ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

03 грудня 2019 р. Справа № 903/828/19

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю ВІВАЛЬДІ Д м.Київ

до відповідача: Приватного підприємства Лодомерія, с.Коршів, Луцький район, Волинська область

про стягнення 179 736 грн. 84 коп.

Суддя Шум М. С.

Секретар судового засідання Кобись Є. О.

Представники сторін:

від позивача: н/з

від відповідача: н/з

Суть спору: Товариство з обмеженою відповідальністю ВІВАЛЬДІ Д в позовній заяві від 15.10.2019 до Приватного підприємства Лодомерія просить суд стягнути з відповідача 180 034 грн. 44 коп. в т. ч. 141 075 грн. 90 коп. основного боргу, пеню у розмірі 9 404 грн. 45 коп., 3% річних у розмірі 841 грн. 88 коп., втрати від інфляції в розмірі 497 грн. 03 коп., 28 215 грн. 18 коп. штрафу та судові витрати по справі.

Позовна заява обґрунтована невиконанням відповідачем зобов`язань в частині повної та своєчасної оплати поставленого згідно з договором від 27.12.2018 №27-12/1/18 товару.

Ухвалою суду від 28.10.2019 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження; розгляд справи по суті призначено на 19.11.2019; запропоновано відповідачу подати суду в порядку статей 165, 178 Господарського процесуального кодексу України не пізніше п`ятнадцяти днів з дня вручення даної ухвали відзив на позов і всі документи, що підтверджують заперечення проти позову при їх наявності, одночасно копію відзиву надіслати позивачу, докази чого подати суду; належно засвідчену копію свідоцтва про державну реєстрацію.

Ухвалою суду від 19.11.2019 розгляд справи відкладено, запропоновано позивачу до 30.11.2019 подати суду: видаткову накладну від 16.02.2019 №3725 на суму 8 492 грн. 50 коп., видаткову накладну від 12.03.2019 №6409 на суму 17 874 грн. 00 коп., видаткову накладну від 23.04.2019 №10392 на суму 13 375 грн. 00 коп., видаткову накладну від 28.05.2019 №14136 на суму 7 172 грн. 50 коп., видаткову накладну від 08.01.2019 №329 на суму 10 486 грн. 00 коп. (до матеріалів справи долучено видаткову накладну від 08.01.2019 №329 на суму 10 238 грн. 00 коп., при наявності, додаткові пояснення щодо відповідних накладних).

На виконання вимог ухвали суду від 19.11.2019 позивач подав додаткові пояснення від 27.11.2019 та видаткові накладні до договору від 27.12.2018 №27-12/1/18. При цьому, позивач зазначив, що у тексті позовної заяви помилково вказано невірну суму поставленого відповідачу товару за видатковою накладною №329 від 08.01.2019. Вартість товару, поставленого згідно із зазначеною накладною, становить 10 238 грн. 00 коп., відповідна накладна долучена до позовної заяви. Відтак, позивачем неправильно розраховано суму основного боргу та штраф. З урахуванням технічної помилки ТзОВ «ВІВАЛЬДІ Д» просить уточнити суму позовних вимог та стягнути з ПП «Лодомерія» 140 827 грн. 90 коп. основного боргу (що на 248 грн. 00 коп. менше від раніше заявленої суми), 28 165 грн. 58 коп. штрафу (що на 49 грн. 60 коп. менше від раніше заявленої суми), а також пеню, 3% річних та втрати від інфляції у розмірі, зазначеному в позовній заяві.

Суд приймає додаткові пояснення позивача, бере до уваги уточнення позовних вимог у зв`язку з технічною опискою у позовній заяві та розглядає спір, виходячи із розміру позовних вимог в сумі 179 736 грн. 84 коп. в т. ч. 140 827 грн. 90 коп. основного боргу, 28 165 грн. 58 коп. штрафу, 9 404 грн. 45 коп. пені, 841 грн. 88 коп. 3% річних, 497 грн. 03 коп. втрат від інфляції. При цьому, суд зазначає, що уточнення суми позовних вимог у зв`язку з помилкою у позовній заяві не порушує права та інтереси відповідача.

До матеріалів справи долучено дві квитанції про сплату судового збору на загальну суму 2 696 грн. 05 коп., виходячи із розрахунку 1,5% від ціни позову, яка становить 179 736 грн. 84 коп.

Позивач в поясненнях від 27.11.2019 розгляд справи просить проводити без його участі.

Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча був вчасно та належним чином повідомлений про місце, дату та час судового розгляду, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення №190. Ухвала суду від 19.11.2019 отримана відповідачем 22.11.2019.

