УХВАЛА

м. Київ

02.12.2019 р.Справа № 910/16860/19

За заявою Товариства з обмеженою відповідальністю

"Дніпроенерготехнології"

до 1) Товариства з обмеженою відповідальністю "Топмакс"

2) Товариства з обмеженою відповідальністю "Делінг"

про забезпечення позову

Суддя Зеленіна Н.І.

Без виклику представників.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Дніпроенерготехнології" звернулось до Господарського суду міста Києва із заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Топмакс" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Делінг" про забезпечення позову.

У вказаній заяві Товариство з обмеженою відповідальністю "Дніпроенерготехнології" просить суд забезпечити позов шляхом заборони Товариству з обмеженою відповідальністю "Топмакс" та Товариству з обмеженою відповідальністю "Делінг" пропонування для продажу та продаж, у тому числі й через Інтернет, акумуляторної продукції з застосуванням промислового зразку за патентом України № 36271 на промисловий зразок "Акумуляторна батарея".

Необхідність вжиття таких заходів забезпечення позову заявник мотивує наступним.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Дніпроенерготехнології" згідно Ліцензійного договору № 1 про передачу невиключних майнових прав інтелектуальної власності на промисловий зразок від 02.09.2019 р. придбало право на виробництво, використання та продаж акумуляторної продукції, що створюється з застосуванням промислового зразку за патентом України №36271 на промисловий зразок "Акумуляторна батарея".

Пунктом 9.2 Ліцензійного договору заявнику також надано право забороняти іншим особам використовувати промисловий зразок без дозволу Ліцензіарата припиняти будь-яке посягання на права Ліцензіара, як власника патенту, передбачені статтею 20 Закону України "Про охорону прав на промислові зразки". Заявник, як Ліцензіат наділяється правом на захист прав на промисловий зразок як у судовому, так і в іншому встановленому законом порядку.

Заявник вказує, що під час проведення моніторингу дотримання прав інтелектуальної власності в мережі Інтернет, зокрема, на сайтах https://akumsell.com.ua/, https://topmaxavto.com.ua/, https://www.olx.ua/ було виявлено численні факти порушення Товариством з обмеженою відповідальністю "Топмакс" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Делінг" прав інтелектуальної власності на згаданий промисловий зразок шляхом пропонування для продажу акумуляторної продукції (з використанням промислового зразка) через мережу Інтернет: https://akumsell.com.Ua/westa/c56/2, https://topmaxavto.com.ua/akkumulyatorv?filter=3 , https://www.olx.ua/uk/obvavlenie/avto-akkumulvatory-ot-kompanii-topmaks-IDz8CZ8.html. Факт введення в цивільний обіг акумуляторної продукції з використанням промислового зразка Товариством з обмеженою відповідальністю "Делінг" також підтверджується листом Товариства з обмеженою відповідальністю "ВЕСТА ТРАК ВАТЕРИ" від 04.11.2019 р. за вих. № 38, якого було розіслано невизначеному числу контрагентів.

Як зазначає заявник, Товариство з обмеженою відповідальністю "Топмакс" та Товариство з обмеженою відповідальністю "Делінг" дійснюють щоденний продаж через мережу Інтернет велику кількість різної акумуляторної продукції і доля реалізації акумуляторів з використання промислового зразка наразі невідома.

Таким чином, Товариство з обмеженою відповідальністю "Дніпроенерготехнології" вказує, що системна реалізація вказаними товариствами невизначеному колу осіб акумуляторної продукції з застосуванням промислового зразку за патентом України № 36271 збільшує розмір збитків ТОВ "Дніпроенерготехнології", і невжиття заходів забезпечення позову істотно ускладнить, а то й унеможливить ефективний захист прав та інтересів заявника, за захистом яких останній має звернутися у встановлений ч. З ст. 138 ГПК України строк, та існує реальна загроза продажу через мережу Інтернет великої кількості акумуляторної продукції з застосуванням промислового зразку за патентом України № 36271, які у подальшому не можна буде вилучити із цивільного обороту.

Розглянувши заяву Товариство з обмеженою відповідальністю "Дніпроенерготехнології" про забезпечення позову, суд встановив наступне.

Статтею 136 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Як передбачено ч. ч. 1-4 ст. 137 цього ж Кодексу, позов забезпечується:

1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

3) встановленням обов`язку вчинити певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку;

6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту;

7) передачею речі, що є предметом спору, на зберігання іншій особі, яка не має інтересу в результаті вирішення спору;

8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності;

9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги;

10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

Не може бути накладено арешт на предмети, що швидко псуються.

Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до ст. 140 ГПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи. Суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, що подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову, або для з`ясування питань, пов`язаних із зустрічним забезпеченням. У виняткових випадках, коли наданих заявником пояснень та доказів недостатньо для розгляду заяви про забезпечення позову, суд може призначити її розгляд у судовому засіданні з викликом сторін. Залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення.

Частиною 11 ст. 137 ГПК України встановлено, що не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Судом встановлено, що заявлені заходи забезпечення позову шляхом заборони Товариству з обмеженою відповідальністю "Топмакс" та Товариству з обмеженою відповідальністю "Делінг" пропонування для продажу та продаж, у тому числі й через Інтернет, акумуляторної продукції з застосуванням промислового зразку за патентом України № 36271 на промисловий зразок "Акумуляторна батарея", за своїм змістом є тотожними позовним вимогам про припинення порушення прав позивача.

Таким чином, заявлені заходи забезпечення позову не можуть бути задоволені судом, оскільки їх вжиття призведе до задоволення позовних вимог, без вирішення спору суті.

Як встановлено ст. ст. 73, 74 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Статтею 79 Кодексу передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

В порядку, передбаченому ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З урахуванням вищевикладених обставин, суд відмовляє у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпроенерготехнології" про забезпечення позову.

Керуючись ст. ст. 136 - 140, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпроенерготехнології" від 29.11.2019 р. про забезпечення позову.

Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до Північного апеляційного господарського суду протягом 10 днів з дня її постановлення.

Суддя Н.І. Зеленіна