ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" листопада 2019 р. Справа№ 910/12452/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Буравльова С.І.

суддів: Сітайло Л.Г.

Смірнової Л.Г.

секретар Ковальчук Р.Ю.

за участю

представників: позивача - Комаровський Д.В.

відповідача-1 - не з`явилися

відповідача-2 - Нечитайленко О.В.

Корпорації Інспірейшн Ей Груп Інк

(Inspiration A Group Inc) - Півторак Т.О.

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Промтекінжинірінг" та Корпорації Інспірейшн Ей Груп Інк (Inspiration A Group Inc)

на рішення Господарського суду м. Києва від 14.02.2019 р. (повне рішення складено 28.02.2019 р.)

у справі № 910/12452/18 (суддя - Сівакова В.В.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "Банк Богуслав"

до 1. Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Актив Інвест"

2. Товариства з обмеженою відповідальністю "Промтекінжинірінг"

про визнання договорів недійсними

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2018 року Публічне акціонерне товариство "Банк Богуслав" звернулося з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Актив Інвест" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Промтекінжинірінг" про:

- визнання недійсним договору про відступлення права вимоги від 01.08.2017 р., укладеного між Публічним акціонерним товариством "Банк Богуслав" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Актив Інвест";

- визнання недійсним договору відступлення права вимоги (договір цесії) № 1-0/2017-ВПВ від 08.09.2017 р., укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Промтекінжинірінг" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Актив Інвест".

Вимоги позивача обгрунтовані тим, що договір від 01.08.2017 р. підписано неуповноваженою на це особою. Також оспорюваний договір містить ознаки нікчемності, передбачені п. п. 1, 2, 3, 7, 9 ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб". Фактично банк здійснив відчуження майнових прав за кредитним договором, договором поруки та договором застави за ціною 150000,00 грн, яка є значно нижчою від звичайної, оскільки ціна відступлення прав вимоги за спірним договором про відступлення права вимоги від 01.08.2017 р. складає лише 5,4% від реальної ринкової вартості права вимоги за зобов`язаннями за кредитним договором № 15/01-КР-17/2008, яка визначена суб`єктом оціночної діяльності станом на дату укладення спірного договору - 01.08.2017 р., що на 20% відрізняється від ринкової вартості майнових прав за кредитним договором.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 14.02.2019 р. у справі № 910/12452/18 позов Публічного акціонерного товариства "Банк Богуслав" задоволено повністю.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Промтекінжинірінг" подало апеляційну скаргу, у якій просить оскаржуване рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову у повному обсязі.

Також до апеляційної скарги Товариством з обмеженою відповідальністю "Промтекінжинірінг" додано клопотання про призначення у даній справі судової економічної експертизи, у якому заявник пропонує поставити на вирішення експертів наступне питання: яка ринкова вартість прав вимоги за кредитним договором № 15/01-КР-17/2008 від 30.04.2008 р. та за договором застави обладнання № 15/01-ЗС-42 від 30.04.2008 р.?

Однак у судовому засіданні 19.11.2019 р. представник відповідача-2 відмовився від вказаного клопотання та просив його не розглядати.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення порушено норми матеріального та процесуального права.

Так, в апеляційній скарзі відповідач-2 вказує на те, що банком неправильно обрано спосіб захисту порушеного права. Крім цього, оцінка вартості активів, переданих банком відповідачу-1 за оспорюваним правочином, здійснена особою, яка не має достатньої кваліфікації, що унеможливлює прийняття такої оцінки у якості доказу продажу майнових активів банку за заниженою, порівняно до ринкової, вартістю. На підтвердження відсутності повноважень у заступника голови правління Бебка В.В. на підписання спірного договору банком не надано доказів відсунтості внесення змін до наказу № 84/04-В або ж присутності голови правління банку на робочому місці при укладенні договору про відступлення права вимоги від 01.08.2017 р.