Відзиву на позовну заяву суду не надано.

Враховуючи, що норми ст. 74 ГПК України щодо обов`язку суду витребувати у сторін документи і матеріали, необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, п. 4 ст. 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що ним, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та вважає за необхідне розгляд справи проводити за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, господарський суд, -

в с т а н о в и в:

27.12.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ВІВАЛЬДІ Д» та Приватним підприємством «Лодомерія» укладено договір поставки №27-12/1/18 (далі-договір).

Відповідно до ст. 174 ГК України господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з договору.

Між сторонами зобов`язання виникли з договору поставки №27-12/1/18 від 27.12.2018.

Згідно з п. п. 1.1, 2.1, 2.2, 2.4, 3.2, 4.4, 4.5, 6.6 договору позивач зобов`язується в порядку та на умовах, визначених цим договором, виготовити і поставити молочну продукцію, а відповідач зобов`язується в порядку та на умовах, визначених цим договором, прийняти і оплатити вартість товару. Ціна, асортимент та кількість товару, що поставляються за даним договором, визначаються сторонами у прайс-листах, видаткових накладних, а також специфікаціях, що є невід`ємними додатками до цього договору. Загальна ціна договору складається з сумарної вартості усіх видаткових накладних, що оформляються сторонами під час дії цього договору. Кількість та ціна товару на окрему партію товару вказуються у видаткових накладних, що виписуються на кожну партію товару та завіряються уповноваженими представниками сторін. Розрахунки за кожну поставлену партію товару здійснюються в безготівковому порядку протягом 7 календарних днів з моменту поставки товару. Підставою для оплати товару є видаткова, або товарно-транспортна накладна, підписана уповноваженими представниками сторін. Датою поставки товару вважається дата фактичної передачі товару уповноваженому представнику відповідача та підписання ним видаткових або товарно-транспортних накладних. За прострочення платежу, відповідач сплачує позивачу пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла у період за який нарахована пеня від простроченої суми за кожний день прострочення. Крім сплати пені, відповідач зобов`язується сплатити позивачу інфляційні втрати та три відсотки річних в порядку, передбаченому ст. 625 ЦК України. В разі непогашення простроченої заборгованості протягом 7 календарних днів з моменту отримання відповідачем претензії позивача, відповідач сплачує штраф в розмірі 20% від суми заборгованості. Цей договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до 31.12.2019, але в будь-якому разі до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором, з правом пролонгації.

Додатковою угодою №2 від 27.12.2018 до договору сторони узгодили перелік уповноважених осіб на підписання документів, а саме Веремчук В. В. директор підприємства-відповідача із зазначенням зразка підпису.

Докази про припинення чи зміну дії договору в матеріалах справи відсутні.

Згідно ст.265 ГК України, ст. 712 ЦК України за договором поставки одна сторона постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 ЦК України).

Позивач на виконання умов договору за період з 02.01.2019 по 28.05.2019 поставив відповідачу товар на загальну суму 539 540 грн. 50 коп., що підтверджується долученими до матеріалів справи видатковими накладними.

Крім того, до матеріалів справи долучені зведені податкові накладні на підтвердження реальності здійснення між сторонами господарських операцій поставки згідно з договором №27-12/1/18 від 27.12.2018 на загальну суму 539 745 грн. 30 коп.

Відповідач поставку товару згідно з договором на суму 539 540 грн. 50 коп. не заперечує.

В свою чергу, ПП «Лодомерія» отриманий товар оплатило частково на суму 398 197 грн. 50 коп., що відповідачем також не заперечується. Крім того, між сторонами відбулося часткове повернення товару на суму 515 грн. 10 коп.

Остання поставка товару згідно з договором відбулася 28.05.2019, що підтверджується видатковою накладною від 28.05.2019 №14136, отже судом встановлено, що строк виконання зобов`язань по усім долученим до матеріалів справи накладним настав 05.06.2019. З врахуванням узгодженого між сторонами пункту договору щодо розрахунку за кожну поставлену партію товару протягом 7 календарних днів з моменту поставки товару, заборгованість ПП «Лодомерія» перед ТзОВ «ВІВАЛЬДІ Д» по договору поставки №27-12/1/18 від 27.12.2018 становить 140 827 грн. 90 коп. (539 540 грн. 50 коп. 398 197 грн. 50 коп. 515 грн. 10 коп.) та підлягає до стягнення, оскільки згідно з ст. 193 ГК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається..

