РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

02.12.2019Справа № 910/13881/19

Господарський суд міста Києва в складі:

головуючого судді Привалова А.І.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні

справу № 910/13881/19

за позовом Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Київські електромережі";

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Житлово-експлуатаційне

управління "Житлоексплуатація";

про стягнення 257 501,55 грн.

Без виклику учасників справи.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство "ДТЕК Київські електромережі" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Житлово-експлуатаційне управління "Житлоексплуатація" про стягнення 257 501,55 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем умов Договору про постачання електричної енергії № 43014 від 26.11.2014 та Угоди № 85-18-е про реструктуризацію заборгованості за активну та реактивну електричну енергію від 17.07.2018, внаслідок чого виникла заборгованість у загальній сумі 216 084,47 грн., за прострочення сплати якої нараховані пеня в сумі 32 210,83 грн., втрати від інфляції - 5450,26 грн. та 3% річних - 3755,99 грн.

Згідно з пунктом 1 частини 5 статті 12 Господарського процесуального кодексу України справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб є малозначними справами.

Частиною 1 статті 247 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що малозначні справи розглядаються у порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до частини 1 статті 250 Господарського процесуального кодексу України питання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.10.2019р. відкрито провадження у справі № 910/13881/19 та ухвалено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. При цьому, суд зобов`язав відповідача подати відзив на позовну заяву з доданням доказів, що підтверджують викладені в ньому обставини в строк до 08.11.2019р.

З метою повідомлення відповідача про розгляд справи судом та про його право подати відзив на позовну заяву, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, ухвала суду про відкриття провадження у справі від 08.10.2019р. була направлена судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: 03048, м. Київ, вул Ернста, 12, яка згідно інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань є місцезнаходженням відповідача.

Відповідач ухвалу суду від 08.10.2019р. про відкриття провадження у справі та призначення розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику представників сторін отримав 12.10.2019р., що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, долученим до матеріалів справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

Станом на 02.12.2019р. від позивача не надійшли заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, а також не отримано від відповідача відзиву на позовну заяву.

Згідно з ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Приймаючи до уваги, що відповідач у строк, встановлений частиною 1 статті 251 Господарського процесуального кодексу України, не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, за висновками суду, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані позивачем документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

26.11.2014р. між публічним акціонерним товариством "Київенерго" (за договором - постачальник) та відповідачем (за договором - споживач) було укладено договір про постачання електричної енергії №43014, за умовами п.1 якого постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача за об`єктами споживача згідно з умовами цього договору та додатків до договору, що є невід`ємною частиною, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору та додатків до договору, що є його невід`ємною частиною.

Згідно з п.2.3.3 договору, споживач зобов`язаний оплачувати постачальнику вартість електричної енергії згідно з умовами Додатків «Порядок розрахунків» та «Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії».

За умовами п.2.3.4 договору, споживач зобов`язаний здійснювати оплату за перетікання реактивної електричної енергії між електромережею постачальника та електроустановками споживача згідно з Додатками «Порядок розрахунків» та «Порядок розрахунків за перетікання реактивної електричної енергії».

Відповідно до п.9.4 договору, цей договір набирає чинності з дня його підписання та укладається на строк до 31.12.2014. договір вважається продовженим на кожен наступний рік, якщо за місяць до закінчення терміну дії договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов.

На виконання вимог Закону України "Про ринок електричної енергії" від 13.04.2017 №2019, який набув чинності 11.06.2017, Загальними зборами акціонерів публічного акціонерного товариства "Київенерго" від 13.11.2017 прийнято рішення про реорганізацію публічного акціонерного товариства "Київенерго" шляхом виділу з нього Приватного акціонерного товариства "ДТЕК КИЇВСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ" (Код ).

Згідно п. 2.3. Статуту ПрАТ "ДТЕК КИЇВСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ", товариство є правонаступником ПАТ "Київенерго" в частині переданих йому майна, прав та обов`язків, необхідних для здійснення діяльності з постачання електричної енергії за регульованим тарифом та передачі електричної енергії місцевими (локальними) електричними мережами, в тому числі, і в частині використання ліцензій та тарифів, виданих та встановлених для ПАТ "Київенерго".

Таким чином, приватне акціонерне товариство "ДТЕК КИЇВСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ" є правонаступником прав і обов`язків публічного акціонерного товариства "Київенерго".

В подальшому, 17.07.2018р. між приватним акціонерним товариством "ДТЕК КИЇВСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ" та комунальним підприємством Київської обласної ради "Рембудексплуатація" було укладено Угоду № 85-18-е про реструктуризацію заборгованості за активну та реактивну електричну енергію за договором № 43014 про постачання електричної енергії від 26.11.2014.

Згідно з пунктом 1 Угоди відповідач визнає та підтверджує заборгованість перед позивачем за договором про постачання електричної енергії від 26.11.2014 № 43014 (особовий рахунок 43014014) сумою 302 921,63 грн. з ПДВ за активну електричну енергію станом на 01.07.2018.

