 548 193,72 грн.

Відповідачем розрахунок за отриманий Товар проведено не було.

Загальна сума заборгованості за отриманий Відповідачем Товар становить 548 193,72 грн.

- на виконання умов Договору №357 позивачем здійснено поставку відповідачу товару на загальну суму 403 885,44 грн., що підтверджується підписаними між сторонами видатковими накладними, товаро-транспортними накладними та довіреністю на отримання товару (арк. с. 43-56).

Відповідачем розрахунок за отриманий Товар проведено не було.

Загальна сума заборгованості за отриманий Відповідачем Товар становить 403 885,44 грн.

- на виконання умов Договору №584 позивачем здійснено поставку відповідачу товару на загальну суму 393 941,88 грн., що підтверджується підписаними між сторонами видатковими накладними, товаро-транспортними накладними та довіреністю на отримання товару (арк. с. 43-56).

Відповідачем розрахунок за отриманий Товар провів лише частково і за ним рахується заборгованість в сумі 158 524,64 грн.

Докази того, що відповідач здійснив оплату товарів у визначені договором строки в повному обсязі в матеріалах справи відсутні.

Таким чином, позов в частині вимог про стягнення основного боргу за Договором №232 в сумі 548 193,72 грн., основного боргу за Договором №357 в сумі 403 885,44 грн. та основного боргу за Договором №584 в сумі 158 524,64 грн. підтверджується матеріалами справи та підлягає задоволенню.

Щодо вимог позивача про стягнення відповідача:

- 37 825,54 грн. пені за договором поставки №232 від 10.05.2018 року, 3 304,42 грн. 3% річних за договором поставки №232 від 10.05.2018 року, 5000,00 грн. штрафу за договором поставки №232 від 10.05.2018 року;

- 150 483,29 грн. пені за договором поставки №357 від 02.07.2018 року, 12 719,63 грн. 3% річних за договором поставки №357 від 02.07.2018 року, інфляційних в сумі 56 140,08 грн. за договором поставки №357 від 02.07.2018 року, 5000,00 грн. штрафу за договором поставки №357 від 02.07.2018 року;

- 40 755,53 грн. пені за договором поставки №584 від 24.10.2018 року, 3 440,45 грн. 3% річних за договором поставки №584 від 02.10.2018 року, інфляційних в сумі 12 792,94 грн. за договором поставки №584 від 24.10.2018 року,5000,00 грн. штрафу за договором поставки №584 від 24.10.2018 року суд зазначає наступне.

За ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Стаття 611 ЦК України передбачає, що у разі порушення зобов`язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 548 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. Одним із видів забезпечення виконання зобов`язань відповідно ст. 546, ст. 549 Цивільного кодексу України та ст. 199 Господарського кодексу України, є неустойка (штраф, пеня), розмір якої визначається відповідно до умов договору, що не суперечать чинному законодавству України. Відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. Пунктом 4 ст. 231 Господарського кодексу України визначено, що у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Згідно статті 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" розмір пені за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань не повинен перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який нараховувалась пеня.

Пунктом 6 ст. 232 Господарського кодексу України визначено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Пунктами п. 7.11. договору №232 та п. 7.10. догорів №357 та №584 сторони погодили, що штрафні санкції за даним Договором нараховуються за весь період прострочення виконання зобов`язань. Позовна давність за всіма вимогами, пов`язаними з проведенням розрахунків за товар за даним Договором, включаючи вимоги про сплату пені, штрафу тощо, складає п`ять років.

Крім того, пунктами п. 7.8. договорів №232 та п. 7.6. договорів №357 та №584 сторони погодили, що у випадку прострочення строків здійснення оплати за товар відповідно до графіку оплати покупець сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діє на момент нарахування пені, нарахована на суму несвоєчасно перерахованих грошових коштів та штрафну неустойку в розмірі 5 000 грн. у разі порушення п. п. 5.2, 5.3., 6.5, за кожен день прострочення оплати.

Здійснивши перевірку наданого позивачем розрахунку, в частині позовних вимог щодо стягнення з відповідача: 5000,00 грн. штрафу та 37 825,54 грн. пені за договором поставки №232 від 10.05.2018 року; 5000,00 грн. штрафу та 150 483,29 грн. пені за договором поставки №357 від 02.07.2018 року; 5000,00 грн. штрафу та 40 755,53 грн. пені за договором поставки №584 від 24.10.2018 року, суд дійшов висновку, що заявлений розмір пені відповідає вимогам Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України та Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" (розрахунок суми пені здійснено за допомогою калькулятору підрахунку заборгованості та штрафних санкцій "Ліга:Еліт 9.1.3").