Позивач просить стягнути з відповідача 3% річних в сумі 841 грн. 88 коп. та 497 грн. 03 коп. втрат від інфляції, нараховані на суму боргу в розмірі 124 913 грн. 50 коп. за період з 26.07.2019 по 15.10.2019.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними коштами, належними до сплати кредиторові.

Нараховані позивачем 841 грн. 88 коп. 3% річних та 497 грн. 03 коп. втрат від інфляції на суму боргу в розмірі 124 913 грн. 50 коп. за період з 26.07.2019 по 15.10.2019, підставні та підлягають до стягнення (розрахунок позивачем 3% річних та втрат від інфляції, що зазначені в позовній заяві перевірено судом).

Позивач просить суд стягнути з відповідача на підставі п.п. 4.4., 4.5 штраф в розмірі 20 % від суми боргу та пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення оплати.

Підставою, яка породжує обов`язок сплатити неустойку, є порушення боржником зобов`язання, яке визначається ст.610 ЦК України, відповідно до якої порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Можливість одночасного стягнення пені і штрафу за порушення окремих видів господарських зобов`язань передбачено ч. 2 ст. 231 ГК України. Одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання за договором, штрафу і пені не суперечить ст. 61 Конституції України, оскільки згідно зі ст. 549 ЦК України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України видами штрафних санкції, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності.

У межах одного виду відповідальності може застосовуватись різний набір санкцій. (аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду №911/2813/17 від 09.02.2018).

Пунктом 4.5 договору сторони передбачили, що в разі непогашення простроченої заборгованості протягом 7 календарних днів з моменту отримання відповідачем претензії позивача, відповідач сплачує штраф в розмірі 20% від суми заборгованості.

30.07.2019 позивач направив на адресу відповідача вимогу від 30.07.2019 №30-07/19 про погашення заборгованості згідно з договором №27-12/1/18 від 27.12.2018 в розмірі 141 075 грн. 90 коп., що підтверджується долученим до матеріалів справи фіскальним чеком (а. с. 28-31). Згідно з долученим Відстеженням поштових відправлень з офіційного сайту АТ «Укрпошта», ПП «Лодомерія» вимогу про сплату коштів отримано 02.08.2019, проте борг не погашено (а. с. 32).

Відтак, нарахований позивачем штраф в розмірі 28 165 грн. 58 коп. (140 827 грн. 90 коп. х 20%) підставний та підлягає до стягнення.

Згідно ч.6 ст.232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Згідно з розрахунком позивача, ТзОВ «ВІВАЛЬДІ Д» нараховує пеню за прострочення виконання зобов`язань в частині оплати товару, що поставлявся згідно з видатковими накладними, починаючи від 16.04.2019 по 28.05.2019 на суму 124 913 грн. 50 коп.

Відтак, нарахованння позивачем 9 404 грн. 45 коп. пені на суму боргу в розмірі 124 913 грн. 50 коп. за період з 26.07.2019 по 15.10.2019 здійснене з врахуванням вимог ч. 6 ст. 232 ГК України, а відтак, заявлена ТзОВ «ВІВАЛЬДІ Д» пеня є підставна та підлягає до стягнення.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами 1, 2, 3 ст. 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008 зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Суд встановив обставини справи на підставі поданих доказів та пояснень, в свою чергу, відповідач обставини, викладені в позовній заяві не оспорив, хоча був вчасно та належним чином повідомлений про судові засідання у справі.

Оскільки спір до розгляду суду доведено з вини відповідача, то витрати по сплаті судового збору в сумі 2 696 грн. 05 коп. відповідно до ст. 129 ГПК України слід віднести на нього.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 129, 232, 237, 238, 241, 247- 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного підприємства «Лодомерія» (вул. Лесі Українки, 82, с.Коршів, Луцький район, Волинська область, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІВАЛЬДІ Д» (Проспект Науки, будинок 41/1, корпус 10, офіс 17, м.Київ, )

- 140 827 грн. 90 коп. основного боргу, 841 грн. 88 коп. 3% річних, 497 грн. 03 коп. втрат від інфляції, 9 404 грн. 45 коп. пені, 28 165 грн. 58 коп. штрафу, 2 696 грн. 05 коп. судового збору, а всього: 182 432 грн. 89 коп. (сто вісімдесят дві грн. чотириста тридцять дві грн. 89 коп.)

Повний текст рішення

складено 05.12.2019

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Північно-західного апеляційного господарського суду відповідно до ст. ст. 255, 256, п. 17.5 Перехідних положень ГПК України.

Суддя М. С. Шум