Відповідно до витягу протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 04.04.2019 р. апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Промтекінжинірінг" у справі 910/12452/18 передано на розгляд колегії суддів у складі: Буравльов С.І. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Зубець Л.П., Власов Ю.Л.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 09.04.2019 р. апеляційну скаргу у справі № 910/12452/18 залишено без руху на підставі ч. 2 ст. 260 ГПК України.

До суду 02.05.2019 р. від скаржника надійшла заява про усунення недоліків апеляційної скарги.

На підставі службової записки головуючого судді та розпорядження Північного апеляційного господарського суду № 09.1-08/1146/19 від 07.05.2019 р. у зв`язку з перебуванням судді Власова Ю.Л. у відпустці призначено повторний автоматизований розподіл справи № 910/12452/18.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 07.05.2019 р. апеляційну скаргу у справі № 910/12452/18 передано на розгляд колегії суддів у складі: Буравльов С.І. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Зубець Л.П., Пашкіна С.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 08.05.2019 р. відкрито апеляційне провадження у справі № 910/12452/18 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Промтекінжинірінг" на рішення Господарського суду м. Києва від 14.02.2019 р. та призначено її до розгляду на 04.06.2019 р.

Також ухвалою від 04.06.2019 р. розгляд справи № 910/12452/18 відкладено до 02.07.2019 р.

До суду 03.06.2019 р. Корпорацією Інспірейшн Ей Груп Інк (Inspiration A Group Inc) подано заяву про приєднання до апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Промтекінжинірінг" на рішення Господарського суду м. Києва від 14.02.2019 р. у справі № 910/12452/18.

На підставі службової записки головуючого судді та розпорядження Північного апеляційного господарського суду № 09.1-08/1849/19 від 01.07.2019 р. у зв`язку з перебуванням судді Зубець Л.П. у відпустці призначено повторний автоматизований розподіл справи № 910/12452/18.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 01.07.2019 р. апеляційну скаргу у справі № 910/12452/18 передано на розгляд колегії суддів у складі: Буравльов С.І. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Смірнова Л.Г., Пашкіна С.А.

Ухвалами Північного апеляційного господарського суду від 02.07.2019 р. справу прийнято до провадження у визначеному автоматизованою системою складі суду та призначено до розгляду на 25.07.2019 р.

Також, суд своєю ухвалою задовольнив заяву корпорації Інспірейшн Ей Груп Інк (Inspiration A Group Inc) про приєднання до апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Промтекінжинірінг" та визнав її такою, що приєдналася до апеляційної скарги.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.07.2019 р. розгляд справи відкладено до 17.09.2019 р.

На підставі службової записки головуючого судді та розпорядження Північного апеляційного господарського суду № 09.1-08/3706/19 від 16.09.2019 р. у зв`язку з перебуванням судді Пашкіної С.А. у відпустці призначено повторний автоматизований розподіл справи № 910/12452/18.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 16.09.2019 р. апеляційну скаргу у справі № 910/12452/18 передано на розгляд колегії суддів у складі: Буравльов С.І. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Смірнова Л.Г., Сітайло Л.Г.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.09.2019 р. справу прийнято до провадження у визначеному автоматизованою системою складі суду.

До суду 17.09.2019 р. Корпорацією Інспірейшн Ей Груп Інк (Inspiration A Group Inc) подано заяву про відвід суддів Буравльова С.І., Смірнової Л.Г. та Пашкіної С.А. у справі № 910/12452/18.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.09.2019 р. залишено без розгляду заявлений відвід судді Пашкіній С.А., визнано необгрунтованим заявлений відвід суддям Буравльову С.І. та Смірновій Л.Г., зупинено провадження у справі № 910/12452/18 та передано матеріали справи для здійснення визначення складу судової колегії автоматизованою системою відповідно до положень ст. 32 Господарського процесуального кодексу України з метою розгляду заявленого відводу.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.09.2019 р. заяву корпорації Інспірейшн Ей Груп Інк (Inspiration A Group Inc) про відвід у справі № 910/12452/18 передано на розгляд колегії суддів у складі: Сотніков С.В. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Отрюх Б.В., Остапенко О.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.09.2019 р. у задоволенні заяви корпорації Інспірейшн Ей Груп Інк (Inspiration A Group Inc) про відвід у справі № 910/12452/18 відмовлено.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.10.2019 р. поновлено провадження у справі № 910/12452/18 та призначено її до розгляду на 05.11.2019 р.

