ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

01.10.2019 Справа №905/473/17

Господарський суд Донецької області у складі: головуючого судді Шилової О.М.,

суддів Демідової П.В., Курило Г.Є.

при секретарі судового засідання Любиченко А.С.

розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Корпорації «Будівельників автомобільних доріг та транспортних споруд «Альтком», м. Маріуполь Донецької області

до відповідача Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Південкомбанк», м.Донецьк

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «ДОРСТРОЙ», м.Київ

про визнання кредитного договору №104К - 02Ю від 05.11.2013 недійсним

за участю представників сторін:

від позивача: не з`явився (не викликався),

від відповідача: не з`явився (не викликався),

від третьої особи: не з`явився (не викликався).

Суд перебував у нарадчій кімнаті

01.10.2019 з 14:10год до 14:20год.

СУТЬ СПОРУ:

Корпорація «Будівельників автомобільних доріг та транспортних споруд «Альтком», м.Маріуполь Донецької області, звернулась до господарського суду Донецької області з позовом до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Південкомбанк», м.Донецьк, про визнання кредитного договору №104К-02Ю від 05.11.2013 недійсним.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що укладений між відповідачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «ДОРСТРОЙ» договір №104К-02Ю від 05.11.2013 про надання відкличної відновлювальної кредитної лінії вчинений із порушенням порядку погодження з учасниками позивача як корпорації, до складу якої входить Позичальник, і не відповідає вимогам ст.1054 Цивільного кодексу (далі - ЦК) України та ст.6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» (далі - Закон «Про фінансові послуги») (не містить умови про обов`язки і відповідальність банку та ін.), ч.ч.2, 3 ст.1056-1 ЦК України (встановлює право банку в односторонньому порядку підвищити відсоткову ставку за користування кредитними коштами), ст.203 ЦК України (не спрямований на реальне настання правових наслідків, що ним обумовлені, не може вважатися укладеним за волевиявленням учасників правочину і таким, що відповідає їх внутрішній волі); а також вимогам ст.6 Закону «Про фінансові послуги» (передбачає право банку вимагати дострокового погашення кредитної заборгованості).

Ухвалою суду від 04.04.2017 за заявою позивача №КБАДСА/473/КАВ/ЮР/200317/СД від 20.03.2017 (вх.№8052/17 від 21.03.2017; т.1, а.с.86-87) Товариство з обмеженою відповідальністю «ДОРСТРОЙ», м.Донецьк, залучене до участі у справі як третя особа на стороні позивача, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору (т.1, а.с.114-115).

В перебігу розгляду спору склад суду неодноразово змінювався. Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.07.2019 визначений наступний склад колегії для розгляду справи №905/473/17: Шилова О.М. - головуючий суддя, судді Демідова П.В., Курило Г.Є. (т.3, а.с.107).

Протягом розгляду справи позивач надав:

1) клопотання №КБАДСА/473/КАВ/ЮР/200317/СД від 20.03.2017 (вх.№8050/17 від 21.03.2017) про призначення почеркознавчої експертизи, обґрунтоване необхідністю встановити, чи оспорюваний договір підписаний ОСОБА_1 або містить факсимільний підпис (т.1, а.с.82-85);

2) клопотання №КБДСА/473/КАВ/ЮР/100417/СД від 10.04.2017 (вх.№10406/17 від 13.04.2017) про проведення почеркознавчої експертизи (т.1, а.с.116-119);

3) клопотання №КБАДСА/473/КАВ/ЮР/190517/СД від 19.05.2017 (вх.№14172/17 від 22.05.2017) про проведення почеркознавчої експертизи (т.1, а.с.141-142);

4) заяву №КБАДСА/212/КАВ/ЮР/3172018/СД від 31.07.2018 в порядку ст.46 ГПК України (вх.№15989/18 від 01.08.2018; т.2, а.с.111-119), в якій зазначив, що за текстом позову позивач просив визнати недійсним кредитний договір №104К-02Ю від 05.11.2013, а фактично мав на увазі визнання недійсним договору про надання відновлювальної кредитної лінії №104К-02Ю від 05.11.2013;

5) клопотання №КБДСА/Д316/КАВ/ЮР/121017/СД від 12.10.2018 (вх.№20977/18 від 16.10.2018) про проведення почеркознавчої експертизи (т.2, а.с.157-112);

6) клопотання №КБДСА/Д316/473/КАВ/ЮР/141218/СД від 14.12.2018 (вх.№25406/18 від 17.12.2018) про проведення почеркознавчої експертизи (т.3, а.с.3-7).