Відповідно до п. 2 Угоди, боржник визнає та підтверджує заборгованість перед кредитором за договором про постачання електричної енергії від 26.11.2014 № 43014 (особовий рахунок 43014014) сумою 21 869,66 грн. з ПДВ за реактивну електричну енергію станом на 01.07.2018.

За умовами п.3 Угоди, боржник зобов`язується сплатити зазначену у пункті 1 цієї угоди суму протягом 07.2018 - 06.2019 наступним чином: до 25.07.2018 - 25 248,63 грн., до 25.08.2018 - 25 243,00 грн., до 25.09.2018 - 25 243,00 грн., до 25.10.2018 - 25 243,00 грн., до 25.11.2018 - 25 243,00 грн., до 25.12.2018 - 25 243,00 грн., до 25.01.2019 - 25 243,00 грн., до 25.02.2019 - 25 243,00 грн., до 25.03.2019 - 25 243,00 грн., до 25.04.2019 - 25 243,00 грн., до 25.05.2019 - 25 243,00 грн., до 25.06.2019 - 25 243,00 грн., всього 302 921,63 грн. у тому числі ПДВ 50 486,94 грн.

За умовами п.4 Угоди, боржник зобов`язується сплатити зазначену у пункті 2 цієї угоди суму протягом 07.2018 - 06.2019 наступним чином: до 25.07.2018 - 1827,66 грн., до 25.08.2018 - 1822,00 грн., до 25.09.2018 - 1822,00 грн., до 25.10.2018 - 1822,00 грн., до 25.11.2018 - 1822,00 грн., до 25.12.2018 - 1822,00 грн., до 25.01.2019 - 1822,00 грн., до 25.02.2019 - 1822,00 грн., до 25.03.2019 - 1822,00 грн., до 25.04.2019 - 1822,00 грн., до 25.05.2019 - 1822,00 грн., до 25.06.2019 - 1822,00 грн., всього 21 869,66 грн. у тому числі ПДВ 3644,95 грн.

Матеріалами справи підтверджується, що на виконання Угоди № 85-18-е від 17.07.2018 про реструктуризацію заборгованості за активну електричну енергію за договором № 43014 про постачання електричної енергії від 26.11.2014 відповідачем частково сплачено на користь позивача заборгованість за спожиту активну електричну енергію за договором у розмірі 102 925,50 грн. та 5781,32 грн. - за використану реактивну електричну енергію, у зв`язку з чим внаслідок невиконання пунктів 3 та 4 Угоди, заборгованість відповідача станом на 01.09.2019 склала 199 996,13 грн. за активну електричну енергію та 16 088,34 грн. - за реактивну електричну енергію.

Враховуючи, що відповідач повну вартість спожитої електричної енергії позивачу не оплатив, останній просить стягнути з відповідача вказану заборгованість в судовому порядку, за прострочення сплати якої нараховані пеня в сумі 32 210,83грн., інфляційні втрати - 5450,26 грн. та 3% річних у сумі 3755,99 грн.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно із п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 275 Господарського кодексу України, за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Так, між сторонами укладено Угоду № 85-18-е від 17.07.2018 про реструктуризацію заборгованості за активну та реактивну електричну енергію за договором №43014 від 26.11.2014 про постачання електричної енергії.

Статтею 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд (ст. 6 Цивільного кодексу України).

В Угоді відповідач визнав та підтвердив заборгованість перед позивачем за договором № 43014 про постачання електричної енергії від 26.11.2014 (особовий рахунок 43014014 ) в сумі 302 921,63 грн. за активну електричну енергію та в сумі 21 869,66 грн. - за реактивну електричну енергію станом на 01.07.2018.

Зазначеною угодою сторони розстрочили сплату даної заборгованості, зазначену у п.1 та п.2 цієї угоди, фіксованими сумами, протягом 07.2018 - 06.2019 за встановленим в Угоді графіком.

З огляду на вищенаведене вбачається, що сторони змінили строк виконання зобов`язання по договору № 43014 в частині сплати заборгованості за поставлену активну енергію у сумі 302 921,63 грн. та реактивну електричну енергію - 21 869,66 грн.

В порушення умов угоди № 85-18-е від 17.07.2018 відповідачем здійснено лише часткову оплату заборгованості у сумі 102 925,50 грн. за активну електричну енергію та 5781,32 грн. - за реактивну електричну енергію.

Згідно до п. 8 Угоди № 85-18-е, у разі порушення строків та/або розмірів погашення заборгованості, боржник сплачує кредитору пеню у розмірі 0,1% від суми боргу за кожен день прострочення.

Згідно з п.10 Угоди, у випадку порушення боржником цієї угоди вона втрачає чинність у разі прострочення боржником оплати заборгованості понад десять календарних днів від строків, встановлених в п.3 та п.4 Угоди. При цьому угода щодо розстрочення сплати боргу втрачає чинність та кредитор набуває право вимоги всієї несплаченої частини боргу.