До суду 01.11.2019 р. представником Корпорації Інспірейшн Ей Груп Інк (Inspiration A Group Inc) подано клопотання про долучення до матеріалів справи нових доказів.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 05.11.2019 р. було оголошено в судовому засіданні перерву до 19.11.2019 р.

01.11.2019 р. через канцелярію суду від Корпорації Інспірейшн Ей Груп Інк (Inspiration A Group Inc) надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи копії довіреності, виданої головою правління ПАТ «Банк Богуслав» Заребою Людмилою Петрівною від 14.09.2016 р., та копії звіту про оцінку права вимоги за кредитним договором № 15/01-КР-17/2008 від 30.04.2008 р.

Розглянувши вказане клопотання у судовому засіданні 19.11.2019 р., колегія суддів дійшла висновку про відмову в його задоволенні, враховуючи наступне.

Зокрема, копія звіту про оцінку права вимоги за кредитним договором № 15/01-КР-17/2008 від 30.04.2008 р. не може бути доказом по справі, оскільки такий доказ створений вже після ухвалення оскаржуваного судового рішення, а саме у жовтні 2019 року.

Так, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 06.02.2019 р. у справі № 916/3130/17, зокрема, зазначено, що системний аналіз статей 80, 269 ГПК України свідчить про те, що докази, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, повинні існувати на момент звернення до суду з відповідним позовом, і саме на позивача покладено обов`язок подання таких доказів одночасно з позовною заявою. Така обставина, як відсутність доказів на момент ухвалення рішення суду взагалі виключає можливість прийняття судом апеляційної інстанції додаткових доказів у порядку статті 269 ГПК України незалежно від причин неподання позивачем таких доказів. Навпаки, саме допущення такої можливості судом апеляційної інстанції матиме наслідком порушення вищенаведених норм процесуального права, а також принципу правової визначеності, ключовим елементом якого є однозначність та передбачуваність правозастосування, а отже системність та послідовність у діяльності відповідних органів, насамперед судів.

Копія довіреності, виданої головою правління ПАТ «Банк Богуслав» Заребою Людмилою Петрівною від 14.09.2016 р., також не приймається як доказ до матеріалів справи колегією суддів з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 та 3 ст. 80 ГПК України учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Згідно з 4 ст. 80 ГПК України, якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Частиною 8 статті 80 ГПК України також передбачено, що докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Враховуючи вищенаведені положення процесуального законодавства, апеляційний суд зазначає, що Корпорація Інспірейшн Ей Груп Інк (Inspiration A Group Inc), звертаючись із заявою про приєднання до апеляційної скарги, не була позбавлена можливості у порядку ч. 4 ст. 80 ГПК України письмово та завчасно повідомити суд про неможливість подання у встановлений законом строк доказів, та об`єктивних причини, з яких такі докази не могли бути подані у встановлений строк.

Таким чином, враховуючи процесуальні норми, що стосуються порядку подання доказів до суду першої та апеляційної інстанцій, межі перегляду справи апеляційним судом, а також викладену вище правову позицію Верховного Суду, колегія суддів дійшла висновку про відмову в задоволенні клопотання Корпорації Інспірейшн Ей Груп Інк (Inspiration A Group Inc) про долучення до матеріалів справи копії довіреності, виданої головою правління ПАТ «Банк Богуслав» Заребою Людмилою Петрівною від 14.09.2016 р., та копії звіту про оцінку права вимоги за кредитним договором № 15/01-КР-17/2008 від 30.04.2008 р., оскільки такі докази подані з порушенням встановленого процесуальним законом порядку.

У засідання суду, призначене на 19.11.2019 р., представник відповідача-1 не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце проведення судового розгляду, що підтверджується наявним у матеріалах справи повідомленням про вручення поштового відправлення.

Доказів поважності причин відсутності зазначеного представника суду не надано.

