ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2019 року

м. Київ

Справа № 910/1085/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Кондратова І.Д. - головуючий, судді - Стратієнко Л.В., Ткач І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Комунального підприємства "Київжитлоспецексплуатація"

за участю секретаря судового засідання - Півень А.Л.;

за участю представника позивача - Цимбаліста В.В.,

на рішення Господарського суду міста Києва

(суддя Літвінова М.Є.)

від 30.05.2019

та постанову Північного апеляційного господарського суду

(головуючий - Чорногуз М.Г., судді - Тарасенко К.В., Хрипун О.О.)

від 03.09.2019

у справі за позовом Комунального підприємства "Київжитлоспецексплуатація"

до Приватного підприємства "Вестінвестбуд"

про розірвання договору та стягнення 206 735, 66 грн

та за зустрічним позовом Приватного підприємства "Вестінвестбуд"

до Комунального підприємства "Київжитлоспецексплуатація"

про стягнення 54 812, 62 грн,

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог та заперечень.

1.1. КП "Київжитлоспецексплуатація" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до ПП "Вестінвестбуд" (з урахуванням заяви про зміну предмета позову) про розірвання договору підряду від 30.11.2017 № 17/Б-3Г9А-КР та стягнення 206735,66 грн, з яких: 181233,30 грн - сплачений, але не використаний аванс, 4031,82 грн - пеня за порушення строків повернення авансу відповідно до п. 4.10 договору за період прострочення з 28.12.2017 по 24.01.2018, 25085,28 грн - пеня за порушення строків виконання робіт, обумовлених договором, за період прострочення з 18.12.2017 по 24.01.2018 та 417,08 грн- 3 % річних нарахованих на суму неповернутого авансу за період прострочення з 28.12.2017 по 24.01.2018.

1.2. Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору підряду від 30.11.2017 № 17/Б-3Г9А-КР. За твердженням позивача, строки, якість та обсяги виконаних відповідачем робіт за договором не відповідають умовам договору, а використані матеріали (дверні блоки) є іншими, ніж погоджено сторонами договору. Позивач наполягає, що за умовами договору (п. 2.1, 4.6. та 4.10) відповідач був зобов`язаний виконати обумовлені договором роботи у строк до 15.12.2017, використати одержаний аванс на придбання і постачання необхідних для виконання робіт обладнання, матеріалів, конструкцій та виробів у строк не пізніше 25.12.2017, проте відповідач допустив порушення умов договору, як щодо строків виконання робіт, так і щодо якості, тому зобов`язаний повернути суму авансу замовнику.

1.3. Відповідач проти задоволення позову заперечував з підстав використання ним авансу, сплаченого позивачем, у повному обсязі на придбання матеріалів (за цільовим призначенням) у встановлений договором строк та з підстав виконання ним робіт за договором на загальну суму 236 045, 95 грн. Також відповідач зазначав, що саме позивач відмовився від прийняття виконаних підрядником робіт та від підписання відповідних актів, а вимога про повернення невикористаного авансу безпідставна та передчасна.

1.2.1. Відповідач подав зустрічну позовну заяву про стягнення з позивача 54 812, 62 грн заборгованості за договором підряду № 17/Б-3Г9А-КР від 30.11.2017.

1.2.2. Зустрічні позовні вимоги мотивовані тим, що ПП "Вестінвестбуд" виконало зобов`язання за договором підряду на суму 236 045,95 грн шляхом придбання матеріалів та залучення субпідрядника для проведення робіт, визначених дефектним актом робіт. При цьому замовник акт виконаних робіт не підписує, оплату виконаних робіт не проводить, у зв`язку з чим заборгував підряднику 54 821, 62 грн з оплати виконаних робіт (236 045,95 грн сума виконаних робіт - 181 233,30 грн авансу).

2. Короткий зміст рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції.

