ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2019 року

м. Київ

Справа № 925/74/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Зуєва В.А. - головуючого, Багай Н.О., Чумака Ю. Я.,

секретаря судового засідання - Савінкова Ю. Б.,

за участю представників:

позивача - Лисенко В. О. (адвокат),

відповідача - Ганнисик О. Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

на постанову Північного апеляційного господарського суду від 24.06.2019 (судді: Разіна Т. І., Чорна Л. В., Михальська Ю. Б.),

та рішення Господарського суду Черкаської області від 09.04.2019 (суддя Чевгуз О. В.) у справі

за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

до Канівського комунального підприємства теплових мереж

про стягнення 3 218 846,58 грн,

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст і підстави позовних вимог

1.1. Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (далі - ПАТ "НАК "Нафтогаз України") звернулося до суду з позовом про стягнення з відповідача на свою користь заборгованості у розмірі 3 218 846,58 грн, з яких 2 098 459,47 грн - основний борг, 435 050,91 грн - пеня, 158 701,95 грн - три проценти річних та 526 334,25 грн - інфляційні втрати.

1.2. Позовні вимоги із посиланням на положення статей 258, 509, 525, 526, 530, 549, 611, 625, 629, 655, 692, 712 Цивільного кодексу України, статей 173 - 175, 193, 216 - 218, 230, 231, 264, 265 Господарського кодексу України обґрунтовано несвоєчасністю виконання відповідачем узятих на себе зобов`язань за договором купівлі-продажу природного газу від 12.09.2016 № 2399/1617-ТЕ-36 в частині здійснення своєчасного розрахунку за переданий природний газ, у зв`язку із чим ПАТ "НАК "Нафтогаз України" відповідно до умов договору нарахував пеню, три проценти річних та інфляційні втрати відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України.

1.3. У відзиві на позов Канівське комунальне підприємство теплових мереж заперечувало проти задоволення позовних вимог у частині стягнення суми основного боргу, інфляційних втрат, трьох процентів річних, мотивуючи це тим, що суму основної заборгованості у розмірі 2 098 759,47 грн воно сплатило у повному обсязі в порядку і строки, визначені постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 №256 "Про затвердження порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету". Крім того, на підставі частини третьої статті 551 Цивільного кодексу України та статті 233 Господарського кодексу України, у разі задоволення позовних вимог, відповідач просив суд зменшити розмір пені, що підлягає до стягнення.

2. Короткий зміст судових рішень у справі

2.1. Рішенням Господарського суду Черкаської області від 09.04.2019 позов задоволено частково. Провадження у справі в частині стягнення з Канівського комунального підприємства теплових мереж на користь ПАТ "НАК "Нафтогаз України" 2 098 459,47 грн основного боргу закрито. Стягнуто з Канівського комунального підприємства теплових мереж на користь ПАТ "НАК "Нафтогаз України" 217 525,45 грн пені. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.

2.2. Закриваючи провадження у справі на підставі пункту 2 частини першої статті 231 Господарського процесуального кодексу України у частині стягнення з Канівського комунального підприємства теплових мереж на користь ПАТ "НАК "Нафтогаз України" 2 098 459,47 грн основного боргу місцевий господарський суд виходив з того, що після відкриття провадження у справі відповідач за поставлений природний газ розрахувався повністю.

2.3. Відмовляючи у задоволенні стягнення з Канівського комунального підприємства теплових мереж штрафних санкцій за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання трьох процентів річних і інфляційних втрат на підставі статті 625 Цивільного кодексу України, суд першої інстанції виходив з того, що розрахунок за поставлений на підставі договору природний газ відбувся в порядку і строки, визначені відповідно до постанов Кабінету Міністрів України від 11.05.2005 № 20, від 04.03.2002 № 256 та протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків.

2.4. Задовольняючи позовні вимоги щодо стягнення пені, місцевий господарський суд виходив з того, що Канівське комунальне підприємство теплових мереж повну оплату за переданий газ у строк, визначений договором, не здійснило, чим порушило умови господарського зобов`язання (пункт 6.1. договору), а тому відповідно до пункту 8.2. договору наявні підстави для стягнення з підприємства пені. При цьому, на підставі частини третьої статті 551 Цивільного кодексу України та статті 233 Господарського кодексу України суд дійшов висновку про можливість зменшення пені до 50 % відсотків, тобто до 217 525,45 грн.