Колегія суддів зазначає, що неявка у судове засідання вказаного представника не перешкоджає розгляду апеляційної скарги. Подальше відкладення призведе до затягування розгляду скарги, а тому постанова приймається за наявними в справі матеріалами, яких достатньо для повного та об`єктивного розгляду.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників позивача, відовідача-2 та Корпорації Інспірейшн Ей Груп Інк, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів встановила наступне.

30.04.2008 р. між Публічним акціонерним товариством «Банк Богуслав» (далі - банк) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Базальт-Прогрес» (далі - позичальник) було укладено кредитний договір № 15/01-КР-17/2008 (про надання відновлювальної відкличної кредитної лінії в іноземній валюті) (далі - кредитний договір).

Відповідно до п. 1.1 договору банк відкриває позичальнику відновлювальну відкличну кредитну лінію в іноземній валюті із загальним лімітом в сумі - 330000,00 євро, в межах якої надає позичальнику в користування грошові кошти на поновлення обігових коштів, зі сплатою 15% річних за користуванням сумою кредиту, отриманого позичальником в іноземній валюті.

Згідно з п. 1.2 договору кредит позичальнику надається в межах суми ліміту, зазначеного в п.1.1 цього договору на підставі письмової заяви позичальника, викладеної у формі, передбаченій цим договором, та за умови належного виконання позичальником своїх зобов`язань згідно з цим договором.

Строк повернення кредиту - 29.04.2009 р. або строк, встановлений у відповідності до п. п. 2.7, 2.8 цього договору (п. 1.3 договору).

Одночасно з кредитним договором 30.04.2008 р., в забезпечення зобов`язань позичальника за кредитним договором, між банком та Товариством з обмеженою відповідальністю «Сіндека», були укладені договір поруки № 15/01-ПР-5 та договір застави обладнання № 15/01-ЗС-42.

Позивач виконав свої зобов`язання за кредитним договором в повному обсязі - відкрив позичальнику відновлювальну відкличну кредитну лінію в іноземній валюті та надав йому обумовлені кредитним договором грошові кошти у повному обсязі, що підтверджується заявою про надання суми кредиту від 30.04.2008 р., заявою про надання суми кредиту від 15.05.2008 р. та виписками по особовим рахункам позичальника за період з 30.04.2008 р. по 15.05.2008 р.

На підставі рішення Правління Національного банку України № 708-рш/БТ від 06.11.2017 р. «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Банк Богуслав» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) прийнято рішення № 4928 від 06.11.2017 р. «Про запровадження тимчасової адміністрації в Публічному акціонерному товаристві «Банк Богуслав» та делеговано повноваження тимчасового адміністратора банку», відповідно до якого розпочато процедуру виведення АТ «Банк Богуслав» з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації строком на один місяць з 06.11.2017 р. по 05.12.2017 р. включно. Призначено уповноваженою особою Фонду та делеговано всі повноваження тимчасового адміністратора Акціонерного товариства «Банк Богуслав» провідного економіста відділу моніторингу операцій проблемних банків департаменту дистанційного та інспекційного моніторингу банків Калігіна С.В.

Рішенням Правління Національного банку України № 774-рш від 30.11.2017 р. відкликано банківську ліцензію Акціонерного товариства «Банк Богуслав» та прийнято рішення про ліквідацію банку.

Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняте відповідне рішення № 5267 від 01.12.2017 р. «Про початок процедури ліквідації Акціонерного товариства «Банк Богуслав» та делегування повноважень ліквідатора банку», згідно з яким запроваджено ліквідацію Акціонерного товариства «Банк Богуслав» строком на один рік з 01.12.2017 р. по 30.11.2018 р. включно.

Відповідно до ч. 3 ст. 37 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» уповноважена особа Фонду діє від імені банку в межах повноважень Фонду.

Частинами 2, 4 статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначено, що протягом дії тимчасової адміністрації Фонд зобов`язаний забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті. Фонд: 1) протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів; 2) вживає заходів до витребування (повернення) майна (коштів) банку, переданого за такими договорами; 3) має право вимагати відшкодування збитків, спричинених їх укладенням.