2.1. Рішенням господарського суду міста Києва від 30.05.2019 зі справи № 910/1085/18, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 03.09.2019, первісний позов задоволено частково: розірвано договір підряду №17/Б-3Г9А-КР від 30.11.2017, стягнуто з ПП "Вестінвестбуд" на користь КП "Київжитлоспецексплуатація" 3648,74 грн основної заборгованості невикористаного авансу, 25827,67 грн пені, 408,69 грн 3% річних. У задоволенні позовних вимог щодо стягнення 177584,56 грн суми вансу та 8,39 грн 3% річних було відмовлено. У задоволенні зустрічного позову про стягнення 54812,62 грн заборгованості за договором суд відмовив повністю, оскільки ПП "Вестінвестбуд" не довело виконання робіт на суму 236 045, 95 грн.

2.2. Ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції, з яким погодився і суд апеляційної інстанції, виходив з таких обставин:

2.2.1. відповідно до платіжного доручення №1191 від 08.12.2017 перерахувало на рахунок ПП "Вестінвестбуд" аванс в розмірі 181 233 30 грн.

2.2.2. за умовами договору (п. 2.1, 4.6. та 4.10) підрядник був зобов`язаний виконати обумовлені договором роботи у строк до 15.12.2017, використати одержаний аванс на придбання і постачання необхідних для виконання робіт обладнання, матеріалів, конструкцій та виробів у строк не пізніше 25.12.2017. По закінченню зазначеного строку використані суми авансу повинні бути підтверджені актом виконаних обсягів робіт, або повернуті замовнику в дводенний термін після граничного терміну використання;

2.2.3. підрядником зобов`язання за договором щодо виконання у строк до 15.12.2017 обумовлених у договорі робіт на загальну суму 724 933, 20 грн не були виконані, сума невикористаного авансу не повернута позивачу у строк до 28.12.2017 (дводенний термін після 25.12.2017);

2.2.4. ПП "Вестінвестбуд" виконані роботи вартістю 177584,56 грн (згідно з висновком експерта), при цьому якість та обсяги виконаних будівельних робіт не відповідають умовам договору. Доказів повернення невикористаних сум авансу матеріали справи не містять;

2.2.5. виходячи із встановлених експертом обсягу виконаних робіт за договором та вартості будівельних матеріалів, суд дійшов висновку що заборгованість відповідача перед позивачем по поверненню невикористаного авансу складає 3648,74 грн (181233, 30 грн (сплачена сума авансу) - 177 584, 56 грн (фактична вартість виконаних робіт)).

2.2.6. оскільки строки, якість та обсяги виконаних робіт не відповідають умовам договору та є істотними, що встановлено судом, позовні вимоги щодо розірвання договору також є доведеними та обґрунтованими,

2.2.7. твердження ПП "Вестінвестбуд" про виконання робіт на суму 236045,95 грн є недоведеними, тому в задоволенні зустрічного позову про стягнення 54812,62 грн - відмолено.

3. Короткий зміст вимог касаційної скарги. Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу та виклад позиції інших учасників справи.

3.1. 19.09.2019 КП "Київжитлоспецексплуатація" звернулось до суду з касаційною скаргою на рішення Господарського суду міста Києва від 30.05.2019 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 03.09.2019 у справі № 910/1085/18, в якій просить скасувати судові рішення в частині відмови у стягненні з ПП "Вестінвестбуд" 177 584,56 грн основної заборгованості.

3.2. В обґрунтування вимог касаційної скарги скаржник посилається на неправильне застосування норм матеріального права, зокрема статей 530, 846 та 882 Цивільного кодексу України та порушення норм Господарського процесуального кодексу України щодо неврахування висновку експерта про невідповідність якості та обсягів виконаних підрядником робіт умовам договору.

3.3. КП "Київжитлоспецексплуатація" стверджує, що підрядник порушив умови договору щодо кількості і якості виконаних робіт, оскільки встановив конструкції, які не були передбачені договором, та не у визначені договором строки (з 19.01.2018 по 26.01.2018, а не до 15.12.2017).

3.4. Відзив на касаційну скаргу не надходив.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ.

4. Мотиви, якими керується Верховний Суд, та застосоване законодавство.

