РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

02.12.2019Справа № 910/12994/19

Господарський суд міста Києва у складі судді Ковтуна С.А., дослідивши матеріали господарської справи

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Київські енергетичні послуги»

до товариства з обмеженою відповідальністю «Житлокомфорт»

про стягнення 570083,61 грн.,

Представники:

не викликались

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Київські енергетичні послуги» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до товариства з обмеженою відповідальністю «Житлокомфорт» про стягнення 570083,61 грн, з яких: 507249,44 грн боргу, 57848,00 грн пені, 4986,17 грн 3% річних.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач порушив взяті на себе зобов`язання щодо повноти та своєчасності внесення оплати за отримані послуги за договором про постачання електричної енергії споживачу.

Суд своєю ухвалою від 24.09.2019 відкрив провадження у справі № 910/12994/19 та постановив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідач відзив на позов не подав.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними матеріалами на підставі ст. 165 ГПК України.

Розглянувши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив::

01.04.2019 товариство з обмеженою відповідальністю «Житлокомфорт» (споживач) приєдналося до договору постачання електричної енергії споживачу (далі - Договір).

Датою початку постачання електричної енергії визначено 01.02.2019.

Відповідно до п. 2.1 Договору товариство з обмеженою відповідальністю «Київські енергетичні послуги» (постачальник) продає електричну енергію споживачеві для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купованої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами Договору.

Згідно з п. 5.1 Договору споживач розраховується з постачальником за електричну енергію за цінами, що визначаються відповідно до механізму визначення ціни електричної енергії, згідно з обраною споживачем комерційною пропозицією.

У пункті 5.5 Договору сторони погодили, що розрахунковим періодом за Договором є календарний місяць.

Відповідно до п. 5.7 Договору оплата рахунка постачальника має бути здійснена споживачем у строк, визначений у рахунку, який не може бути менше 5 робочих днів з моменту отримання його споживачем, або протягом 5 робочих днів від дати, зазначеної у комерційній пропозиції, щодо оплати рахунку, оформленого споживачем.

Згідно з п. 5.2 комерційної пропозиції рахунок за фактичну відпущену електричну енергію надається постачальником споживачу не пізніше п`ятого робочого дня з дати завершення розрахункового періоду та підлягає оплаті споживачем протягом п`яти робочих днів з дати отримання.

Відповідно до п. 5.3 комерційної пропозиції остаточний розрахунок здійснюється не пізніше 20 календарного дня після закінчення розрахункового періоду.

Згідно з п. 13.4 Договору позивач має право розірвати Договір достроково, повідомивши відповідача про це за 20 днів до очікуваної дати розірвання, у випадку якщо, зокрема, відповідач прострочив оплату за постачання електричної енергії згідно з Договором, за умови, що позивач здійснив попередження відповідачу про можливе розірвання цього Договору.

14.05.2019 позивач надіслав відповідачу вимогу № 25/4/20/8025, в якій попередив про можливе дострокове розірвання Договору у разі несплати заборгованості.

Оскільки відповідач не сплатив заборгованість, позивач надіслав повідомлення від 05.06.2019 № 25/4/7/10/9641 про дострокове розірвання Договору з 01.07.2019. Останній день дії Договору - 30.06.2019.

Таким чином, Договір достроково розірвано з 01.07.2019.

Відповідач не сплатив заборгованість, яка становить 507249,44 грн. за період з 01.02.2019 до 01.07.2019.

Статтями 11, 509 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є підставою виникнення цивільних прав і обов`язків (зобов`язань), які мають виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору.

Згідно з нормами ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Факт наявності боргу у відповідача перед позивачем у розмірі 507083,61 грн. належним чином доведений, документально підтверджений та відповідачем не спростований.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків, сплата неустойки (ст. 611 Цивільного кодексу України).

Відповідно до п. 5.8 Договору та п. 7.1 комерційної пропозиції у разі порушення відповідачем строків оплати, позивач має право вимагати сплату пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ на суму заборгованості за кожен день прострочення платежу, нарахованої протягом всього періоду прострочення виконання зобов`язання.

За розрахунком позивача, перевіреним судом, з відповідача слід стягнути 57848,00 грн. пені.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник на вимогу кредитора у випадку прострочення грошового зобов`язання повинен сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та три проценти річних з простроченої суми.

Суд приймає розрахунок трьох процентів річних, наданий позивачем, як вірний. Суд задовольняє вимогу позивача про стягнення з відповідача 4986,17 грн. 3% річних.

Відповідно до ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставини, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Приймаючи рішення, суд зобов`язаний керуватись наданими сторонами доказами.

Позивач належним чином довів порушення його прав зі сторони відповідача.

Обставини, на які посилається позивач як на підставу своїх вимог, належним чином доведені і відповідачем не спростовані, а тому позовні вимоги позивача до останнього підлягають задоволенню повністю.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Задовольнити повністю позов товариства з обмеженою відповідальністю «Київські енергетичні послуги» до товариства з обмеженою відповідальністю «Житлокомфорт».

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Житлокомфорт» (вул. Воздвиженська, 14, м. Київ, 04071, код 32853435) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Київські енергетичні послуги» (вул. Юрія Іллєнка, 31, м. Київ, 04050, код 41916045) 507249,44 грн боргу, 57848,00 грн пені, 4986,17 грн 3% річних, 8551,25 грн. судового збору.

Відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана в порядку, передбаченому підпунктом 17.5 пункту 17 розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України».

Суддя С. А. Ковтун