За результатами роботи комісії з перевірки правочинів (у тому числі договорів) складено акт № 12 від 29.11.2017 р., що затверджений наказом уповноваженої особи Фонду Калугіним С.В., в якому зазначено, що за результатами перевірки виявлено: правочин, що має ознаки нікчемності, передбачених п. п. 1, 2, 3, 7, 9 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», а саме договір про відступлення права вимоги, укладений 01.08.2017 р. між Публічним акціонерним товариством «Банк Богуслав» та Товариством зобмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Актив Інвест»; зазначено про необхідність повідомлення сторін про нікчемність та вчинення дій щодо застосування наслідків нікчемності правочинів; також вказано про необхідність проведення оцінки права вимоги за договором про відступлення права вимоги від 01.08.2017 р.

Листом № 314/04 від 18.06.2018 р. уповноважена особа Фонду повідомила відповідача про нікчемність договору про відступлення права вимоги від 01.08.2017 р. на підставі п. п. 1, 2, 3, 7, 9 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Також нікчемним було визнано договір відступлення права вимоги № 1-0/2017-ВПВ (договір цесії) від 08.09.2017 р.

Задовольняючи позовні вимоги щодо визнання недійсними договорів від 01.08.2017 р. та від 08.09.2017 р., місцевий суд виходив з того, що договір про відступлення права вимоги від 01.08.2017 р. укладено від імені Публічного акціонерного товариства «Банк Богуслав» особою з перевищенням повноважень, з огляду на відсутність будь-яких протокольних рішень наглядової ради та/або кредитного комітету, які мали бути прийняті цими колегіальними органами для відступлення на користь відповідача-1 прав вимоги за кредитним договором № 15/01-КР-17/2008, за ціною відступлення 150000,00 грн. Крім цього, ціна відступлення була заниженою у порівнянні з ринковою вартістю майнових прав вимоги за кредитним договором № 15/01-КР-17/2008 від 30.04.2008 р. Також суд першої інстанції дійшов висновку про обґрунтованість визнання уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб договору про відступлення права вимоги від 01.08.2017 р. нікчемним відповідно до п. п. 1, 2, 3, 9 ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Однак, колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов`язку в натурі, зміна правовідношення, припинення правовідношення, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Майже аналогічний за змістом перелік способів захисту передбачений у частині другій статті 20 Господарського кодексу України.

Такий спосіб захисту цивільних прав та інтересів, як визнання правочину недійсним, застосовується лише до оспорюваних правочинів.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб і виведення неплатоспроможних банків з ринку. Аналіз функцій Фонду, викладених у статтях 4, 26, 27, 37, 38 вказаного Закону, свідчить про те, що Фонд бере участь у правовідносинах у різних статусах: з одного боку, він ухвалює обов`язкові для банків та інших осіб рішення, а з іншого - здійснює повноваження органів управління банку, який виводиться з ринку, тобто представляє банк у приватноправових відносинах з третіми особами.

За ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд (уповноважена особа) зобов`язаний забезпечити збереження активів і документації банку, зокрема, протягом дії тимчасової адміністрації забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

За результатами перевірки, здійсненої відповідно до ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», виявляються правочини, які є нікчемними в силу приписів (на підставі) закону. При виявленні таких правочинів Фонд, його уповноважена особа чи банк не наділені повноваженнями визнавати правочини нікчемними.

Відповідний правочин є нікчемним не за рішенням уповноваженої особи Фонду, а відповідно до закону. Такий правочин є нікчемним з моменту укладення на підставі частини другої статті 215 Цивільного кодексу України та частини третьої статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Наслідки нікчемності правочину також настають для сторін у силу вимог закону. Рішення уповноваженої особи Фонду не є підставою для застосування таких наслідків. Таке рішення є внутрішнім розпорядчим документом, прийнятим уповноваженою особою, що здійснює повноваження органу управління банку.

