РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

05.12.2019Справа №910/2973/19

За позовомКомунального підприємства "Смілакомунтеплоенерго"
доТовариства з обмеженою відповідальністю "Укргазімпекс"
простягнення 50 000,00 грн.
Суддя Бойко Р.В. секретар судового засідання Кучерява О.М.
Представники сторін:
від позивача:Лук`яненко Г.О.
від відповідача:не з`явився
ВСТАНОВИВ:

У березні 2019 року Комунальне підприємство "Смілакомунтеплоенерго" звернулось до господарського суду міста Києва із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Укргазімпекс" про стягнення 50 000,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що ним 22.12.2018 згідно платіжного доручення №2554 було помилково перераховано відповідачу кошти у розмірі

50 000,00 грн. Проте, незважаючи на звернення Комунального підприємства "Смілакомунтеплоенерго" з листом вих. №6 від 21.02.2019 про повернення помилково перерахованих коштів, Товариством з обмеженою відповідальністю "Укргазімпекс" станом на дату звернення із даним позовом спірну суму коштів не повернуто, у зв`язку з чим Комунальне підприємство "Смілакомунтеплоенерго", посилаючись на приписи ст. 1212 Цивільного кодексу України, просить суд стягнути з відповідача спірну суму коштів.

Також, Комунальним підприємством "Смілакомунтеплоенерго" у своєму позові наведено попередній (орієнтовний) розрахунок витрат, пов`язаних з розглядом даної справи, згідно якого позивач поніс витрати на оплату судового збору за звернення до господарського суду із даним позовом у розмірі 1 921,00 грн. та очікує понести витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000,00 грн., відшкодування яких просить покласти на відповідача.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 12.03.2019 відкрито провадження у справі №910/2973/19; вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін; визначено учасникам справи строки для подання заяв по суті спору; судове засідання призначено на 28.03.2019.

18.03.2019 через відділ діловодства суду надійшло клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Укргазімпекс" про зупинення провадження у даній справі.

Клопотання відповідача про зупинення провадження у справі, мотивоване тим, що справа №910/2973/19 не може бути розглянута до винесення рішення у справі №925/606/18, у зв`язку з тим, що, на думку відповідача, позовні вимоги Комунального підприємства "Смілакомунтеплоенерго" насправді є оплатою заборгованості за перевищення обсягу споживання газу згідно умов договору постачання природного газу №1802-1601/ПГ-УГ від 16.02.2018, що є безпосередньо пов`язаним із стягненням з Комунального підприємства "Смілакомунтеплоенерго" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Укргазімпекс" збитків за перевищення обсягу споживання газу згідно договору у справі №925/606/18.

18.03.2019 через відділ діловодства суду надійшов відзив Товариства з обмеженою відповідальністю "Укргазімпекс", згідно якого відповідач вважає, що відсутні правові підстави для визнання платіжного доручення як помилкового, а також перерахування грошових коштів - помилковим, а відтак неможливо здійснити повернення грошових коштів, власником яких він є з моменту зарахування коштів на розрахунковий рахунок, у зв`язку з чим просить суд відмовити у задоволенні позову.

25.03.2019 через відділ діловодства суду від Комунального підприємства "Смілакомунтеплоенерго" надійшла відповідь на відзив, у відповідності до якої позивач вказував на те, що питання можливості стягнення збитків з Комунального підприємства "Смілакомунтеплоенерго" вирішується господарським судом Черкаської області в межах справи №925/606/18 та до прийняття відповідного рішення позивач не зобов`язаний сплачувати Товариству з обмеженою відповідальністю "Укргазімпекс" збитки, а отже кошти у розмірі 50 000,00 грн. є помилково сплаченими.