2.5. Постановою Північного апеляційного господарського суду від 24.06.2019 рішення Господарського суду Черкаської області від 09.04.2019 скасовано в частині стягнення з Канівського комунального підприємства теплових мереж на користь ПАТ "НАК "Нафтогаз України" 217 525,45 грн пені та ухвалено в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позову про стягнення з Канівського комунального підприємства теплових мереж на користь ПАТ "НАК "Нафтогаз України" пені у розмірі 435 050,91 грн відмовлено. В іншій частині рішення Господарського суду Черкаської області від 09.04.2019 залишено без змін.

2.6. Відмовляючи у задоволенні позову щодо стягнення з відповідача пені, суд апеляційної інстанції виходив з того, що розрахунок за поставлений на підставі договору природний газ відбувся у порядку і строки, визначені відповідно до спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків та у відповідності з положеннями постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 №20. Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що у даному випадку не можна вважати відповідача таким, що прострочив виконання зобов`язань, встановлених договором.

3. Короткий зміст вимог касаційної скарги

3.1. У своїй касаційній скарзі АТ "НАК "Нафтогаз України" просить постанову Центрального апеляційного господарського суду від 15.07.2019 та рішення Господарського суду Кіровоградської області від 25.04.2019 скасувати у частині відмови у задоволенні позову щодо стягнення пені, трьох процентів річних та інфляційних втрат і ухвалити нове рішення про задоволення позову у цій частині в повному обсязі.

3.2. Заявник стверджує, що судами не було взято до уваги умови пункту 11.3 договору, в якому, зокрема, зазначено, що підписання сторонами відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 № 20 "Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій" спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання не змінює строків та умов розрахунків за цим договором.

3.3. Отже, умовами договору сторони погодили, що укладання спільних протокольних рішень, договору про організацію взаєморозрахунків в будь-якому випадку не змінює строків, порядку розрахунків, а внесення змін до спірного договору має відбуватись лише шляхом укладання окремої додаткової угоди.

3.4. Також скаржник вказує на те, що підстави звільнення від обов`язку сплати пені та відповідальності передбаченої статтею 625 Цивільного кодексу України, у випадку здійснення розрахунків в порядку постанови Кабінету Міністрів України № 256 можуть бути узгоджені лише сторонами в договорі, а не самою постановою Кабінету Міністрів України № 256, а тому висновки суду про зміну строків здійснення розрахунків за договором на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 № 256 не відповідають змісту наведеного нормативного акта.

3.5. У відзиві на касаційну скаргу Канівське комунальне підприємство теплових мереж просить залишити її без задоволення, постанову господарського апеляційного суду - без змін, наголошуючи на правомірності висновків апеляційного господарського суду і безпідставності доводів, викладених у касаційній скарзі.

4. Розгляд касаційної скарги і позиція Верховного Суду

4.1. За змістом статті 114 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд має встановлювати розумні строки для вчинення процесуальних дій. Строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню господарського судочинства.

Відповідно до статті 248 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Однак, АТ "НАК "Нафтогаз України" неодноразово у судових засіданнях наводило правові позиції Верховного Суду та наголошувало на необхідності їх врахування з огляду на подібність обставин справи.

У зв`язку з цим у судових засіданнях неодноразово оголошувалась перерва з метою перевірки наданої АТ "НАК "Нафтогаз України" релевантності практики Верховного Суду зі справою яка переглядається.

Зважаючи на це, враховуючи вимоги статей 114, 248 Господарського процесуального кодексу України, Суд розглядає зазначену справу в розумний строк з урахуванням конкретних обставин справи та інших критеріїв, зокрема, складності справи, з метою забезпечення основних завдань господарського судочинства.

4.2. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення присутніх у судовому засіданні представника позивача та представника відповідача, дослідивши доводи, наведені у касаційній скарзі, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального і дотримання норм процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

4.3. Суди попередніх інстанцій установили, що 12.09.2016 між ПАТ "НАК "Нафтогаз України", як постачальником та Канівським комунальним підприємством теплових мереж, як споживачем був укладений договір постачання природного газу №2399/1617-ТЕ-36 (далі - договір), відповідно до пункту 1.1 якого постачальник зобов`язався поставити споживачеві у 2016 - 2017 роках природний газ, а споживач зобов`язався оплатити його на умовах цього договору.

4.4. У пункті 1.2. договору сторони визначили, що природний газ, який постачається за цим договором, використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню.