З огляду на викладене, визнання нікчемного правочину недійсним не є належним способом захисту прав, оскільки не призведе до реального відновлення порушених прав позивача, адже нікчемний правочин є недійсним у силу закону.

За наявності спору щодо правових наслідків недійсного правочину, одна зі сторін якого чи інша заінтересована особа вважає його нікчемним, суд перевіряє відповідні доводи та у мотивувальній частині судового рішення, застосувавши відповідні положення норм матеріального права, підтверджує чи спростовує обставину нікчемності правочину.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.06.2019 р. у справі № 916/3156/17.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач посилається на нікчемність договору про відступлення права вимоги від 01.08.2017 р. з підстав, обумовлених п. 1, 2, 3, 7, 9 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Водночас, згаданий договір, відповідно до позовної заяви є недійсним, як оспорюваний, з підстав укладення його від імені ПАТ «Банк Богуслав» особою, що не мала на це відповідних повноважень, а також оскільки у подальшому правочин не було схвалено позивачем.

Так, вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

Відтак, позивачем при зверненні до суду з вимогами про визнання договору (договорів) недійсним повинно бути доведено наявність тих обставин, з якими закон пов`язує визнання угод недійсними, а також наявність у позивача порушеного права чи інтересу в результаті укладення спірного правочину (правочинів).

Недійсність нікчемного правочину встановлена законом (абсолютна підстава), у той час як оспорюваний правочин може бути визнаний недійсним лише в судовому порядку за позовом однієї з сторін, іншої заінтересованої особи, прокурора (відносна підстава). При цьому, наслідком встановлення у розгляді справи обставин нікчемності оспорюваного правочину є зазначення про його недійсність у резолютивній частині рішення (у такому випадку, потреба у дослідженні фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання такого правочину недійсним як оспорюваного, - відсутня).

Верховний Суд у постанові від 31.10.2019 р. у справі № 910/15587/18 наголосив, що оскільки позивач в обґрунтування позову посилався також й на те, що договір підлягає визнанню недійсним у судовому порядку і як оспорюваний правочин (одночасно зазначаючи про його нікчемність), судам, насамперед у вирішенні такого спору слід було встановити, чи є такий правочин нікчемним в силу закону (як абсолютна підстава його недійсності), відповідно, чи є останній недійсним як нікчемний правочин (у такому випадку про недійсність нікчемного правочину зазначається у резолютивній частині рішення), і лише за відсутності підстав вважати його недійсним в силу закону (як нікчемного), судам належало дослідити наявність чи відсутність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання правочину недійсним як оспорюваного. У наведеному контексті, зокрема, належало з`ясувати, чи поширюються зазначені позивачем законодавчі приписи на спірні правовідносини; чи містять норми права, на які посилався позивач в обґрунтування підстав для визнання правочину недійсним як оспорюваного, підстави для визнання правочину недійсним, чи були дотримані останні при укладенні оспорюваного правочину та, чи є його недотримання підставою для визнання правочину недійсним.

Натомість, за висновком місцевого господарського суду, договір про відступлення права вимоги від 01.08.2017 р. є одночасно недійсним і як нікчемний правочин, у порядку ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», і недійсним як оспорюваний, у зв`язку з укладенням такого правочину особою з перевищенням повноважень.

Однак наведені висновки місцевого суду не ґрунтуються на нормах матеріального права, якими врегульовано спірні правовідносини сторін та не є підтвердженим належними доказами.

Позивач посилається на підстави нікчемності правочину неплатоспроможного банку, визначені у частині третій ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», зокрема, такий договір є нікчемним якщо: банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов`язання без встановлення обов`язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог; банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов`язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов`язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим; банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов`язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору; банк уклав правочини, умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, пов`язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства.

Проте позивачем не надано доказів наявності підстав нікчемності спірного договору з підстав, визначених п. п. 1, 2, 7, 9 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Стосовно посилання позивача на те, що договір про відступлення права вимоги від 01.08.2017 р. від імені Публічного акціонерного товариства «Банк Богуслав» було укладено особою з перевищенням повноважень, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 92 ЦК України юридична особа набуває цивільних прав та обов`язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону. Порядок створення органів юридичної особи встановлюється установчими документами та законом.