27.03.2019 через відділ діловодства суду представником відповідача подано заперечення на відповідь на відзив, за змістом яких Товариство з обмеженою відповідальністю "Укргазімпекс" вказувало на те, що позивачем не доведено обставин та не надано доказів, які б підтверджували безпідставне отримання коштів відповідачем. Щодо посилань позивача, як на докази, на податкові накладні та розрахунки коригування кількісних та якісних показників до накладних, відповідач зазначає, що відповідні документи відносяться до податкової та фінансової звітності підприємства та не мають відношення до вказаного спору.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 28.03.2019 клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Укргазімпекс" про зупинення провадження задоволено та зупинено провадження у справі №910/2973/19 до вирішення господарським судом Черкаської області справи №925/606/18 та набрання законної сили судовим рішенням у справі №925/606/18 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Укргазімпекс" до Комунального підприємства "Смілакомунтеплоенерго" про стягнення заборгованості в розмірі 11 506 773,50 грн. за договором постачання природного газу №1802-1601/ПГ-УГ від 16.02.2018.

29.10.2019 від Комунального підприємства "Смілакомунтеплоенерго" надійшло клопотання про поновлення провадження у справі №910/2973/19, мотивоване тим, що обставини, які слугували підставою для зупинення провадження у справі, відпали.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 08.11.2019 поновлено провадження у справі №910/2973/19 та призначено судове засідання на 21.11.2019.

Протокольною ухвалою господарського суду міста Києва від 21.11.2019 відкладено судове засідання на 05.12.2019 для повідомлення відповідача належним чином про судове засідання за всіма наявними в матеріалах справи адресами.

02.12.2019 через відділ діловодства суду від Комунального підприємства "Смілакомунтеплоенерго" надійшли письмові пояснення, в яких позивач вказує, що правова підстава для набуття відповідачем спірних коштів - перевищення обсягів споживання природного газу у березні 2018 року відсутня, що встановлено рішенням господарського суду Черкаської області від 30.07.2019 у справі №925/606/18.

05.12.2019 через відділ діловодства позивачем було подано письмові пояснення аналогічні за змістом поданим 02.12.2019.

В судове засідання 05.12.2019 представник позивача з`явилась, надала пояснення по суті спору, згідно яких позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити в повному обсязі.

Відповідач явку свого представника в судове засідання 05.12.2019 не забезпечив, про причини неявки суд не повідомив, хоча про місце, дату та час засідання був належним чином повідомлений, що підтверджується наступним.

За приписами частин 2 та 3 статті 120 Господарського процесуального кодексу України суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

Згідно приписів ч. 7 ст. 120 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Ухвали суду у даній справі, в тому числі ухвала від 21.11.2019 про повідомлення дати, часу і місця судового засідання, направлялись відповідачу рекомендованими листами на адресу місцезнаходження відповідача, вказану у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: 02093, м. Київ, вул. Бориспільська, буд. 26, корпус Д, офіс 7.

В той же час, надіслані судом відповідачу поштові відправлення не були вручені та повертались до суду у зв`язку з закінченням встановленого строку зберігання та з інших причин (адресат відсутній), що підтверджується довідками відділення поштового зв`язку на відповідних конвертах.

Згідно пункту 5 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Таким чином, керуючись приписами п. 5 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України, суд приходить до висновку, що відповідачу вручено направлені ухвали суду у дати проставлення на довідках відділення поштового зв`язку відміток щодо причини повернення поштового відправлення. Зокрема, датою вручення ухвали від 21.11.2019 про повідомлення дати, часу і місця судового засідання є 02.12.2019.

Згідно ч. 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Пунктом 1 ч. 3 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

З огляду на наведене та керуючись вказаними приписами господарського процесуального закону, приймаючи до уваги відсутність будь-яких повідомлень відповідача про причини неявки його представника в судове засідання 05.12.2019, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи за відсутності представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Укргазімпекс".

В судовому засіданні 05.12.2019 судом завершено розгляд справи №910/2973/19 по суті та оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

У засіданнях здійснювалася фіксація судового процесу технічним засобами у відповідності до статті 222 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін (наданими в тому числі у судових засідання, що передували даному) всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

22.12.2018 Комунальним підприємством "Смілакомунтеплоенерго" було перераховано на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Укргазімпекс" кошти у розмірі 50 000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №2554 з призначенням платежу оплата заборгованості за перевищення обсягу споживання у березні 2018 року згідно договору №1802-1601/ПГ-УГ від 16.02.2018.