Протягом розгляду справи відповідач надав:

1) заяву №09/479 від 18.04.2017 про закриття провадження у справі (з додатками, вх.№12219/17 від 24.04.2017), оскільки вважає, що рішенням у справі №905/3181/16, яке набрало законної сили, вирішений спір між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав (т.1, а.с.127-133);

2) клопотання №908 від 12.10.2018 (вх.№21067/18 від 16.10.2018) про залучення до участі у справі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб як третьої особи на стороні відповідача, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, оскільки необхідність збереження активів банку призведе до збільшення ліквідаційної маси, що є підставою для захисту прав вкладників на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами та оптимізації фінансового навантаження на Фонд, тобто рішення суду може вплинути на його права і обов`язки (т.2, а.с.163-168). Клопотання задоволене не було, оскільки банк-відповідач ще до подання позову у даній справі перебував в процедурі ліквідації і його права та обов`язки як відповідача фактично реалізовувались уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб;

3) відзив №915 від 17.10.2018 (з додатками, вх.№21325/18 від 22.10.2018), в якому в задоволенні позову просив відмовити (т.2, а.с.180-193);

4) клопотання №910 від 16.10.2018 (з додатками, вх.№21326/18 від 22.10.2018) про залишення позову без розгляду, оскільки вважає, що позов поданий після спливу трирічного строку позовної давності (т.2, а.с.194-199).

Протягом розгляду справи третя особа надала клопотання №Д16/473/kav/Юр/190517 від 19.05.2017 про проведення почеркознавчої експертизи (вх.№14173/17 від 22.05.2017; т.1, а.с.143-144).

Відповідно до п.п.1, 3 ч.1 ст.129 Конституції України, ст.ст.7, 13, 14, 74 ГПК України основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Розглянувши наявні у матеріалах справи документи, всебічно і повно з`ясувавши всі обставини справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням докази, які мають значення для вирішення спору, суд

ВСТАНОВИВ:

Господарське об`єднання - об`єднання підприємств, утворене за ініціативою підприємств, незалежно від їх виду, які на добровільних засадах об`єднали свою господарську діяльність. Господарські об`єднання діють на основі установчого договору та/або статуту, який затверджується їх засновниками. Корпорацією визнається договірне об`єднання, створене на основі поєднання виробничих, наукових і комерційних інтересів підприємств, що об`єдналися, з делегуванням ними окремих повноважень централізованого регулювання діяльності кожного з учасників органам управління корпорації (ст.ст.119, 120 Господарського кодексу (далі - ГК) України).

Відповідно до п.1.5. Статуту позивача до складу учасників Корпорації «Будівельників автомобільних доріг та транспортних споруд «Альтком» входить Товариство з обмеженою відповідальністю «Дорстрой» (т1, а.с.49 зворотній бік).

05.11.2013 Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Південкомбанк» (Банк, Кредитор) та Товариство з обмеженою відповідальністю «Дорстрой» (Позичальник) уклали договір про надання відкличної відновлювальної кредитної лінії №104К-02Ю (далі - Кредитний договір; т.1, а.с.20-29), за умовами п.1.1. якого Банк відкриває Позичальнику відновлювальну відкличну кредитну лінію та в її межах надає кредитні кошти (надалі - кредит) на наступних умовах: ліміт кредитування - 53500000,00грн, кінцевий строк дії кредитної лінії - до 04.11.2014, ціль використання коштів - поповнення обігових коштів, процентна ставка - 24,50% річних.