4.5. Згідно з пунктом 2.1. договору постачальник передає споживачу з 01.10.2016 по 31.03.2017 (включно) природний газ обсягом до 6 550 тис. куб. м (шість мільйонів п`ятсот п`ятдесят тисяч куб. м), у тому числі за місяцями (тис. куб. метрів): жовтень 2016 - 390; листопад 2016 - 970; грудень 2016 - 1280; січень 2017 - 1490; лютий 2017 - 1320; березень 2017 - 1100.

4.6. У відповідності до пункту 5.2. договору ціна за 1000 куб. м природного газу становить 4 942,00 грн, крім того податок на додану вартість (ПДВ) - 20%. Усього до сплати разом з податком на додану вартість - 5930,40 грн.

4.7. Загальна сума вартості природного газу за цим договором складається із сум вартості місячних поставок природного газу ( пункт 5.4. договору).

4.8. Суди також установили, що АТ "НАК "Нафтогаз України" і Канівське комунальне підприємство теплових мереж у договорі передбачили, що споживач здійснює оплату за природний газ виключно коштами шляхом 100-відсоткової поточної оплати протягом місяця поставки природного газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу. Сторони погодили, що з урахуванням положень пункту 11.3 цього договору укладення договору про організацію взаєморозрахунків, а також підписання сторонами відповідно до Порядку від 11.01.2005 № 20 спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання не змінює строків та умов розрахунків за цим договором (пункт 6.1 договору).

4.9. Відповідно до пункту 8.2. договору у разі прострочення споживачем оплати згідно пункту 6.1. цього договору він зобов`язується сплатити постачальнику пеню у розмірі 21% річних, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожний день прострочення

4.10. Договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін, за їх наявності, і діє в частині реалізації природного газу з 01.10.2016 до 31.03.2017 (включно), а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення (розділ 12 договору).

4.11. Позивач на виконання умов договору передав у жовтні-грудні 2016 року та січні-березні 2017 року, а відповідач прийняв природний газ на суму 32578474,49 грн, що підтверджується актом приймання-передачі природного газу від 31.10.2016 на суму 2 561 049, 01 грн, актом приймання-передачі природного газу від 30.11.2016 на суму 5 211 576,22 грн, актом приймання-передачі природного газу від 31.12.2016 на суму 6 869 170,46 грн, актом приймання-передачі природного газу від 31.01.2017 на суму 7 976 631,14 грн, актом приймання-передачі природного газу від 28.02.2017 на суму 6 158 180,74 грн та актом приймання-передачі природного газу від 31.03.2017 на суму 3 801 866,76 грн.

4.12. Крім того, між сторонами були підписані спільні протокольні рішення, предметом яких була організація проведення сторонами взаєморозрахунків відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 №20 "Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій" від 15.12.2016 №3145, від 17.01.2017 №162, від 15.02.2017 №955, від 15.03.2017 №1591, від 11.07.2017 №3020.

4.13. Суди попередніх інстанцій установили, що розрахунок за поставлений на підставі договору природний газ відбувся у порядку і строки, визначені відповідно до спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків та у відповідності з положеннями постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 №20.

4.14. Предметом позову у цій справі є вимога позивача про стягнення з Канівського комунального підприємства теплових мереж 2 098 459,47 грн - основного боргу, 435 050,91 грн - пені, 158 701,95 грн - три проценти річних, 526 334,25 грн - інфляційних втрат через неналежне виконання відповідачем зобов`язань щодо своєчасної оплати переданого газу за договором.

4.15. Відмовляючи у задоволенні стягнення з Канівського комунального підприємства теплових мереж штрафних санкцій за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання трьох процентів річних і інфляційних втрат на підставі статті 625 Цивільного кодексу України, суд першої інстанції виходив з того, що розрахунок за поставлений на підставі договору природний газ відбувся в порядку і строки, визначені відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.05.2005 № 20, від 04.03.2002 № 256 та протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків.

4.16. Апеляційний господарський суд відмовляючи у задоволенні позову щодо стягнення з відповідача пені, виходив з того, що розрахунок за поставлений на підставі договору природний газ відбувся у порядку і строки, визначені відповідно до спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків та у відповідності з положеннями постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 №20. Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що у даному випадку не можна вважати відповідача таким, що прострочив виконання зобов`язань, встановлених договором.