Листом вих. №211 від 07.02.2019 Комунальне підприємство "Смілакомунтеплоенерго" звернулось до Товариства з обмеженою відповідальністю "Укргазімпекс", в якому просило відповідача повернути помилково перераховані згідно платіжного доручення №2554 від 22.12.2018 кошти розмірі 50 000,00 грн. Даний лист був одержаний Товариством з обмеженою відповідальністю "Укргазімпекс" 12.02.2019, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №327.

У відповідь на вказаний лист Товариством з обмеженою відповідальністю "Укргазімпекс" було направлено Комунальному підприємству "Смілакомунтеплоенерго" лист вих. №6 від 21.02.2019, в якому відповідач повідомляв, що вказані кошти були сплачені позивачем в якості часткової оплати заборгованості Комунального підприємства "Смілакомунтеплоенерго" за перевищення обсягу споживання газу у березні 2018 року згідно договору №1802-1601/ПГ-УГ від 16.02.2018, у зв`язку з чим відсутні підстави для висновку про помилковість перерахунку цих коштів.

Спір у справі виник у зв`язку з твердженнями позивача, що правові підстави для перерахунку ним відповідачу коштів у розмірі 50 000,00 грн. відсутні, а відтак наявні підстави для їх стягнення як безпідставно набутих Товариством з обмеженою відповідальністю "Укргазімпекс" згідно ст. 1212 Цивільного кодексу України.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Аналіз статті 1212 Цивільного кодексу України дає підстави для висновку, що передбачений нею вид позадоговірних зобов`язань виникає за таких умов: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали.

Згідно з пунктом 3 частини третьої статті 1212 Цивільного кодексу України положення Глави 83 цього Кодексу застосовуються також до вимог про повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні. Однак необхідною умовою для цього є відсутність або відпадіння достатньої правової підстави.

Як вбачається із матеріалів справи позивачем було перераховано згідно платіжного доручення №2554 від 22.12.2018 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Укргазімпекс" кошти у розмірі 50 000,00 грн. в рахунок оплати заборгованості за перевищення обсягу споживання у березні 2018 року згідно договору №1802-1601/ПГ-УГ від 16.02.2018, про що зазначено у графі "призначення платежу" даного платіжного доручення.

При цьому, відповідач, заперечуючи проти позову у даній справі, також вказував, що ці кошти є частковою оплатою Комунальним підприємством "Смілакомунтеплоенерго" заборгованості за перевищення обсягу споживання газу у березні 2018 року згідно договору №1802-1601/ПГ-УГ від 16.02.2018.

Так, 16.02.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Укргазімпекс" (постачальник) та Комунальним підприємством "Смілакомунтеплоенерго" (споживач) укладено договір постачання природного газу №1802-1601/ПГ-УГ (надалі - Договір), за умовами якого постачальник зобов`язався поставити споживачу природний газ (надалі - газ) у погоджених сторонами об`ємах (обсягах) на визначений сторонами період, а споживач зобов`язався своєчасно оплачувати постачальнику вартість газу у розмірі, строки та у порядку, що визначені Договором.

Пунктом 2.6 Договору передбачено, що споживач самостійно контролює власне газоспоживання та для недопущення перевищення підтвердженого обсягу газу в розрахунковому періоді має самостійно завчасно обмежити (припинити) власне газоспоживання. В іншому разі до споживача можуть бути застосовані відповідні санкції та заходи з боку постачальника, які передбачені Правилами постачання природного газу, іншими нормативно-правовими актами та/або цим Договором, у тому числі, примусове обмеження (припинення) газопостачання.

Обсяг споживання природного газу споживачем у розрахунковому періоді не повинен перевищувати підтверджений обсяг природного газу. Допускається відхилення споживання природного газу протягом розрахункового періоду в розмірі +/- 5 % від підтвердженого обсягу природного газу (п. 2.7. Договору).

Питання щодо стягнення з Комунального підприємства "Смілакомунтеплоенерго" заборгованості за перевищення обсягу споживання газу згідно Договору №1802-1601/ПГ-УГ від 16.02.2018 на корить Товариства з обмеженою відповідальністю "Укргазімпекс" вирішувалось в межах справи №925/606/18.