Вказані вище обставини свідчать про виникнення у позивача права, починаючи з 25.06.2019, вимагати від відповідача сплати всієї заборгованості за договором № 43014, яка складає 199 996,13 грн. - за активну електричну енергію та 16 088,34 грн. - за реактивну електричну енергію.

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно із ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічна правова норма передбачена частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України.

Згідно з ч. 1 ст. 598 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням проведеним належним чином (стаття 599 Цивільного кодексу України).

Враховуючи вище викладене, оскільки матеріалами справи підтверджується невиконане грошове зобов`язання відповідача у сумі 199 996,13 грн. за активну електричну енергію та 16 088,34 грн. - за реактивну електричну енергію, доказів оплати вказаної суми заборгованості відповідачем не надано, суд задовольняє позовні вимоги про стягнення боргу повністю.

Також, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за Угодою у сумі 199 996,13 грн. за активну електричну енергію та 16 088,34 грн. - за реактивну електричну енергію, позивач просить суд стягнути з відповідача пеню в сумі 32 210,83 грн., нараховану за період з березня 2019 року по вересень 2019 року, інфляційні втрати - 5450,26 грн. та 3% річних у сумі 3755,99 грн., які нараховані за період з липня 2018р. по червень 2019р. окремо за кожний місяць, в якому виникла заборгованість, та окремо за активну електричну енергію та реактивну електричну енергію.

Відповідно до положень ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до п. 8 Угоди № 85-18-е, у разі порушення строків та/або розмірів погашення заборгованості, боржник сплачує кредитору пеню у розмірі 0,1% від суми боргу за кожен день прострочення.

Згідно з ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання. У разі, якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність.

Відповідно до ч. 1. ст. 216 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

У сфері господарювання, згідно з ч. 2 ст. 217 та ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, застосовуються господарські санкції, зокрема, штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Спеціальним законом, що регулює договірні правовідносини між платниками і одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за невчасне виконання грошових зобов`язань, є Закон України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» від 22.11.1996р. № 543/96, відповідно до статті 3 якого, розмір пені за порушення грошового зобов`язання розраховується із суми простроченого платежу і не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Частиною шостою статті 232 Господарського кодексу України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Суд, перевіривши розрахунок позивача щодо нарахування пені, визнав його обґрунтованим, а тому суд задовольняє зазначену вимогу у заявленому позивачем розмірі, тобто в повному обсязі в сумі 32 210,83 грн.

Згідно ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, передбачене законом право кредитора вимагати сплати інфляційних втрат є способом захисту його майнового права та інтересу, суть якого полягає в отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Тобто, у разі неналежного виконання боржником грошового зобов`язання виникають нові додаткові зобов`язання, які тягнуть за собою втрату матеріального характеру.

Таким чином, оскільки вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних втрат ґрунтується на законі (ст. 625 Цивільного кодексу України), а відповідач є таким, що прострочив виконання грошового зобов`язання, тому позовні вимоги позивача в частині стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних втрат є обґрунтованими та доведеними, та підлягають задоволенню згідно розрахунку позивача, який є арифметично вірним.

Згідно статей 73, 74, 77, 79 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.

Судові витрати позивача по сплаті судового збору, відповідно до положень ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 129, 236-238, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Житлово-експлуатаційне управління "Житлоексплуатація" (03048, м. Київ, вул. Ернста, 12; ідентифікаційний код 38792310) на користь приватного акціонерного товариства "ДТЕК Київські електромережі" (04080, м. Київ, вул. Новокостянтинівська, 20; ідентифікаційний код 41946011) 32 210 грн. 83 коп. - пені, 3755 грн. 99 коп. - 3% річних, 5450 грн. 26 коп. - інфляційних втрат та витрати по сплаті судового збору в сумі 3862 грн. 52 коп.

3. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Житлово-експлуатаційне управління "Житлоексплуатація" (03048, м. Київ, вул. Ернста, 12; ідентифікаційний код 38792310) на користь приватного акціонерного товариства "ДТЕК Київські електромережі" (04080, м. Київ, вул. Новокостянтинівська, 20; ідентифікаційний код 41946011; IBAN UA2128545 ТВБВ10026/014 філії ГУ по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк», одержувач - ПрАТ «ДТЕК КИЇВСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ») заборгованість у розмірі 199 996 грн. 13 коп. за активну електричну енергію.

4. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Житлово-експлуатаційне управління "Житлоексплуатація" (03048, м. Київ, вул. Ернста, 12; ідентифікаційний код 38792310) на користь приватного акціонерного товариства "ДТЕК Київські електромережі" (04080, м. Київ, вул. Новокостянтинівська, 20; ідентифікаційний код 41946011; IBAN UA0128545 ТВБВ10026/014 філії ГУ по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк», одержувач - ПрАТ «ДТЕК КИЇВСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ») заборгованість у розмірі 16 088 грн. 34 коп. за реактивну електричну енергію.

5. Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд.

Повний текст рішення складено та підписано: 02.12.2019.

Суддя А.І. Привалов