4.17. Колегія суддів вважає такий висновок судів попередніх інстанцій передчасним із таких підстав.

4.18. У статті 12 Господарського кодексу України передбачено, що держава для реалізації економічної політики, виконання цільових економічних та інших програм і програм економічного і соціального розвитку застосовує різноманітні засоби і механізми регулювання господарської діяльності. Основними засобами регулюючого впливу держави на діяльність суб`єктів господарювання є, зокрема, регулювання цін і тарифів; надання інвестиційних, податкових та інших пільг; надання дотацій, компенсацій, цільових інновацій та субсидій.

4.19. Як свідчать матеріали справи та установили суди, АТ "НАК "Нафтогаз України" і Канівське комунальне підприємство теплових мереж у договорі передбачили, що споживач здійснює оплату за природний газ виключно коштами шляхом 100-відсоткової поточної оплати протягом місяця поставки природного газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу. Сторони погодили, що з урахуванням положень пункту 11.3 цього договору укладення договору про організацію взаєморозрахунків, а також підписання сторонами відповідно до Порядку від 11.01.2005 № 20 спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання не змінює строків та умов розрахунків за цим договором (пункт 6.1 договору).

4.20. Постановою Кабінету Міністрів України від 11.05.2005 №20 затверджено Порядок перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій, яким визначено механізм перерахування субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг та житлових субсидій населенню на оплату електроенергії, природного газу, послуг тепло-, водопостачання і водовідведення, квартирної плати, тощо за рахунок надходження до загального державного бюджету рентної плати за користування надрами для видобування природного газу та газового конденсату і податку на додану вартість, що сплачується Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України" та ПАТ "Укртрансгаз", а також за рахунок надходження до загального державного бюджету від погашення податкового боргу, в тому числі реструктуризованого або розстроченого (відстроченого) з податку на додану вартість, що сплачується виробниками електроенергії і вуглевидобувними підприємствами.

4.21. За змістом цього Порядку визначено механізм перерахування субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг та житлових субсидій населенню на оплату електроенергії, природного газу, послуг тепло-, водопостачання і водовідведення, квартирної плати (утримання будинків і споруд та прибудинкових територій), вивезення побутового сміття та рідких нечистот за рахунок надходження до загального фонду державного бюджету рентної плати за користування надрами для видобування природного газу та газового конденсату і податку на додану вартість, що сплачується НАК "Нафтогаз України" та ПАТ "Укртрансгаз", а також за рахунок надходження до загального фонду державного бюджету від погашення податкового боргу, в тому числі реструктуризованого або розстроченого (відстроченого) з податку на додану вартість, що сплачується виробниками електроенергії і вугледобувними підприємствами.

4.22. Відшкодування коштів на пільги, субсидії здійснюється із Державного бюджету України за спеціальною процедурою. При цьому, такі кошти не є коштами суб`єкта господарювання, а безпосередньо перераховуються на рахунок газопостачальної організації.

4.23. Таким чином, держава взяла на себе бюджетне зобов`язання щодо відшкодування частини витрат підприємств паливно-енергетичного комплексу, пов`язаних із газопостачанням населення, яке користується субсидіями та має пільги з оплати комунальних послуг, а саме витрат на придбання природного газу, його транспортування магістральними та переміщення розподільчими газопроводами.

4.24. Запроваджуючи механізм взаємних розрахунків між підприємствами паливно-енергетичного комплексу (ПЕК), визначений Порядком фінансування видатків, держава забезпечує відшкодування частини витрат підприємств ПЕК, пов`язаних із газопостачанням населення, яке користується житловими субсидіями та має пільги з оплати комунальних послуг.

4.25. Тобто, правовідносини щодо проведення розрахунків (стосовно розміру пільг та субсидій, отриманих населенням на відповідній території діяльності відповідача) зазнають імперативного регулюючого впливу держави, яка приймає законодавчі акти щодо виділення відповідних субвенцій на фінансування пільг і субсидій; соціального захисту відповідних категорій громадян та їх гарантій. Отже, на виконання таких законодавчих актів держава в особі відповідних державних органів приймає підзаконні нормативні акти.

4.26. Отже, незалежно від того, що правовідносини між сторонами виникли на підставі господарського договору, грошові зобов`язання між сторонами договору в частині, яку держава компенсуватиме за рахунок коштів державного бюджету, регулюються відповідними нормами законодавства.