Рішенням господарського суду Черкаської області від 30.07.2019 у справі №925/606/18, яке набрало законної сили 10.09.2019, встановлено, що фактично Комунальним підприємством "Смілакомунтеплоенерго" відібрано газу в кількості 1821,870 тис.м3 у березні 2018 року і спору по цій кількості газу у сторін немає. При цьому, місцевим господарським судом було встановлено, що у Товариства з обмеженою відповідальністю "Укргазімпекс" в березні 2018 року не було в наявності та у власності газу в повній кількості 1 821,870 тис.м3, які відібрані Комунальним підприємством "Смілакомунтеплоенерго" із ГТС і цей газ Комунальне підприємство "Смілакомунтеплоенерго" фактично отримало за рахунок послуги балансування.

При цьому, у відзиві, поданому в межах справи №910/2973/19 Товариство з обмеженою відповідальністю "Укргазімпекс" підтверджує, що Комунальним підприємством "Смілакомунтеплоенерго" було оплачено спожитий у березні 2018 року газу в кількості 1821,870 тис.м3 в повному обсязі.

Тобто, в межах справи №925/606/18 встановлено, що Комунальним підприємством "Смілакомунтеплоенерго" не було перевищено обсягів споживання газу згідно Договору №1802-1601/ПГ-УГ від 16.02.2018, оскільки у Товариства з обмеженою відповідальністю "Укргазімпекс" був відсутнім такий обсяг газу, який би належав йому на праві власності, у зв`язку з чим у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Укргазімпекс" до Комунального підприємства "Смілакомунтеплоенерго" в частині стягнення заборгованості за перевищення обсягу споживання газу згідно Договору №1802-1601/ПГ-УГ від 16.02.2018 відмовлено.

У відповідності до статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Відповідно до пункту 9 частини 2 статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є обов`язковість рішень суду.

Частиною 1 статті 129-1 Конституції України встановлено, що суд ухвалює рішення іменем України та судове рішення є обов`язковим до виконання.

Згідно з ч. 2 ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Преюдиційні факти - це факти, встановлені судовими рішеннями, що набрали законної сили і не підлягають доведенню в іншій справі.

Пунктом 10 постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 13.06.2007 "Про незалежність судової влади" передбачено, що за змістом частини 5 статті 124 Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України і тому вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом, в межах провадження справи, в якій вони ухвалені.

Рішенням господарського суду Черкаської області від 30.07.2019 у справі №925/606/18 між тими самими сторонами і в тих самих правовідносинах, набрало законної сили, а відтак, встановлені ним обставини мають преюдиційне значення та не підлягають повторному доведенню в межах даної справи.

Частиною 4 статті 75 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, рішенням господарського суду Черкаської області від 30.07.2019 у справі №925/606/18 встановлено неправомірність нарахування та заявлення до стягнення Товариством з обмеженою відповідальністю "Укргазімпекс" заборгованості Комунальному підприємству "Смілакомунтеплоенерго" за перевищення обсягів споживання у березні 2018 року газу згідно Договору №1802-1601/ПГ-УГ від 16.02.2018 та відповідно відмолено у задоволенні позову про стягнення такої заборгованості.

Отже, остаточним судовим рішенням встановлено, що у Комунального підприємства "Смілакомунтеплоенерго" відсутня заборгованість перед Товариством з обмеженою відповідальністю "Укргазімпекс" з оплати за перевищення обсягів споживання газу за Договором №1802-1601/ПГ-УГ від 16.02.2018, а відтак у позивача був відсутній обов`язок із оплати такого перевищення, в тому числі здійсненої позивачем за платіжним дорученням №2554 від 22.12.2018 на суму 50 000,00 грн.

З огляду на наведене, а також враховуючи відсутність в матеріалах справи доказів наявності між сторонами будь-яких господарських правовідносин, на підставі яких у позивача існує обов`язок по перерахуванню відповідачу грошових коштів, суд дійшов висновку, що відповідач є особою, яка набула майно (грошові кошти) без достатньої правової підстави у розумінні ст. 1212 Цивільного кодексу України, і, як наслідок, зобов`язана повернути позивачу це майно (кошти).

