РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

26.11.2019Справа № 910/14607/19

За позовом: товариства з обмеженою відповідальністю "Укрпрофторг"

до: товариства з обмеженою відповідальністю "СПЕЦБУД-ПЛЮС"

про: стягнення 347 205,00 грн.

Суддя Шкурдова Л.М.

Секретар с/з Масна А.А.

Представники сторін:

від позивача - Куделя Д.Ю., на підставі статуту

від відповідача - Вербовий Р.П., за дог. про над. прав. доп.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Господарським судом міста Києва розглядається справа за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Укрпрофторг" до товариства з обмеженою відповідальністю "СПЕЦБУД-ПЛЮС" про стягнення 347 205,00 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.10.2019 відкрито провадження у справі №910/14607/19 за правилами спрощеного позовного провадження.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань по оплаті поставленого товару за видатковими накладними №443 від 13.03.2019, №529 від 01.04.2019, №586 від 01.04.2019, №661 від 10.04.2019, №731 від 02.05.2019, в зв`язку з чим у відповідача перед позивачем виникла заборгованість в розмірі 347 205,00 грн.

Відповідач щодо задоволення позову заперечував, вказуючи, що товар за вказаними видатковими накладними було передано відповідачу безоплатно.

У судовому засіданні 26.11.2019 року було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд м.Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Судом встановлено, що позивачем поставлено відповідачу товар (цеглу, суміш для кладки газобетону) згідно видатковою накладною №443 від 13.03.2019 на суму 48 608,70 грн, №529 від 01.04.2019 на суму 36 180,00 грн, №586 від 01.04.2019 на суму 12 864,00 грн, №661 від 10.04.2019 на суму 28 944,00 грн, №731 від 02.05.2019 на суму 48 608,70 грн.

Таким чином згідно вказаних накладних позивачем поставлено товар на загальну суму 175 205,40 грн.

Вказані видаткові накладні підписані уповноваженими представниками сторін та скріплені їх печатками, а зв`язку з чим приймаються судом в якості належних доказів на підтвердження поставки товару.

Згідно зі ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно зі ст.205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. У випадках, встановлених договором або законом, воля сторони до вчинення правочину може виражатися її мовчанням.

Відповідно до ч.1 ст.639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Частиною 1 статті 181 ГК України встановлено, що господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів. Аналогічні норми містить і ст. 207 Цивільного кодексу України.

Частиною 1 статті 218 ЦК України передбачено, що недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом.

Заперечення однією із сторін факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин може доводитися письмовими доказами, засобами аудіо-, відеозапису та іншими доказами. Рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків.

Разом з тим, зазначене не перешкоджає для підтвердження такого правочину посилатись на інші докази. Отже, відсутність договору у письмовій формі як окремого документа не свідчить про відсутність факту його укладення.

Зі змісту вищезазначених видаткових накладних вбачається, що сторонами досягнуто згоди з таких умов договору, як предмет та ціна договору, у зв`язку з чим суд приходить до висновку про те, що сторонами було укладено договір у спрощеній формі.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Згідно ч. 1, 2 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Таким чином, у зв`язку з тим, що видаткові накладні фіксують здійснення господарської операції, містять обов`язкові реквізити, передбачені ч. 2 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", фіксують найменування та перелік поставленого товару, їх вартість, такі документи є первинними обліковими документами, які свідчать про здійснення позивачем поставки товару, а також прийняття товару відповідачем.

Відповідно ст. 526 Цивільного кодексу України та ч.1 ст.193 Господарського кодексу України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно частини 1 та 2 статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно частини 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст.692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Статтею 74 ГПК України на сторони покладено обов`язок доказування обставин, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ч. 2 ст. 74 ГПК України у разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Позивач звертався до відповідача листом №1461 від 27.09.2019 з вимогою здійснити оплату поставленого товару, що підтверджується описом вкладення у цінний лист від 27.09.2019.

Відповідачем не надано доказів того, що на виконання зобов`язання ним були проведені розрахунки з позивачем.

Таким чином, враховуючи те, що наявність заборгованості відповідача перед позивачем підтверджується вищезазначеними видатковими накладними, та беручи до уваги те, що відповідачем не було спростовано наявність заборгованості та не доведено припинення зобов`язання будь-яким передбаченим законом способом в частині суми боргу, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 175 205,40 грн. підлягають задоволенню.

Судом встановлено, що позивачем на підтвердження поставки відповідачу товару на суму 171 999,60 грн до матеріалів справи жодних доказів не долучено, в зв`язку з чим в цій частині позовних вимог суд відмовляє.

Відповідно до ч.1 ст.129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст.129, 236 - 240 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "СПЕЦБУД-ПЛЮС" (01011, м.Київ, Печерський район, вул. Рибальська, буд.13, ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Укрпрофторг" (01601, м.Київ, Печерський район, Печерський узвіз, буд.3, ) 175 205 (сто сімдесят п`ять тисяч двісті п`ять) грн. 40 коп - суму боргу та 2628 (дві тисячі шістсот двадцять вісім) грн. 09 коп - витрати по сплаті судового збору.

3. В задоволенні іншої частини позову - відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням суду законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили через 20 днів з моменту виготовлення повного тексту рішення в разі не оскарження його в установленому порядку. Рішення може бути оскаржене в 20-денний строк до суду апеляційної інстанції.

Суддя Шкурдова Л.М.

Дата складення тексту рішення: 03.12.19р.