ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2019 року Справа № 902/237/19

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Василишин А.Р., суддя Філіпова Т.Л. , суддя Грязнов В.В.

при секретарі судового засідання Першко А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Малого приватного підприємства Фірма "Ерідон" на ухвалу Господарського суду Вінницької області від 26 вересня 2019 року (суддя Колбасов Ф.Ф.)

час та місце ухвалення: 26 вересня 2019 року; м. Вінниця, вул. Пирогова, 29; вступна і резолютивна частина проголошена о 13:20 год; повний текст ухвали складено 26 вересня 2019 року

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Лемешівка Агро Плюс" про відстрочку виконання рішення Господарського суду Вінницької області від 13 червня 2019 року у справі № 902/237/19

за позовом Малого приватного підприємства Фірма "Ерідон"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лемешівка Агро Плюс"

про стягнення 6 702 465 грн 12 коп..

за участю представників сторін:

від Позивача - не з`явився;

від Відповідача - не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

Мале приватне підприємство Фірма «Ерідон» (надалі Позивач) звернулося до Господарського суду Вінницької області з позовом до Товарситва з обмеженою відповідальністю «Лемешівка Агро Плюс» (надалі Відповідач) про стягнення 6 702 465 грн. 12 коп..

Рішенням Господарського суду Вінницької області від 13 червня 2019 року в справі №902/237/19 позов було задоволено. Стягнуто з Відповідача на користь Позивача 6 702 465 грн 12 коп.. Також, даним судовим рішенням покладено на Відповідача витрати по сплаті судового збору в розмірі 50 268 грн 49 коп..

Відповідач звернувся в Господарський суд Вінницької області із заявою від 16 вересня 2019 року № 01-160919 про відстрочку виконання рішення Господарського суду Вінницької області до 31 листопада 2019 року.

Відповідач в своїй заяві посилається на те, що після збору врожаю пшениці та ріпаку Відповідач сплатив Позивачу на виконання вищевказаного рішення суду грошові кошти в сумі 3 729 593 грн 61 коп.. Залишок боргу станом на 13 вересня 2019 року складає 2 972 871 грн 51 коп.. Наразі Відповідач зауважує, що у нього відсутній врожай для продажу та погашення боргу, але на полях перебуває незібраний врожай кукурудзи, який згідно службової записки агронома, буде зібрано до 20 листопада 2019 року. Тоді й Відповідачем планується зібрати близько 6000 тон кукурудзи та погасити залишок несплаченої заборгованості.

Ухвалою Господарського суду Вінницької області від 26 вересня 2019 року заяву про відстрочку рішення Господарського суду Вінницької області було задоволено. Відстрочено виконання рішення суду до 31 листопада 2019 року.

Приймаючи дану ухвалу, суд першої інстанції виходив, зокрема, з того, що Відповідач сплатив значну частину боргу, а термін на який останній просить відстрочити виконання рішення суду, є нетривалим. Місцевий господарський суд вказав, що надання відстрочки не порушить інтересів Позивача, а забезпечить справедливий баланс інтересів обох сторін.

Не погоджуючись з прийнятою судом першої інстанції ухвалою, Позивач звернувся до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою в якій з підстав, висвітлених в ній, просив ухвалу місцевого господарського суду скасувати та прийняти нове рішення, яким відхилити заяву Відповідача про відстрочку виконання рішення суду.

Мотивуючи дану апеляційну скаргу Позивач, зокрема, виходив з того, що наявність укладених договорів поставки № від 13 лютого 2019 року та № 2 від 9 квітня 2019 року не гарантують їх реального виконання та отримання вказаного Відповідачем прибутку. Позивач вважає, що Відповідачем не доведено належну якість посівів кукурудзи встановленим вимогам договорів поставки, а саме тому, Позивач припускає, що неналежна якість кукурудзи може призвести до неможливості виконання Відповідачем обов`язків за договорами.

Позивач зазначив також, що договорами поставки передбачено відстрочення оплати товару - оплата здійснюється протягом трьох банківських днів з моменту поставки.

Таким чином, на думку Позивача, при поставці кукурудзи, за умовами укладених договорів, існує вірогідність виникнення дебіторської заборгованості та не оплати поставленого товару. Апелянт вказує, що відсутні підтвердження того, що договори є чинними на дату подання заяви про відстрочення виконання рішення.