Відповідно до ст. 1213 Цивільного кодексу України набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно.

Матеріали справи свідчать, що позивач звернувся до відповідача з листом вих. №211 від 07.02.2019, в якому вимагав повернути кошти у розмірі 50 000,00 грн., сплачені за платіжним дорученням №2554 від 22.12.2018. Даний лист був одержаний Товариством з обмеженою відповідальністю "Укргазімпекс" 12.02.2019, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №327.

Частиною 2 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідачем доказів повернення позивачу безпідставно набутих грошових коштів в сумі 50 000,00 грн. до суду не надано і в матеріалах справи такі докази відсутні.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача безпідставно набутих грошових коштів в розмірі 50 000,00 грн. є обґрунтованими, повністю підтвердженими матеріалами справи та підлягають задоволенню.

Відповідно до п. 3 ч. 4 ст. 238 Господарського процесуального кодексу України у мотивувальній частині рішення зазначається, зокрема, мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.07.2006 у справі "Проніна проти України", в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 13.03.2018 у справі №910/13407/17.

З огляду на викладене, всі інші доводи та міркування учасників судового процесу залишені судом без задоволення та не прийняті до уваги як необґрунтовані та безпідставні.

За таких обставин, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог Комунального підприємства "Смілакомунтеплоенерго" в повному обсязі.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір за подання позову покладається на відповідача з огляду на задоволення позову повністю.

Щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Позивачем також заявлено до стягнення у якості судових витрат витрати на правову допомогу в розмірі 5 000,00 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 124 Господарського процесуального кодексу України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Комунальне підприємство "Смілакомунтеплоенерго" до своєї позовної заяви долучило попередній (орієнтовний) розрахунок витрат, пов`язаних з розглядом даної справи, згідно якого позивач поніс та очікує понести витрати на професійну правничу допомогу у загальному розмірі 5 000,00 грн., відшкодування яких просив покласти на відповідача.

Частиною 3 статті 126 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

У відповідності до ч. 2 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем було долучено до матеріалів справи договір про надання правничої допомоги №06/06/18-2 від 06.06.2018 та акт приймання-передачі наданих послуг №2 від 31.05.2019 та квитанцію прибуткового касового ордеру №8 від 28.02.2019 на суму 5 000,00 грн.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України).

При вирішенні питання щодо співмірності заявлених позивачем витрат на правничу допомогу, судом враховано кількість засідань у даній справі (4 засідання), правову позицію відповідача по суті спору, яка зумовила необхідність підготовки та надання позивачем відповіді на відзив, додаткових письмових пояснень та зупинення провадження у справі, а також складність справи, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про обґрунтованість та співмірність витрат позивача на оплату послуг адвоката.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України).

Встановивши обставини, викладені у ч. 5 ст. 129 та ч. 4 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України, а також приймаючи до уваги наслідки вирішення даної справи - задоволення позовних вимог у повному обсязі та відсутність клопотання відповідача, поданого в порядку ч. 5 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України, суд приходить до висновку про необхідність покладення на відповідача витрат позивача на оплату послуг адвоката у розмірі 5 000,00 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 75, 124, 126, 129, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Комунального підприємства "Смілакомунтеплоенерго" задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Укргазімпекс" (02093, м. Київ, вул. Бориспільська, буд. 26, корпус Д, офіс 7; ідентифікаційний код 41400947) на користь Комунального підприємства "Смілакомунтеплоенерго" (20700, Черкаська обл., м. Сміла, вул. В`ячеслава Чорновола, буд. 72-А; ідентифікаційний код 33648312) кошти у розмірі 50 000 (п`ятдесят тисяч) грн. 00 коп., витрати на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 5 000 (п`ять тисяч) грн. 00 коп. та судовий збір у розмірі 1 921 (одна тисячі дев`ятсот двадцять одна) грн. 00 коп. Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення. Відповідно до п. 17.5 ч. 1 ПЕРЕХІДНИХ ПОЛОЖЕНЬ Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга подається до Північного апеляційного господарського суду або через господарський суд міста Києва.

Повний текст рішення складено 10.12.2019.

Суддя Р.В. Бойко