4.27. Аналогічний правовий висновок наведено у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 31.05.2019 у справі №924/296/18.

4.28. Разом з тим, зазначений Порядок від 11.01.2005 № 20 втратив чинність із 01.01.2018. В той же час судами встановлено, що остаточний розрахунок за договором, у сумі 2 098 459,47 грн, Канівське комунальне підприємство теплових мереж здійснило 28.01.2019. У зв`язку з чим місцевий господарський суд закрив провадження у справі в частині стягнення з відповідача на користь ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" основного боргу на підставі пункту 2 частини першої статті 231 Господарського процесуального кодексу України.

4.29. За змістом статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема договори та інші правочини.

4.30. Згідно зі статтею 202 цього Кодексу правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами. Односторонній правочин може створювати обов`язки лише для особи, яка його вчинила. Односторонній правочин може створювати обов`язки для інших осіб лише у випадках, встановлених законом, або за домовленістю з цими особами. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.

4.31. Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України та статтею 193 Господарського кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

4.32. За змістом частини першої статті 627 Цивільного кодексу України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

4.33. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 цього Кодексу).

4.34. У частині першій статті 612 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

4.35. За змістом статті 625 цього Кодексу боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми.

4.36. Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

4.37. Згідно з частиною першою статті 653 цього Кодексу у разі зміни договору зобов`язання сторін змінюються відповідно до змінених умов щодо предмета, місця, строків виконання тощо.

4.38. За змістом пункту 1 Порядку від 04.03.2002 № 256 (у редакції, чинній з 01.01.2018), про необхідність застосування положень якого до спірних правовідносин дійшли висновку суди попередніх інстанцій, відповідно до статті 102 Бюджетного кодексу України цей Порядок визначає механізм фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення щодо надання пільг та житлових субсидій населенню на оплату електроенергії, природного газу (в тому числі послуг з транспортування, розподілу та постачання), послуг тепло-, водопостачання і водовідведення, квартирної плати (утримання будинків і споруд та прибудинкових територій), вивезення побутового сміття та рідких нечистот, придбання твердого та рідкого пічного побутового палива і скрапленого газу; доставки громадянам повідомлень про призначення субсидії; допомоги сім`ям з дітьми, малозабезпеченим сім`ям, інвалідам з дитинства, дітям-інвалідам, тимчасової державної допомоги дітям та допомоги по догляду за інвалідами I чи II групи внаслідок психічного розладу за рахунок субвенцій з державного бюджету.

4.39. Відповідно до статті 102 Бюджетного кодексу України видатки місцевих бюджетів, передбачені у підпункті "б" пункту 4 частини першої статті 89 цього Кодексу (державні програми соціального захисту), проводяться за рахунок субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на здійснення державних програм соціального захисту у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

4.40. Наведена норма визначає, що місцевим бюджетам на здійснення соціальних програм надається субвенція для фінансування видатків, перелік яких наведено у статті 89 Бюджетного кодексу України, тобто тих, що стосуються реалізації державних програм у галузі соціального захисту та соціального забезпечення. Саме на ці види цільових субвенцій припадає більша частина державних коштів, що надаються місцевим бюджетам у виді субвенцій. Серед субвенцій на соціальні видатки кошти місцевим бюджетам виділялися: на відшкодування витрат на надання населенню житлових субсидій; державну допомогу сім`ям з дітьми; державну цільову допомогу малозабезпеченим сім`ям; державну соціальну допомогу інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам; утримання притулків для неповнолітніх; допомогу по догляду за інвалідами I чи II групи внаслідок психічного розладу; виплату компенсацій реабілітованим та ін.

4.41. Згідно з пунктом 2 Порядку від 04.03.2002 № 256 фінансування видатків місцевих бюджетів за державними програмами соціального захисту населення провадиться за рахунок субвенцій, передбачених державним бюджетом на відповідний рік, у межах обсягів, затверджених в обласних бюджетах, бюджеті Автономної Республіки Крим, бюджетах міст Києва та Севастополя, міст республіканського Автономної Республіки Крим і обласного значення, районних бюджетах, бюджетах об`єднаних територіальних громад, що створюються згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, на зазначені цілі. Забороняється фінансування місцевих програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету.