Відповідно п. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом вказаної правової норми нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних входять до складу грошового зобов`язання, не є штрафними санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті та отриманні від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Судом встановлено, що відповідач не виконав грошові зобов`язання у строк, визначений укладеними між сторонами Договорами.

На підставі вищевикладеного за перерахунком здійсненим судом за допомогою калькулятору "Ліга:Еліт 9.1.3" задоволенню підлягають: 3% річних за договором поставки №232 від 10.05.2018 року; 12 719,63 грн. 3% річних та 39 523,40 грн. інфляційних за договором поставки №357 від 02.07.2018 року; 3 440,45 грн. 3% річних та 12 792,94 грн. інфляційних за договором поставки №584 від 24.10.2018 року.

Згідно із ч. 2-3 ст.13 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст.77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч.1 ст.86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Отже, з аналізу наведених норм права та поданих доказів, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача:

- 548 193, 72 грн. основного боргу за договором поставки №232 від 10.05.2018 року, 37 825,54 грн. пені за договором поставки №232 від 10.05.2018 року, 3 304,42 грн. 3% річних за договором поставки №232 від 10.05.2018 року, 5000,00 грн. штрафу за договором поставки №232 від 10.05.2018 року;

- 403 885,44 грн. основного боргу за договором поставки №357 від 02.07.2018 року, 150 483,29 грн. пені за договором поставки №357 від 02.07.2018 року, 12 719,63 грн. 3% річних за договором поставки №357 від 02.07.2018 року, інфляційні в сумі 39 523,40 грн. договором поставки №357 від 02.07.2018 року, 5000,00 грн. штрафу за договором поставки №357 від 02.07.2018 року;

- 158 524,64 грн. основного боргу за договором поставки №584 від 24.10.2018 року, 40 755,53 грн. пені за договором поставки №584 від 24.10.2018 року, 3 440,45 грн. 3% річних за договором поставки №584 від 24.10.2018 року, інфляційні в сумі 7 094,24 грн. за договором поставки №584 від 24.10.2018 року,5000,00 грн. штрафу за договором поставки №584 від 24.10.2018 року підтверджені документально та нормами матеріального права, не спростовані відповідачем, а тому підлягають задоволенню.

Відповідно до п. 1 ст. 129 ГПК України, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 129,232-233,237-238,240 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Раджабова Олександра Петровича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь Приватного акціонерного товариства "Полтавська птахофабрика" (вул.Фабрична, 4, с. Стасі, Диканський район, Полтавська область,38541, ідентифікаційний код 00845743):

- 548 193, 72 грн. основного боргу за договором поставки №232 від 10.05.2018 року, 37 825,54 грн. пені за договором поставки №232 від 10.05.2018 року, 3 304,42 грн. 3% річних, 5000,00 грн. штрафу за договором поставки №232 від 10.05.2018 року;

- 403 885,44 грн. основного боргу за договором поставки №357 від 02.07.2018 року, 150 483,29 грн. пені за договором поставки №357 від 02.07.2018 року, 12 719,63 грн. 3% річних за договором поставки №357 від 02.07.2018 року, інфляційні в сумі 39 523,40 грн. договором поставки №357 від 02.07.2018 року, 5000,00 грн. штрафу за договором поставки №357 від 02.07.2018 року;

- 158 524,64 грн. основного боргу за договором поставки №584 від 24.10.2018 року, 40 755,53 грн. пені за договором поставки №584 від 24.10.2018 року, 3 440,45 грн. 3% річних за договором поставки №584 від 24.10.2018 року, інфляційні в сумі 7 094,24 грн. договором поставки №584 від 24.10.2018 року,5000,00 грн. штрафу за договором поставки №584 від 24.10.2018 року та 21 311,25 грн. судового збору

Видати наказ із набранням цим рішенням законної сили.

3. В іншій частині позову відмовити в задоволенні вимог.

Повне рішення складено 06.12.2019 року

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1,2 ст.241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст.ст.256 ГПК України). Згідно ст.257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Тимощенко О.М.