Таким чином, цивільну дієздатність, тобто здатність власними діями і у власному інтересі створювати відповідні права та обов`язки, юридична особа реалізує через свої органи, які формуються та діють відповідно до установчих документів та вимог законодавства.

Правочини юридична особа також вчиняє через свої органи, що з огляду на положення статті 237 ЦК України утворює правовідносини представництва, в яких орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов`язана або має право вчинити правочин від імені цієї юридичної особи, в тому числі вступаючи у правовідносини з третіми особами.

Як передбачено ст. 241 ЦК України, правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання.

Наступне схвалення правочину особою, яку представляють, створює, змінює і припиняє цивільні права та обов`язки з моменту вчинення цього правочину.

Відповідно до ч. 3 ст. 92 ЦК України орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов`язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень. У відносинах із третіми особами обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи не має юридичної сили, крім випадків, коли юридична особа доведе, що третя особа знала чи за всіма обставинами не могла не знати про такі обмеження.

Згідно з ч. 2 ст. 203 ЦК України особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Отже ч. 3 ст. 92 ЦК України встановлює виняток із загального правила щодо визначення правових наслідків вчинення правочину представником із перевищенням повноважень (статті 203, 241 ЦК України). Для третьої особи, яка уклала з юридичною особою договір, обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи, в тому числі й повноважень виконавчого органу товариства, загалом не мають юридичної сили, хоча б відповідні обмеження й існували на момент укладення договору. Разом з тим, далі вказано, що обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи набуває юридичної сили для третьої особи в тому випадку, якщо саме вона, ця третя особа, вступаючи у відносини з юридичною особою та укладаючи договір, діяла недобросовісно або нерозумно, зокрема, достеменно знала про відсутність у виконавчого органу товариства необхідного обсягу повноважень або повинна була, проявивши принаймні розумну обачність, знати про це. Тягар доказування недобросовісності та нерозумності в поведінці третьої особи несе юридична особа.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 27.04.2016 р. у справі № 6-62цс16.

Відповідно до висновків, викладених у постанові Верховного Суду України від 13.03.2017 р. у справі № 760/8121/16-ц, на захист прав третіх осіб, які виступають у правовідносинах з юридичними особами, у тому числі й укладають з юридичними особами договори різних видів, частиною третьою статті 92 ЦК України передбачено, що орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов`язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень. У відносинах з третіми особами обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи не має юридичної сили, крім випадків, коли юридична особа доведе, що третя особа знала чи за всіма обставинами не могла не знати про такі обмеження.

Як вбачається з матеріалів справи, з боку Публічного акціонерного товариства «Банк Богуслав» оспорюваний договір про відступлення права вимоги підписано заступником голови правління Бебко В.В., який діяв на підставі наказу № 84/04-В від 22.06.2017 р. та статуту Публічного акціонерного товариства «Банк Богуслав».

Відповідно до п. 11.8 статуту, правління банку очолює голова правління банку, який керує роботою правління банку, має право представляти банк без доручення та має повноваження вчиняти від імені банку будь-які правочини, сума за якими не перевищує ліміту, встановленого наглядовою радою банку. У випадку перевищення такого ліміту укладення таких правочинів головою правління банку можливе лише після отримання на це згоди наглядової ради банку, яка надається шляхом прийняття наглядовою радою банку відповідного рішення.

Обмежень щодо делегування згаданих повноважень іншим особам, за умов, які не порушують положення статуту банку та вимог чинного законодавства у сфері банківської діяльності, статут банку не містить.

Оскільки п. 11.8 статуту банку надає голові правління банку вчиняти будь-які правочини, у тому числі і довіреності на представництво інтересів банку, а також за умови визначення у преамбулі договору від 01.08.2017 р. про те, що заступник голови правління діє на підставі статуту, то, за висновком колегії суддів, безпідставно стверджувати про вчинення заступником голови правління спірного правочину з перевищенням повноважень. Укладаючи спірний договір, підписант діяв у межах наданих йому повноважень.

