ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"09" грудня 2019 р.м. Одеса Справа № 916/1515/19

Господарський суд Одеської області у складі судді Д`яченко Т.Г., розглянувши заяву Заступника прокурора Одеської області в інтересах держави в особі Одеської міської ради про забезпечення позову за вх.№ 2-2569/19 від 30.05.2019р. у справі № 916/1515/19

За позовом: Заступника прокурора Одеської області (65026, м. Одеса, вул. Пушкінська, 3; ) в інтересах держави в особі Одеської міської ради (65004, м. Одеса, площа Думська, 1; )

До відповідачів: Громадської організації „Одеська обласна організація Всеукраїнської спілки автомобілістів (65072, м. Одеса, вул. Іцхака Рабіна, буд. 28; ); Державного реєстратора Шостої Одеської державної нотаріальної контори Одеського міського нотаріального округу Пенчева Костянтина Леонтійовича (65012, м. Одеса, вул. Середньофонтанська, 19-б)

Про визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора

Встановив: Заступник прокурора Одеської області в інтересах держави в особі Одеської міської ради звернувся до господарського суду Одеської області із позовною заявою до Громадської організації „Одеська обласна організація Всеукраїнської спілки автомобілістів, Державного реєстратора Шостої Одеської державної нотаріальної контори Одеського міського нотаріального округу Пенчева Костянтина Леонтійовича, у якій просить суд визнати незаконним та скасувати рішення державного реєстратора Шостої Одеської державної нотаріальної контори Одеського міського нотаріального округу Пенчева Костянтина Леонтійовича (індексний номер 26863084 від 08.12.2015) про реєстрацію виправлень до запису про право власності на об`єкт нерухомого майна, а саме: автостоянки №38, яка розташована за адресою: м. Одеса, проспект Маршала Жукова, 4-О.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 09.12.2019р. прийнято позовну заяву Заступника прокурора Одеської області в інтересах держави в особі Одеської міської ради до розгляду суддею Д`яченко Т.Г. та відкрито провадження у справі №916/3564/19. Справу ухвалено розглядати за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання у справі призначено на 17.01.2020р. о 12:30.

Одночасно з поданням позовної заяви до суду, Заступником прокурора Одеської області в інтересах держави в особі Одеської міської ради було подано заяву про забезпечення позову, відповідно до якої він просить суд накласти арешт на автостоянку №38, загальною площею 15797 кв.м., яка розташована за адресою: Одеська обл., м. Одеса, проспект Маршала Жукова, 4-О (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1).

В обґрунтування поданої заяви, Заступником прокурора Одеської області було зазначено суду наступне.

Прокуратурою Одеської області встановлено, що за адресою: Одеська обл., м.Одеса, проспект Маршала Жукова, буд. 4-О на підставі свідоцтва про право власності серії САС №637300 від 02.04.2009р., виданого Виконавчим комітетом Одеської міської ради, за громадською організацією Одеська обласна організація Всеукраїнської спілки автомобілістів було зареєстровано право власності на автостоянку на автостоянку №38, загальною площею 105,9 кв.м., яка розташована на земельній ділянці площею 25370 кв.м.

В подальшому, як зазначає прокурор, 08.12.2015р. державним реєстратором Шостої Одеської державної нотаріальної контори Одеського міського нотаріального округу Пенчевим К.Л., проведено державну реєстрацію виправлень до об`єкта нерухомого майна, а саме: автостоянки № 38, в результаті чого змінено загальну площу автостоянки з 105,9 кв.м на 15797 кв.м.

Прокурором було вказано суду, що жодних правових підстав для проведення таких виправлень державним реєстратором в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно не зазначено.

Посилаючись на ст. 5 Закону України „Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, було зазначено суду, що не підлягають державній реєстрації речові права та їх обтяження на малі архітектурні форми, тимчасові, некапітальні споруди, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких можливе без їх знецінення та зміни призначення.

Прокурором було зазначено, що державний реєстратор приймає рішення про державну реєстрацію прав лише після перевірки наявності необхідних для цього документів та їх відповідності вимогам законодавства та державна реєстрація виправлень внесених до об`єкта нерухомого майна, який перебуває у власності громадської організації „Одеська обласна організація Всеукраїнської спілки автомобілістів за адресою: м. Одеса, проспект Маршала Жукова, 4-О, проведена з порушенням положень Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, Закону України „Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Зазначені протиправні дії, за твердженням Прокурора, порушують встановлений чинним законодавством порядок реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна.

Прокурор зазначає, що оскільки оспорюваним рішенням державного реєстратора зареєстровано зміни прав власності на об`єкт нерухомого майна, який знаходиться безпосередньо на земельній ділянці комунальної власності Одеської міської ради, яка в свою чергу, рішень про розпорядження вказаною земельною ділянкою не приймала, виникла необхідність в забезпеченні позовної заяви шляхом накладення арешту на об`єкт нерухомого майна, а саме: автостоянку № 38, загальною площею 15797 кв.м, яка розташована за адресою: Одеська область, м. Одеса, проспект Маршала Жукова, 4-О, оскільки наявні ризики відчуження вказаного майна на користь третіх осіб, що унеможливить подальший розгляд вказаної справи.

Розглянувши заяву Заступника прокурора Одеської області в інтересах держави в особі Одеської міської ради про забезпечення позову за вх.№ 2-2569/19 від 30.05.2019р. у справі № 916/1515/19, суд дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ст. 136 ГПК України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно до ч. 1 ст. 137 ГПК України, позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; передачею речі, що є предметом спору, на зберігання іншій особі, яка не має інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

Положеннями абз. 1 ч. 6 ст. 140 ГПК України визначено, що про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.138 ГПК України, заява про забезпечення позову подається після відкриття провадження у справі до суду, у провадженні якого перебуває справа.

Згідно зі ст.136 ГПК України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з ч.1 ст.140 ГПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Особа, яка подала заяву про забезпечення, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову. У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів із врахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної заяви, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірність утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу (пункт 1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 16).

Отже, у розумінні зазначених положень, обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано позитивне вирішення питання про забезпечення позову. Таким чином, з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 73 ГПК України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Між тим, господарський суд позбавлений можливості надання оцінки доводам заявника та встановлення обставин обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову, імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів, оскільки у відповідному клопотанні про забезпечення позову взагалі не наведено жодного обґрунтування щодо необхідності забезпечення позову та обґрунтування необхідності застосування тих заходів забезпечення позову, які заявник просить суд прийняти.

Відповідно до ч.ч.1,3 ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Суд зазначає, що заява про забезпечення доказів, подана прокурором, не містить належних доказів, які б свідчили про наявність ризиків відчуження нерухомого майна та відповідних обґрунтувань неможливості виконання судового рішення у даній справі про визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора у випадку невжиття обраних прокурором заходів забезпечення позову.

За викладених обставин, господарський суд дійшов висновку про відмову Заступнику прокурора Одеської області в інтересах держави в особі Одеської міської ради у задоволенні заяви про забезпечення позову за вх.№ 2-2569/19 від 30.05.2019р. у справі № 916/1515/19.

Керуючись ст.ст.136-140, ст.234 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

Відмовити Заступнику прокурора Одеської області в інтересах держави в особі Одеської міської ради у задоволенні заяви про забезпечення позову за вх.№ 2-2569/19 від 30.05.2019р. у справі № 916/1515/19.

Ухвала набирає чинності 09.12.2019р. та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня складання повної ухвали.

Суддя Т.Г. Д`яченко