4.1. Вирішуючи питання про обґрунтованість поданої касаційної скарги, Верховний Суд виходить з наступного.

4.2. Відповідно до статті 300 Господарського процесуального кодексу України, що визначає межі розгляду справи судом касаційної інстанції, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. При цьому, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

4.3. Оскільки рішення судів попередніх інстанцій оскаржуються лише в частині, якою у задоволенні позову відмовлено (щодо стягнення суми авансу у розмірі 177584,56 грн), Верховний Суд переглядає зазначені судові рішення в межах доводів касаційної скарги.

4.4. Відмовляючи у задоволенні первісного позову в цій частині, суд першої інстанції, з позицією якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що відповідно до висновку експерта за договором підрядником фактично виконано роботи вартістю 177584, 56 грн.

4.5. Верховний Суд не може погодитися з таким висновком судів, оскільки він суперечить встановленим судами обох інстанцій обставинам, що строки, якість та обсяги виконаних будівельних робіт не відповідають умовам договору, що й стало підставою для розірвання договору підряду за рішенням суду. Такий висновок судів ґрунтується на неправильному застосуванні норм матеріального права.

4.6. Зокрема, відповідно до статті 854 Цивільного кодексу України, якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково. Підрядник має право вимагати виплати йому авансу лише у випадку та в розмірі, встановлених договором.

4.7. Відповідно до частини 1 статті 875 цього Кодексу за договором будівельного підряду підрядник зобов`язується збудувати і здати у встановлений строк об`єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов`язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов`язок не покладається на підрядника, прийняти об`єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх.

4.8. Отже, замовник зобов`язаний сплатити підряднику обумовлену в договору ціну в повному обсязі після остаточної здачі йому результатів роботи, за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк.

4.9. За наявності у роботі істотних відступів від умов договору підряду або інших істотних недоліків замовник має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків (частина 2 статті 852 Цивільного кодексу України). У частині 3 статті 858 Цивільного кодексу України також передбачено, що якщо відступи у роботі від умов договору підряду або інші недоліки у роботі є істотними та такими, що не можуть бути усунені, або не були усунені у встановлений замовником розумний строк, замовник має право відмовитися від договору та вимагати відшкодування збитків.

4.10. У даному випадку відповідно до конкретних обставин справи судами було встановлено, що підрядником у роботі були допущені істотні недоліки, істотні відступи від умов договору, якість та обсяги, виконаних ПП "Вестінвестбуд" будівельних робіт не в повній мірі відповідають умовам договору, що й стало підставою для розірвання договору за рішенням суду. Зокрема: сторони узгодили встановлення металопластикових блоків дверних (енергозберігаючих двокамерних з подвійним склопакетом) у строк до 15.12.2017, натомість підрядником встановлено дверні блоки у меншій кількості, ніж обумовлено договором, та іншої якості, а саме: замість металопластикових блоків дверних (енергозберігаючих двокамерних з подвійним склопакетом) змонтовано суцільні дверні блоки без склопакетів, з порушенням строків виконання робіт та використання авансу, які обумовлені у договорі.

4.11. Тому Верховний Суд вважає, що правові підстави для примушування замовника оплачувати роботу, виконану підрядником, що не відповідає умовам договору підряду, у даному випадку відсутні.

4.12. Посилання суду апеляційної інстанції на те, що листом №85 від 28.12.2017 генпідрядник направив замовнику довідку про вартість виконаних робіт форми КБ-3 за грудень 2017 та акт приймання виконаних робіт форми КБ-2в із підсумковою відомістю ресурсів за грудень 2017 р. на суму 181233,30 грн, копію експертного звіту (т.І, а.с. 127), проте цей акт замовником не підписано, про що генпідрядником зроблено відповідну відмітку та підписано в односторонньому порядку 28.12.2017 (т.І, а.с. 128, 129-131), і відмова замовника від підписання акта виконаних робіт за договором підряду за відсутності своєчасно наданих зауважень до виконаних робіт не звільняє замовника від обов`язку щодо їх оплати, оскільки передання і прийняття робіт на підставі підписаного в односторонньому порядку акта і виникнення за таким актом прав та обов`язків можливе за наявності реального виконання робіт за договором у разі неотримання обґрунтованої відмови про причини неприйняття робіт у строк, визначений договором (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 02.02.2012 у справі № 3-42гс12 (23/236)), Верховний Суд визнає помилковими, оскільки рішення у справі № 3-42гс12 (23/236), що переглядалось Верховним Судом України, було ухвалено за інших обставин справи.