Також, Позивач в своїй апеляційній скарзі зазначив, що судом першої інстанції при винесенні оскаржуваної ухвали було порушено рівність сторін.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 30 жовтня 2019 року (а.с. 87) відкрито апеляційне провадження в справі № 902/237/19 за апеляційною скаргою Позивача.

Розпорядженням керівника апарату Північно-західного апеляційного господарського суду від 21 листопада 2019 року за № 01-04/1041, на підставі службової записки головуючого судді по справі, у зв`язку із перебуванням у відпустці судді-члена колегії суддів, було призначено заміну судді-члена колегії суддів.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 21 листопада 2019 року було прийнято апеляційну скаргу до провадження у складі колегії суддів: головуючий суддя Василишин А.Р., суддя Філіпова Т.Л., суддя Грязнов В.В. та призначено розгляд справи на 29 листопада 2019 року.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 22 листопада 2019 року, з підстав, зазначених в даній ухвалі, було відмовлено Позивачу в задоволенні клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції.

В судове засідання від 29 листопада 2019 року представники Позивача та Відповідача не з`явилися.

Водночас, 28 листопада 2019 року на адресу Північно-західного апеляційного господарського суду надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника Позивача.

Відповідно до частини першої статті 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Крім того, суд не викликав учасників справи у судове засідання, відповідно до частини 1 статті 120 Господарського процесуального кодексу України, що вказує на те, що ухвалою суду від 21 листопада 2019 року явка сторін обов`язковою не визнавалась.

Разом з тим суд констатує, що відкладення розгляду апеляційної скарги, визначено статтею 273 Господарського процесуального кодексу України, що по суті є неприпустимим з огляду на те, що це суперечить одному із завдань господарського судочинства, визначених частиною 1 статті 2 Господарського процесуального кодексу України (своєчасне вирішення судом спорів). При цьому апеляційний господарський суд наголошує на тому, що в силу дії частини 2 статті 2 Господарського процесуального кодексу України, суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

В силу дії частини 3 статті 202 Господарського процесуального кодексу України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

З огляду на що, колегія апеляційного господарського суду вбачає за можливим розглядати дану апеляційну скаргу без участі представника Позивача та Відповідача, за наявними в матеріалах справи доказами, тим більше з огляду на закінчення стоку розгляду апеляційної скарги та зважаючи на клопотання Позивача про розгляд справи без його участі та на те, що в матеріалах справи є апеляційна скарга Позивача в котрій висвітлена його позиція з приводу винесеного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи та обставини на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, вивчивши доводи апеляційної скарги та пояснень стосовно дотримання норм матеріального і процесуального права судом першої інстанції, Північно західного апеляційний господарський суд прийшов до висновку, що апеляційну скаргу слід задоволити, а оскаржувану ухвалу скасувати.

При цьому, апеляційний господарський суд виходив з наступного.

Позивач звернувся до Господарського суду Вінницької області з позовом до Відповідача про стягнення 6 702 465 грн 12 коп., у зв`язку з неналежним виконанням договору поставки № 1964/18/115 щодо оплати за поставлений товар.

Рішенням Господарського суду Вінницької області позовні вимоги задоволено повністю. Стягнуто з Відповідача на користь Позивача 6 702 465 грн 12 коп.. Також даним судовим рішенням покладено на Відповідача витрати по сплаті судового збору в розмірі 50 268 грн 49 коп..

Відповідач звернувся в Господарський суд Вінницької області із заявою від 16 вересня2019 року № 01-160919 про відстрочку виконання рішення Господарського суду Вінницької області від 13 червня 2019 року у справі № 902/237/19 до 31 листопада 2019 року.

Відповідач в своїй заяві посилається на те, що після збору врожаю пшениці та ріпаку він сплатить Позивачу на виконання вищевказаного рішення суду грошові кошти. Залишок боргу станом на 13 вересня 2019 складає 2972871 грн 51 коп.. Відповідач зазначає, що наразі у Відповідача відсутній врожай для продажу та погашення боргу, але на полях перебуває незібраний врожай кукурудзи, який згідно службової записки агронома, буде зібрано до 20 листопада 2019 року, всього Відповідачем планується зібрати близько 6000 тон кукурудзи. Також Відповідач наголошує на тому, що на реалізацію майбутнього врожаю кукурудзи між Відповідачем та Товариством з обмеженою відповідальністю "Суффле Агро Україна" 13 лютого 2019 року та 9 квітня 2019 року було укладено договори поставки кукурудзи за №№ та .