4.42. Відповідно до абзаців 1-3 пункту 81 Порядку від 04.03.2002 № 256 кошти, отримані як субвенція з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг та житлових субсидій населенню на оплату електроенергії, природного газу, послуг тепло-, водопостачання і водовідведення, квартирної плати (утримання будинків і споруд та прибудинкових територій), вивезення побутового сміття та рідких нечистот, отримані постачальниками від головних розпорядників місцевих бюджетів згідно з пунктом 8 цього Порядку за електричну енергію, природний газ, послуги з транспортування, розподілу та постачання природного газу, тепло-, водопостачання і водовідведення, утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, вивезення побутового сміття та рідких нечистот та іншими суб`єктами господарювання, розрахунки з якими здійснюються за рахунок таких коштів, використовуються протягом бюджетного року за цільовим призначенням. Суб`єктами господарювання, які мають ліцензію на постачання природного газу, отримані кошти спрямовуються на оплату природного газу оптовим продавцям та власникам ресурсу природного газу (в тому числі ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"), на оплату послуг з розподілу та транспортування природного газу операторам газорозподільної системи та оператору газотранспортної системи. Суб`єктами господарювання, які мають ліцензію на розподіл природного газу, кошти, отримані згідно з абзацами 2 та 7 цього пункту, спрямовуються на оплату природного газу оптовим продавцям та власникам ресурсу природного газу (в тому числі ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"), на оплату послуг з транспортування природного газу оператору газотранспортної системи та (або) сплату грошових зобов`язань з податків, зборів і платежів до державного бюджету, в тому числі податку на додану вартість в межах нарахувань на обсяг планової тарифної виручки, встановленої НКРЕКП на плановий період.

4.43. Згідно з абзацами 18, 21-26 пункту 81 Порядку від 04.03.2002 № 256 Порядок проведення розрахунків органами Казначейства встановлюється Мінфіном. Для проведення розрахунків відповідно до цього пункту всі учасники відкривають поточні рахунки із спеціальним режимом використання в органах Казначейства, крім енергопостачальників, оптового постачальника електричної енергії, які проводять розрахунки за спожиту електричну енергію через поточні рахунки із спеціальним режимом використання, відкриті в уповноваженому банку. Енергопостачальники та Державне підприємство "Енергоринок" проводять розрахунки за спожиту електричну енергію через відкриті в уповноваженому банку поточні рахунки із спеціальним режимом використання відповідно до Закону України "Про електроенергетику". Уповноважений банк перераховує кошти в обсягах, що повинні бути перераховані енергопостачальником до державного бюджету, із зазначеного рахунка на поточний рахунок із спеціальним режимом використання енергопостачальника, відкритий в органі Казначейства. Розрахункове обслуговування таких рахунків здійснюється на умовах, визначених договором, що укладається між органами Казначейства та учасниками розрахунків. Розрахунки, передбачені цим пунктом, проводяться протягом п`яти банківських днів. Учасники розрахунків щомісяця до 15 числа місяця, що настає за звітним періодом, подають інформацію про проведені розрахунки органам Казначейства за формою, встановленою Мінфіном, для її узагальнення та надання до 20 числа Казначейству. Усі учасники розрахунків, що проводяться згідно із цим пунктом, у графі "Призначення платежу" платіжних доручень додатково зазначають "постанова Кабінету Міністрів України від 4 березня 2002 р. № 256" та вказують вид послуги (енергоносія), за який проводиться розрахунок. Порядок відкриття (закриття) рахунків в органах Казначейства учасникам розрахунків, які проводяться згідно із цим пунктом, а також відображення здійснених операцій у бухгалтерському обліку та фінансовій звітності про виконання державного та місцевих бюджетів установлюється Казначейством.

4.44. Отже, Порядок від 04.03.2002 № 256 визначає механізм фінансування із Державного бюджету України видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення щодо надання пільг та житлових субсидій населенню на оплату, зокрема, природного газу у визначені умовами цього Порядку строки (пункти 5-7 Порядку).

4.45. Водночас за змістом статті 3 Закону України "Про ринок природного газу" ринок природного газу функціонує на засадах вільної добросовісної конкуренції, крім діяльності суб`єктів природних монополій, і за такими, зокрема, принципами: забезпечення високого рівня захисту прав та інтересів споживачів природного газу, у тому числі забезпечення першочергового інтересу безпеки постачання природного газу, зокрема шляхом диверсифікації джерел надходження природного газу; вільної торгівлі природним газом та рівності суб`єктів ринку природного газу незалежно від держави, згідно із законодавством якої вони створені; вільного вибору постачальника природного газу; невтручання держави у функціонування ринку природного газу, крім випадків, коли це необхідно для усунення вад ринку або забезпечення інших загальносуспільних інтересів, за умови що таке втручання здійснюється у мінімально достатній спосіб; відповідальності суб`єктів ринку природного газу за порушення правил діяльності на ринку природного газу та умов договорів.