4.13. Верховний Суд виходить з того, що частиною 4 статті 882 Цивільного кодексу України встановлено, що передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною. Акт, підписаний однією стороною, може бути визнаний судом недійсним лише у разі, якщо мотиви відмови другої сторони від підписання акта визнані судом обґрунтованими.

4.14. У даному випадку, зважаючи на встановлені судами обставини, що роботу не було виконано підрядником належним чином і в погоджений строк, тобто мотиви відмови замовника від підписання були обґрунтованими, висновки суду апеляційної інстанції про те, що акт, підписаний лише підрядником, є підставою для здійснення оплати замовником виконаних робіт, ґрунтуються на неправильному застосуванні норми частини 4 статті 882 Цивільного кодексу України.

4.15. При цьому, Верховний Суд звертає увагу на те, що суд апеляційної інстанції сам зазначає, що законом передбачено можливість складання акту та підписання його підрядником в односторонньому порядку, що спрямовано на захист інтересів підрядника, якщо замовник безпідставно ухиляться від належного прийняття виконаної роботи. У справі, що розглядається, обставин безпідставного ухилення замовника від належного прийняття виконаної роботи не були встановлені, а навпаки встановлено порушення підрядником умов договору.

4.16. Суди обох інстанцій встановили, що згідно з пунктом 4.6 договору, підрядник зобов`язується використати одержаний аванс на придбання і постачання необхідних для виконання робіт обладнання, матеріалів, конструкцій та виробів протягом трьох місяців після одержання авансу, але не пізніше 25.12.2017. По закінченню тримісячного терміну використані суми авансу повинні бути підтверджені актом виконаних обсягів робіт або повернуті замовнику. КП "Київжитлоспецексплуатація" зверталось до ПП "Вестінвестбуд" з вимогою повернути невикористаний аванс у сумі 181 233, 30 грн (лист № 062/15/1/22-8745/1 від 22.12.2017), однак така вимога була залишена підрядником без виконання.

4.17. Аванс є звичайною сумою попередньої оплати за договором, яка не виконує забезпечувальної функції, властивої завдатку. У разі невиконання зобов`язання, по якому передавався аванс, незалежно від того, з чиєї вини це відбулося, аванс підлягає поверненню особі, яка його сплатила (постанова ВС від 28.11.2019 у справі № 910/1084/18).

4.18. З огляду на те, що у договорі сторони прямо погодили обов`язок підрядника повернути аванс, якщо до 25.12.2017 одержані суми авансу на придбання і постачання необхідних для виконання робіт обладнання, матеріалів, конструкцій не буть підтверджені актом виконаних обсягів робіт, а відповідно до встановлених судами фактичних обставин справи виконані підрядником, що не відповідають умовам договору, та не підтверджені актом виконаних обсягів робіт, суд касаційної інстанції вважає за можливе ухвалити нове рішення щодо задоволення вимог первісного позову в частині стягнення 177584,56 грн авансу, в якій судами попередніх інстанцій було відмовлено.

4.19. Згідно із частиною 4 статті 236 Господарського процесуального кодексу України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норми права, викладені в постановах Верховного Суду.

4.20. Верховний Суд при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин враховує також висновки, викладені в постанові Верховного Суду у справі № 910/1084/18 від 28.11.2019. Колегія суддів не вважає за необхідне відступати від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду.

5. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги.

5.1. Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 308 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення, не передаючи справи на новий розгляд.