Згідно з п.п.2.1.-2.4. Кредитного договору для обліку строкової заборгованості Позичальника за кредитом Банк відкриває Позичальнику позичковий рахунок №2062.7.023031.004 (код за ) в РУ ПАТ «КБ «Південкомбанк» м.Донецьк, код банку (МФО) 335946 (надалі - «позичковий рахунок»). Видача кредитних коштів в межах кредитної лінії здійснюється окремими частинами (надалі за текстом кожна окрема частина - «транш») на цілі, визначені п.1.1. Договору, шляхом зарахування на поточний рахунок №2600.8.023031.003 (код за ) в РУ ПАТ «КБ «Південкомбанк» м.Донецьк, код банку (МФО) 335946, на підставі письмової заяви Позичальника. Моментом (днем) надання траншу кредиту вважається день зарахування на поточний рахунок №2600.8.023031.003 (код за ) в РУ ПАТ «КБ «Південкомбанк» м.Донецьк, код банку (МФО) 335946, суми відповідного траншу кредиту. Моментом (днем) повернення траншу кредиту вважається день зарахування на позичковий рахунок Кредитора, зазначений в пункті 2.1. Договору, грошових коштів на суму траншу кредиту. Термін користування Позичальником кожним траншем кредиту не може перевищувати кінцевого строку дії кредитної лінії.

В п.п.2.6.-2.8. Кредитного договору зазначено, що нарахування процентів за користування кредитом здійснюється у валюті кредиту щомісячно, за період з першого по останнє число поточного місяця, а також у день повернення заборгованості за кредитом в повній сумі, якщо таке повернення сталося після кінцевого строку дії кредитної лінії. Якщо останнє число поточного місяця припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, нарахування процентів здійснюється напередодні. Нарахування процентів за користування кредитом здійснюється за методом «факт/360» (фактична кількість днів користування кредитом у місяці та 360 днів в році). При розрахунку процентів враховується день надання та не враховується день погашення кредиту, якщо таке повернення сталося після кінцевого строку дії кредитної лінії. Сплата процентів здійснюється у валюті кредиту щомісячно, по 05 число місяця (включно), наступного за звітним, а також в день повернення кредиту в повній сумі, якщо таке повернення сталося після кінцевого строку дії кредитної лінії, на рахунок №2068.6.023031.001 (код за ) в РУ ПАТ «КБ «Південкомбанк» м.Донецьк, код банку (МФО) 335946.

Відповідно до п.2.14., підп.2.14.1.-2.14.4. Кредитного договору у разі зміни процентних ставок на кредитному ринку України, в тому числі згідно з рішенням Верховної Ради України, Національного банку України, внаслідок прийняття компетентними державними органами України рішень, що прямо або опосередковано впливають на стан кредитного ринку України, Кредитор має право ініціювати зміну розміру процентів, визначених п.1.1. Договору, в такому порядку: про намір змінити розмір процентів за надання кредиту Кредитор зобов`язаний повідомити Позичальника не пізніше, ніж за 15 робочих днів до дати початку їх застосування, а також надати для укладення відповідну додаткову угоду. У разі, якщо Позичальник погодиться зі зміненим розміром процентів за кредитом, він зобов`язаний протягом строку, зазначеного в підп.2.14.1. Договору, підписати надану Кредитором додаткову угоду про внесення змін до Договору та повернути її Кредитору. У разі, якщо Позичальник не погодиться з запропонованими Кредитором розмірами процентів, він зобов`язаний протягом строку, зазначеного в підп.2.14.1. Договору, повернути Кредитору існуючу заборгованість за кредитом, сплатити нараховані проценти, комісії, можливі штрафні санкції та інші платежі, які пов`язані з цим Договором, в повному обсязі. Після сплати Позичальником зазначених сум дія Договору вважається припиненою. У випадку, якщо протягом строку, зазначеного в підп.2.14.1. Договору, від Позичальника не надійде письмової відповіді про незгоду на зміну процентної ставки за кредитом, або Позичальником не буде підписана додаткова угода до Договору, буде вважатися, що ним узгоджена змінена процентна ставка і після спливу зазначеного строку Кредитор має право застосовувати відповідно до умов Договору новий розмір процентної ставки.

Згідно з п.3.1., підп.3.1.1.-3.1.3. Кредитного договору Кредитор зобов`язаний протягом одного робочого дня від дати виконання позичальником підп.3.3.1. Договору [підп.3.3.1. передбачає обов`язок Позичальника надати Кредитору документи, необхідні для видачі кредиту], відкрити Позичальнику в РУ ПАТ «КБ «Південкомбанк» м.Донецьк, код банку (МФО) 335946, рахунок, за яким обліковується кредит; завчасно повідомляти Позичальника про намір змінити розмір процентної ставки та комісії в порядку, визначеному п.2.14. Договору; надати Позичальнику грошові кошти в порядку та на умовах, передбачених Договором. Зобов`язання Кредитора щодо надання Позичальнику кредиту дійсне протягом 30 календарних днів з моменту підписання Договору. У разі неотримання Позичальником першого траншу кредиту протягом вказаного терміну, Кредитор не несе безумовних зобов`язань з надання кредиту за Договором.

