ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"03" грудня 2019 р. Справа № 903/934/19

Суддя господарського суду Волинської області Костюк С. В., розглянувши матеріали по справі № 903/934/19

за заявою Державного підприємства «Млинівське лісове господарство»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Волиньвуд»

про видачу судового наказу

Без виклику учасників справи.

в с т а н о в и в:

28.11.2019 Державне підприємство «Млинівське лісове господарство» звернулось до Господарського суду Волинської області з заявою про видачу судового наказу щодо стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Волиньвуд» 22898,02 грн, з них 4352,85 грн заборгованості за договором № 27/94 від 15.05.2019, 18545,17 грн заборгованості за договором № 119 від 01.07.2019, 192,10 грн витрат по оплаті судового збору та 5800,00 грн витрат на правничу допомогу.

Заяву обґрунтовано невиконанням зі сторони боржника умов договорів № 27/94 від 15.05.2019 про надання послуг перевезення та розвантаження лісопродукції та № 119 від 01.07.2019 в частині наданих послуг та оплати поставленого товару.

Розглянувши подану заявником заяву та додані до неї документи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви про видачу судового наказу в частині стягнення 5800,00 грн витрат на правову допомогу виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 12 ГПК України господарське судочинство здійснюється у порядку наказного провадження та позовного провадження (загального або спрощеного).

За приписами ст. 147 ГПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього кодексу. Судовий наказ може бути видано за відповідною заявою особи-заявника до особи - боржника за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій формі (у тому числі електронній).

У заяві про видачу судового наказу заявник просить стягнути з боржника, крім заборгованості за договорами, також витрати, понесені на правову допомогу в розмірі 5800,00 грн.

Відповідно до ч. 1,2 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи, витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Згідно з ч.ч. 4-6 ст. 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним, зокрема, із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Натомість, згідно із ст. 154 ГПК України розгляд судового наказу проводиться без судового засідання.

Згідно з п.7 ч.1 ст.155 ГПК України під час розгляду вимог у порядку наказного провадження та видачі судового наказу суд не розглядає обґрунтованість заявлених стягувачем вимог по суті.

У відповідності до ч.2 ст. 12 ГПК України наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Разом з тим, зі змісту глави 8 "Судові витрати" ГПК України вбачається, що судові витрати на професійну правничу допомогу можуть бути предметом розгляду у позовному провадженні, де учасниками справи є сторони, які мають право доводити розмір витрат, а суд здійснює їх розподіл за результатами розгляду справи.

З врахуванням викладеного, у судовому наказі зазначаються виключно судові витрати у складі судового збору, який сплачується за подання такої заяви.

За таких обставин, у видачі судового наказу про стягнення витрат на правничу допомогу в сумі 5800,00 грн. слід відмовити.

Відповідно до ч. 3 ст.152 ГПК України, у разі якщо в заяві про видачу судового наказу містяться вимоги, частина з яких не підлягає розгляду в порядку наказного провадження, суд постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу лише в частині цих вимог.

Згідно із ч. 2 ст. 152 ГПК України про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

При цьому, відповідно до положень частини 2 статті 153 Господарського процесуального кодексу України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 152 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Керуючись ст.ст. 12, 147, 148, п. 3 ч. 1, ч.ч. 2, 3 ст. 152, ст.ст. 153, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

у х в а л и в:

відмовити Державному підприємству «Млинівське лісове господарство» у видачі судового наказу про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Волиньвуд» 5800,00 грн витрат на правничу допомогу.

Ухвала набирає законної сили 03.12.2019 та може бути оскаржена в апеляційному порядку у строки, встановлені статтею 256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя С. В. Костюк