Відповідно пунктів 1.2 та 3.3 даних договорів Відповідач зобов`язався поставити ТОВ "Суффле Агро Україна" 1500 та 700 тонн кукурудзи відповідно до 1 листопада 2019 року. Середня ціна на кукурудзу по Україні складає 3637 грн, що дасть Відповідачу прибуток від її продажу тільки за вказаними договорами поставки близько восьми мільйонів гривень. Відповідно до пунктів 4.2 зазначених договорів поставки кукурудзи, ТОВ "Суффле Агро Україна" сплачує грошові кошти протягом трьох банківських днів з дня поставки кукурудзи.

Таким чином, як зазначає Відповідач, отримані грошові кошти за поставлену кукурудзу в листопаді 2019 року повністю будуть направленні для здійснення розрахунків з Позивачем.

Відповідно до частини 1 статті 331 Господарського процесуального кодексу України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення.

За приписами процесуального закону, відстрочка - це відкладення чи перенесення виконання рішення на новий строк, який визначається господарським судом.

Відповідно до положень частини 4 статті 331 Господарського процесуального кодексу України передбачено що, вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: ступінь вини відповідача у виникненні спору; стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення; щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Положеннями частини 5 статті 331 Господарського процесуального кодексу України зазначається, що розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

У частині 1 статті 33 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення.

Предметом судового розгляду в даній справі є заява Відповідача про відстрочку виконання рішення місцевого суду до 31 листопада 2019 року.

Як зазначає Відповідач в своїй заяві про відстрочку виконання рішення суду, при розгляді питання про відстрочку виконання рішення мають враховуватися обставини передбачені вимогами частини 4 статті 331 Господарського процесуального кодексу України, а саме, матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини Відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави.

При цьому, Відповідач на підтвердження обставин що ускладнюють виконання рішення місцевого господарського суду долучив до матеріалів справи наступні документи: копії платіжних доручень - платіжне доручення від 23 серпня 2019 року на суму 1 000 000 грн «оплата боргу згідно наказу ГС вінницької області № 902/237/19», платіжне доручення від 1 серпня 2019 року на суму 779 грн 31 коп. «оплата боргу згідно наказу ГС вінницької області № 902/237/19», платіжне доручення № 36 від 9 серпня 2019 року на суму 2 000 000 грн. із призначенням платежу «за товар зг. Дог. Від 8 серпня 2017 року», платіжне доручення від 13 серпня 2019 року на суму 200 000 грн із призначенням платежу «оплата за добриво зг. Дог. Від 29 січня 2018 року», платіжне доручення від 14 серпня 2019 року на суму 200 000 грн із призначенням платежу «опл. За добриво зг. Дог. Від 29 січня 2018 року», платіжне доручення від 28 липня 2019 року № 628 на суму 200 000 грн із призначенням платежу «за товар зг. Дог. Від 8 серпня 2017 року» (а.с. 9-15); копії договорів укладених між Відповідачем та Товариством з обмеженою відповідальністю "Суффле Агро Україна" 13 лютого 2019 року та 9 квітня 2019 року поставки кукурудзи за № та № (а.с. 16-27); звіт про посіви площі сільськогосподарських культур під урожай за 2019 року, за підписом керівника Відповідача (а.с. 35-46); довідку з банку про залишок коштів на рахунку Відповідача (а.с. 47).

Місцевий господарський суд зважаючи на вищенаведені докази, наявні матеріали справи, зміст заяви про відстрочку виконання рішення суду в даній справі, часткові погашення боргу в розмірі 3729593 грн 61 коп, приходить до висновку про задоволення заяви щодо відстрочення виконання рішення суду до 31 листопада 2019 року.

Водночас, колегія суддів дослідивши обставини справи та підтвердження їх доказами в правовому полі дії частини 4 статті 331 Господарського процесуального кодексу України звертає увагу, що диспозиція даної статті чітко розділяє коло суб`єктів до яких застосовуються ті чи інші обставини.