В підп.3.2.4. Кредитного договору зазначено, що Кредитор має право вимагати від Позичальника надання ним та/або третьою особою додаткових засобів забезпечення виконання зобов`язань за Договором, та/або проведення їх повної чи часткової заміни; або вимагати повернення Кредитору існуючої суми заборгованості за кредитом, сплати процентів за користування кредитом, комісій, штрафних санкцій та інших платежів, які пов`язані з Договором, в повному обсязі протягом трьох робочих днів з дня отримання вимоги Кредитора у разі: погіршення фінансового стану Позичальника, який визначається за методикою Кредитора; настання обставин, які призвели до зменшення ринкової вартості предмета застави/іпотеки; виникнення або збільшення збитків за останній звітний період більш ніж на 20 % порівняно з попереднім звітним періодом; перенесення кредиту до групи з більш високим рівнем ризику; зменшення грошових надходжень на поточний рахунок Позичальника за місяць, що минув, більш ніж на 25% порівняно з середньомісячними надходженнями за останні 3 місяці, що передували дню видачі першого траншу кредиту.

В п.8.3. Кредитного договору визначено, що він набирає чинності з дати укладення та діє до остаточного виконання сторонами прийнятих на себе зобов`язань.

Додатковими угодами №1 від 20.12.2013 та №2 від 31.03.2014 до Кредитного договору сторони домовлялись про зміну терміну для забезпечення оформлення в забезпечення виконання зобов`язань за Договором майновим поручителем Товариство з обмеженою відповідальністю «Шляхове будівництво «Альтком» (т.1, а.с.30, 31).

Додатковою угодою №2/1 від 22.04.2014 сторони доповнили Кредитний договір підпунктом 2.13.1., в якому встановили черговість погашення Позичальником заборгованості за Договором (т.1, а.с.32).

Додатковими угодами №3 від 30.04.2014 та №4 від 08.05.2014 до Кредитного договору сторони доповнили п.1.3. підпунктами 1.3.3. та 1.3.4. відповідно (т.1, а.с.33, 34).

Кредитний договір та Додаткові угоди до нього підписані та скріплені печатками від імені обох сторін.

Рішенням від 19.01.2017 у справі №905/3181/16, яке набрало законної сили, встановлено, що на виконання умов Кредитного договору Банк надав Позичальнику кредитні кошти (т.1, а.с.129, зворотній бік, а.с.131). Відповідно до ч.4 ст.75 Господарського процесуального кодексу (далі - ГПК) України обставини, встановлені рішенням суду в господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій бере участь особа, стосовно якої встановлено ці обставини.

На думку позивача, Кредитний договір вчинений із порушенням порядку погодження з учасниками позивача як корпорації, до складу якої входить Позичальник, і не відповідає вимогам ЦК України, ГК України та Закону «Про фінансові послуги», у зв`язку з чим позивач просить визнати Кредитний договір недійсним.

Відповідно до ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою ст.203 ЦК України (а саме: 1. зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; 2. особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; 3. волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; 5. правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; 6. правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей). Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

За приписом ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його сторонами. Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою (ч.ч.1, 2 ст.207 ЦК України).

Згідно з ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За змістом ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.180 ГК України зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства. Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода. При укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Частина третя ст.6 ЦК України надає сторонам договору право відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд, крім випадків, коли в актах цивільного законодавства прямо вказано про те, що сторони в договорі не можуть відступити від положень цих актів, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.

За визначенням, що міститься в ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч.2 ст.345 ГК України кредитні відносини здійснюються на підставі кредитного договору, що укладається між кредитором і позичальником у письмовій формі. У кредитному договорі передбачаються мета, сума і строк кредиту, умови і порядок його видачі та погашення, види забезпечення зобов`язань позичальника, відсоткові ставки, порядок плати за кредит, обов`язки, права і відповідальність сторін щодо видачі та погашення кредиту.