4.46. Згідно з частиною першою статті 12 цього Закону постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором.

4.47. Споживач зобов`язаний, зокрема укласти договір про постачання природного газу; забезпечувати своєчасну та повну оплату вартості природного газу згідно з умовами договорів (стаття 13 Закону України "Про ринок природного газу").

4.48. Проте суди попередніх інстанцій обмежилися посиланням на застосування до спірних правовідносин положень Порядку від 04.03.2002 № 256, згідно з яким, як зауважили суди, змінено умови договору у частині порядку та строків розрахунку за природний газ, і не навели правового обґрунтування такого висновку із зазначенням відповідної норми та встановлених відповідних обставин справи.

4.49. Крім того, колегія суддів звертає увагу, що посилання АТ "НАК "Нафтогаз України" про невиконання відповідачем зобов`язання протягом тривалого періоду, що потягло порушення, безпосередньо пов`язано з необхідністю дослідження судами питання щодо дотримання виконання Порядку від 04.03.2002 № 256, який визначає механізм фінансування із Державного бюджету України видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення щодо надання пільг та житлових субсидій населенню на оплату, зокрема, природного газу у визначені умовами цього Порядку строки (пункти 5-7 Порядку).

4.50. Суди попередніх інстанцій також не спростували доводів АТ "НАК "Нафтогаз України" стосовно того, що положення Порядку від 04.03.2002 № 256 у наведеному випадку не застосовуються.

4.51. Суди також не надали оцінки доводам АТ "НАК "Нафтогаз України", що положення Порядку від 04.03.2002 № 256 (у редакції, чинній з 01.01.2018) не регулюють господарських правовідносин між сторонами, які виникли до набрання цією редакцією чинності, оскільки цей Порядок не містить застереження про поширення його дії на правовідносини, що склалися до 01.01.2018.

4.52. За змістом статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами як письмові, речові та електронні докази.

4.53. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (частини перша, третя статті 74 цього Кодексу).

4.54. Згідно зі статтями 76-79 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

5. Висновки Верховного Суду

5.1. Згідно зі статтею 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Оскаржувані судові рішення наведеним вимогам не відповідають.

5.2. Згідно з частинами першою, другою статті 300 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

5.3. За змістом частини третьої статті 310 Господарського процесуального кодексу України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо, зокрема, суд не дослідив зібрані у справі докази.

5.4. Ураховуючи наведене, беручи до уваги, що суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази, ухвалені у справі рішення і постанову необхідно скасувати, а справу направити на новий розгляд до Господарського суду Черкаської області у частині відмови у задоволенні позову АТ "НАК "Нафтогаз України" про стягнення з Канівського комунального підприємства теплових мереж пені, 3 % річних та інфляційних втрат.

У решті судові рішення, які учасники справи не оскаржують, потрібно залишити без змін.

5.4. Під час нового розгляду суд має урахувати наведене, дослідити та об`єктивно оцінити аргументи учасників справи і всі зібрані у справі докази в їх сукупності, всебічно і повно з`ясувати фактичні обставини справи та, залежно від встановленого, прийняти обґрунтоване і законне судове рішення.

6. Розподіл судових витрат

6.1. Оскільки у цьому випадку суд касаційної інстанції не змінює та не ухвалює нового рішення, розподіл судових витрат судом касаційної інстанції не здійснюється (частина чотирнадцята статті 129 Господарського процесуального кодексу України).

Керуючись статтями 300, 301, пунктом 2 частини 1 статті 308, статтями 310, 314, 315, 316, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" задовольнити частково.

2. Постанову Північного апеляційного господарського суду від 24.06.2019 та рішення Господарського суду Черкаської області від 09.04.2019 в частині закриття провадження залишити без змін.

3. В решті постанову Північного апеляційного господарського суду від 24.06.2019 та рішення Господарського суду Черкаської області від 09.04.2019 у справі № 925/74/19 скасувати, а справу направити на новий розгляд до Господарського суду Черкаської області.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. А. Зуєв

Судді Н. О. Багай

Ю. Я. Чумак