5.2. За змістом частин 1 та 3 статті 311 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

5.3. Беручи до уваги межі перегляду справи в касаційній інстанції, передбачені статтею 300 Господарського процесуального кодексу України, та зважаючи на те, що судами першої та апеляційної інстанцій було повно встановлено всі фактичні обставини справи, проте внаслідок неправильного застосування норм матеріального права (статей 852, 854, частини 1 статті 875, частини 4 статті 882 Цивільного кодексу України) суди дійшли помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення позову в частині стягнення з ПП "Вестінвестбуд" на користь КП "Київжитлоспецексплуатація" 177 584,56 грн авансу, Верховний Суд вбачає достатні правові підстави для задоволення касаційної скарги шляхом скасування рішення та постанови у відповідній частині та ухвалення нового рішення про задоволення позову.

6. Щодо судових витрат.

6.1. Відповідно до підпунктів "б", "в" пункту 4 частини 1 статті 315 Господарського процесуального кодексу України в резолютивній частині постанови суду касаційної інстанції повинні бути зазначені: новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанцій, - у разі скасування рішення та ухвалення нового рішення; розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

6.2. Відповідно до частин 4 та 14 статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної, касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

6.3. Отже, відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку зі скасуванням судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій та ухваленням судом касаційної інстанції нового рішення, судовий збір, сплачений позивачем за подання позову, покладається на відповідача у повному обсязі. Відповідно до частини 4 статті 6 Закону України "Про судовий збір", якщо скаргу (заяву) подано про перегляд судового рішення в частині позовних вимог (сум, що підлягають стягненню за судовим рішенням), судовий збір за подання скарги (заяви) вираховується та сплачується лише щодо перегляду судового рішення в частині таких позовних вимог (оспорюваних сум).

6.4. З огляду на викладене судовий збір, сплачений позивачем за подання позовної заяви, апеляційної та касаційної скарг (з урахуванням приписів частини 4 статті 6 Закону України "Про судовий збір") підлягає стягненню з ПП "Вестінвестбуд" на користь КП "Київжитлоспецексплуатація", у зв`язку із задоволенням позовної вимоги про стягнення 177 584,56 грн.

Керуючись статтями 129, 300, 308, 311, 315 - 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Комунального підприємства "Київжитлоспецексплуатація" задовольнити.

Рішення Господарського суду міста Києва від 30.05.2019 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 03.09.2019 у справі № 910/1085/18 в частині відмови у задоволенні вимоги про стягнення з Приватного підприємства "Вестінвестбуд" 177 584,56 грн основної заборгованості невикористаного авансу скасувати.

Ухвалити в цій частині нове рішення, яким позов задовольнити.

Стягнути з Приватного підприємства "Вестінвестбуд" (33023, м. Рівне, вул. Клима Савури, 14-А, , фактична адреса: 33013, м. Рівне, вул. Кавказька, 2, поверх 11) на користь Комунального підприємства "Київжитлоспецексплуатація" (01001, м. Київ, вул. Володимирська, 51-А, ) 177 584,56 грн основної заборгованості невикористаного авансу.

Визначити новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку із розглядом справи у судах першої та апеляційної інстанцій, а також витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Стягнути з Приватного підприємства "Вестінвестбуд" (33023, м. Рівне, вул. Клима Савури, 14-А, , фактична адреса: 33013, м. Рівне, вул. Кавказька, 2, поверх 11) на користь Комунального підприємства "Київжитлоспецексплуатація" (01001, м. Київ, вул. Володимирська, 51-А, ) витрати по сплаті судового збору, понесені у зв`язку із розглядом справи у суді першої інстанції, в сумі 2663,77 грн, витрати по сплаті судового збору, понесені у зв`язку із розглядом справи в суді апеляційної інстанції, в сумі 3 995,65 грн; витрати по сплаті судового збору, понесені у зв`язку із розглядом справи у суді касаційної інстанції, в сумі 5 327,54 грн.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий І. Кондратова

Судді Л. Стратієнко

І.Ткач