Крім цього, місцевий суд посилається на п. 10.3 статуту, яким до повноважень наглядової ради віднесено встановлення обмеження у вигляді граничних сум (лімітів) для правління банку на прийняття рішень по розпорядженню рухомим та нерухомим майном, грошовими коштами банку, а також для голови правління банку на укладення угод та вчинення правочинів по розпорядженню рухомим та нерухомим майном, грошовими коштами банку, надання згоди на перевищення правлінням банку та головою правління банку вказаних вище обмежень.

Відповідно до рішення наглядової ради банку встановлено обмеження для голови правління у розмірі 1 мільйон гривень (або еквівалент в іноземній валюті), а саме згідно з протоколом засідання наглядової ради № 41 від 09.07.2010 р.

Оскільки положення про кредитний комітет Публічного акціонерного товариства «Банк Богуслав» (нова редакція) та положення статуту банку не містять застережень щодо можливості укладення договорів про відступлення права вимоги виключно за наявності позитивного рішення кредитного комітету, або ж погодження наглядовою радою ціни такого виду договорів, тому відсутні правові підстави для висновку про те, що у Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Актив Інвест» могли бути сумніви щодо можливості укладення спірного договору від 01.08.2017 р. із встановленням ціни цього договору на рівні 150000,00 грн, або що останній міг бути обізнаний про відсутність у підписанта необхідного пакету документів (у тому числі відповідного рішення наглядової ради) для укладення цього договору.

Таким чином, відсутні правові підстави стверджувати, що договір про відступлення права вимоги від 01.08.2017 р. є недійсним внаслідок його укладення від імені банку особою з перевищенням повноважень.

Також слід зазначити, що відсутність підстав для визнання договору про відступлення права вимоги від 01.08.2017 р., укладеного між Публічним акціонерним товариством "Банк Богуслав" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Актив Інвест", нікчемним або недійсним свідчить про відсутність підстав для визнання недійсним договору відступлення права вимоги (договір цесії) № 1-0/2017-ВПВ від 08.09.2017 р., укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Промтекінжинірінг" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Актив Інвест".

Згідно зі ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. ст. 76, 77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За статтею 78 ГПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Як передбачено ч. 1 ст. 277 ГПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин, судом першої інстанції при прийнятті рішення були неправильно застосовані норми матеріального права, неповно з`ясовані обставини справи, а тому рішення суду першої інстанції у цій справі підлягає повному скасуванню з прийняттям нового рішення про повну відмову в позові з підстав його необґрунтованості.

Відповідно до статті 129 ГПК України та, беручи до уваги фактичні обставини виникнення судового спору, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги необхідно покласти на позивача.

Керуючись ст. ст. 267 - 285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Промтекінжинірінг" та Корпорації Інспірейшн Ей Груп Інк (Inspiration A Group Inc) задовольнити.

2. Рішення Господарського суду м. Києва від 14.02.2019 р. у справі № 910/12452/18 скасувати повністю та прийняти нове рішення.

3. Відмовити в задоволенні позову.

4. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Банк Богуслав" (04080, м. Київ, вул. Нижньоюрківська, 81, код 34540113) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Промтекінжинірінг" (03062, м. Київ, вул. Кулібіна, 4/2, код 37922115) 5286 (п`ять тисяч двісті вісімдесят п`ять),00 судового збору за подання апеляційної скарги.

5. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Банк Богуслав" (04080, м. Київ, вул. Нижньоюрківська, 81, код 34540113) на користь Корпорації Інспірейшн Ей Груп Інк (Inspiration A Group Inc) (33019, США, Штат Флоріда, Голівуд, вул. Оушен драйв, 216, код Р0) 5286 (п`ять тисяч двісті вісімдесят п`ять),00 судового збору за подання апеляційної скарги.

6. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення її повного тексту.

Повний текст постанови складено 02.12.2019 р.

Головуючий суддя С.І. Буравльов

Судді Л.Г. Сітайло

Л.Г. Смірнова