Як вказано вище в даній постанові, відповідно до положень частини 4 статті 331 Господарського процесуального кодексу України передбачено що, вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: ступінь вини відповідача у виникненні спору; стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Відтак на переконання колегії суддів тяжке фінансове становище на якому акцентує увагу в своїй заяві Відповідач (долучаючи відповідні докази) стосується саме фізичної особи, а не юридичної особи.

Що ж до юридичної особи (в даному випадку Відповідач), то частина 4 статті 331 Господарського процесуального кодексу України чітко визначає випадки, які суд повинен врахувати при винесенні судового акту про розстрочку виконання рішення суду (стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

При цьому із досліджених у матеріалі справи доказів вбачається, що укладені договори із Товариством з обмеженою відповідальністю «Суффле Агро Україна» щодо поставки та купівлі кукурудзи аж ніяким чином не свідчать про виконання зобов`язань Відповідача в майбутньому щодо оплати ним заборгованості по рішенню суду від 13 червня 2019 року по справі № 902/237/19, адже дані договори не мітять ані конкретної суми ані строків виконання зобов`язань покупцем та конкретної ціни.

Окрім того, в матеріалах справи відсутні докази, котрі б вказували про стихійне лихо чи інші надзвичайні події відносно Відповідача (адже вказані договори неможливо вважати надзвичайною подією, чи стихійним лихом).

При цьому, Позивачем не вчинялися дії із примусового стягнення суми боргу, присудженої рішенням Господарського суду Вінницької області та не заявлялися до стягнення штрафні санкції, а лише сума боргу по договору поставки (в матеріалах справи відсутні докази відкриття виконавчого провадження та вчинення будь-яких примусових дій на виконання даного рішення).

Окрім того з платіжних доручень вбачається, що Відповідч почав виконувати свої зобов`язання щодо оплати за поставлений товар лише після винесення рішення місцевим господарським судом по даній справі.

З огляду на що колегія суддів проаналізувавши заяву Відповідача про відстрочку виконання рішення суду в розрізі зазначеного в ній терміну до 31 листопада 2019 року (а.с. 36), звертає увагу, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази (поставка чи продаж кукурудзи) які б свідчили про виконання рішення суду саме на цю дату з огляду на перегляд рішення місцевого господарського суду в суді апеляційної інстанції (засідання відбулося 29 листопада 2019 року).

Критичним є і те, що суд за заявою сторони відстрочив виконання судового рішення до неіснуючої дати, котра ніколи не настане (відстрочено виконання рішення до 31 листопада, в той же час, як в листопаді місяці є 30 днів).

З огляду на все вищевказане апеляційний господарський суд приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги Позивача щодо порушення такою ухвалою місцевого господарського суду балансу інтересів та рівності сторін заслуговують на увагу, з огляду на їх доведеність саме в правовому полі дії статті 331 Господарського процесуального кодексу України.

Поряд з тим, суд наголошує на тому, що відповідно до частини 1 статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Вирішуючи питання про розстрочку судового рішення, суд повинен врахувати, що за певних обставин затримка з виконанням судового рішення може бути виправданою. Слід врахувати те, що існування заборгованості, підтверджене обов`язковими та такими, що підлягають виконанню, судовими рішеннями, надає особі, на чию користь воно було винесено, легітимні сподівання на те, що заборгованість буде йому сплачено та така заборгованість становить майно цієї особи у розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції (див. рішення у справі Пономарьов проти України від 3 квітня 2008 року, заява № 3236/03, пункт 43), з метою недопущення порушення гарантованих Конституцією України та Конвенцією права на справедливий суд та права на повагу до приватної власності суд, який надає відстрочку у виконанні рішення, у кожному конкретному випадку повинен встановити: чи затримка у виконанні рішення зумовлена особливими і непереборними обставинами; чи передбачена домовленістю сторін чи у національному законодавстві компенсація потерпілій стороні за затримку виконання рішення, ухваленого на його користь судового рішення, та індексації присудженої суми; чи не є період виконання рішення надмірно тривалим для стягувача як потерпілої сторони; чи дотримано справедливий баланс інтересів сторін у спорі.

У рішенні від 7 жовтня 2003 року Європейський суд з прав людини у справі «Корнілов проти України» прийшов до висновку, що короткі затримки, менше ніж один рік, не вважаються настільки надмірними, щоб піднімати питання про порушення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а у рішенні від 17 вересня 2002 року Європейський суд з прав людини у справі "Крапивницький та інші проти України" зазначив, що навіть 2 роки та 7 місяців не визнавались надмірними і не розглядалися як такі, що суперечать вимогам розумного строку, передбаченим статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Відповідно, виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати (див., наприклад, рішення від 19 березня 1997 року у справі Горнсбі проти Греції, Reports 1997-II, п. 40; рішення у справі Бурдов проти Росії, заява № 59498/00, п. 34, ECHR 2002-III, та рішення від 6 березня 2003 року у справі Ясюнієне проти Литви, заява № 41510/98).

Враховуючи усе вищенаведене в даній судовій постанові, колегія суддів констатує, що відстрочка виконання судового рішення можлива лише у виняткових випадках, при наявності доказів та обставин, що ускладнюють або роблять неможливим виконання рішення.

Водночас, тяжке фінансове становище підприємства (на що посилається боржник) не є незвичайною і непрогнозованою обставиною в умовах ринкової економіки, а є одним із можливих ризиків підприємницької діяльності та в умовах фінансової кризи в країні носить загальний характер, як для боржника так і для стягувача.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Зважаючи на усе описане вище, наведені у апеляційній скарзі доводи про те, що судом першої інстанції не було належним чином досліджено доводи Відповідача про наявність підстав для задоволення заяви про розстрочку виконання рішення суду та про порушення судом першої інстанції загальних конституційних принципів, знайшли своє підтвердження при перегляді у апеляційному порядку судового рішення, а тому апеляційна скарга Позивача підлягає до задоволення.

З огляду на зазначене, колегія суддів прийшла до висновку про відмову у задоволенні заяви Відповідача від 16 вересня 2019 року про відстрочку виконання рішення суду від 13 червня 2019 року по справі № 902/237/19.

Суд апеляційної інстанції наголошує, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення відповідно до статті 277 Господарського процесуального кодексу України, зокрема, є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на зазначене, враховуючи положення статті 275 та статті 277 ГПК України, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що ухвала Господарського суду Вінницької області від 26 вересня 2019 року в справі № 902/237/19 є такою, що не відповідає нормам процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала підлягає скасуванню.

Відтак, виносячи дану судову постанову та враховуючи те, що апеляційним господарським судом задоволено апеляційну скаргу Позивача, апеляційний господарський суд, відповідно статті 129 ГПК України, покладає судовий збір за розгляд апеляційної скарги на Відповідача.

Керуючись статтями 129, 269-276, 280, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Малого приватного підприємства Фірма "Ерідон" на ухвалу Господарського суду Вінницької області від 26 вересня 2019 року - задоволити.

2. Ухвалу Господарського суду Вінницької області від 26 вересня 2019 року в справі № 902/237/19 - скасувати.

3. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Лемешівка Агро Плюс" про відстрочку виконання рішення Господарського суду Вінницької області від 13 червня 2019 року у справі № 902/237/1 - відхилити.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Лемешівка Агро Плюс" (21000, м. Вінниця, вулиця Академічна, буд. 16, Ідентифікаційний код 39978332, рахунок № НОМЕР_1 ) на користь Малого приватного підприємства фірма "ЕРІДОН" (03191, м. Київ, а/с 50; місцезнаходження: 08143, Київська область, Києво-Святошинський район, село Княжичі, вулиця Воздвиженська, буд. 46, ідентифікаційний код 19420704) витрати по сплаті судового збору в розмірі 1921 грн за розгляд апеляційної скарги.

5. Доручити Господарському суду Вінницької області видати відповідний наказ.

6. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

7. Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

8. Матеріали оскарження ухвали Господарського суду Вінницької області від 26 вересня 2019 року повернути Господарському суду Вінницької області.

Повний текст постанови виготовлено 3 грудня 2019 року.

Головуючий суддя Василишин А.Р.

Суддя Філіпова Т.Л.

Суддя Грязнов В.В.