Згідно з п.9 абз.2 ч.1 ст.6 Закону «Про фінансові послуги» договір, якщо інше не передбачено законом, повинен містити права та обов`язки сторін, відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов договору.

Ані ч.2 ст.345 ГК України, ані ч.1 ст.6 Закону «Про фінансові послуги» не встановлюють порядку укладення кредитних договорів чи їх обов`язкових реквізитів, відсутність яких була б підставою для визнання такого договору недійсним. У названих нормах визначені загальні ознаки кредитного договору, однак не зазначено про те, що перелічені його умови є істотними (обов`язковими) умовами, відсутність яких свідчитиме про недійсність договору.

Отже, відповідно до закону істотними умовами кредитного договору як господарського договору є умови про предмет, ціну та строк його дії, а також усі інші умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно з п.8 ст.181 ГК України у разі якщо сторони не досягли згоди з усіх істотних умов господарського договору, такий договір вважається неукладеним (таким, що не відбувся). Тобто, якщо укладаючи господарський договір, сторони не досягли згоди з усіх його істотних умов, то може мати місце визнання договору неукладеним, а не визнання його недійсним. При цьому згідно з висновком Верховного Суду України, викладеним у Постанові від 25.06.2011 у справі №7/221-09, визначення договору як неукладеного може мати місце на стадії укладення договору в разі, якщо сторони не досягли згоди з усіх його істотних умов, а не за наслідками виконання договору сторонами.

Отже, посилання позивача на те, що всупереч вимогам ч.2 ст.6 Закону «Про фінансові послуги» та ч.2 ст.345 ГК України оспорюваний договір не містить умов про обов`язки і будь-яку відповідальність Банка, є необґрунтованими, оскільки законом прямо не передбачена недійсність кредитного договору у разі відсутності таких умов. Крім того, у випадку невиконання або неналежного виконання Банком умов Кредитного договору Позичальник наділений правом застосувати до Банка відповідальність, передбачену нормами чинного законодавства України.

Дослідивши умови Кредитного договору, суд встановив, що в ньому погоджені всі істотні умови: предмет, ціна та строк дії договору; також погоджені умови, строки, порядок видачі і погашення кредиту, порядок нарахування та сплати процентів, процентна ставка, види забезпечення зобов`язань Позичальника, права та обов`язки сторін, порядок зміни та припинення дії договору, відповідальність Позичальника за невиконання або неналежне виконання умов договору. Тобто твердження позивача про те, що Кредитний договір не містить умови про загальну вартість наданого кредиту, чіткого та повного порядку його погашення, умов і порядку його видачі, порядку сплати за кредит (т.1, а.с.9), спростовуються змістом Кредитного договору.

У разі незгоди з умовами вказаного договору Позичальник був вправі відмовитися від підписання договору або вимагати внесення змін у положення договору, які його не влаштовують. Проте доказів незгоди Позичальника як сторони Кредитного договору з його умовами (протоколів розбіжностей та узгодження розбіжностей, проектів додаткових угод, листування тощо) матеріали справи не містять.

Отже, сторони Кредитного договору дійшли згоди щодо всіх його істотних умов, підписали договір та приступили до виконання взятих на себе зобов`язань.

Згідно з ч.ч.2, 3 ст.1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшений банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.

Відповідно до п.п.2, 3 ст.6 Закону «Про фінансові послуги» фінансовим установам забороняється в односторонньому порядку збільшувати розмір процентної ставки або інших платежів, передбачених кредитним договором або графіком погашення боргу, за винятком випадків, встановлених законом. Фінансовим установам забороняється вимагати дострокового погашення несплаченої частини боргу за кредитом та розривати в односторонньому порядку укладені кредитні договори у разі незгоди позичальника із пропозицією фінансової установи збільшити процентну ставку або інший платіж, передбачений кредитним договором або графіком погашення боргу.

Пункт 2.14. Кредитного договору передбачає право Банка в обумовлених Договором випадках ініціювати зміну розміру процентів, визначених п.1.1. Договору, шляхом надання Позичальнику для підписання відповідної додаткової угоди. У разі, якщо Позичальник не погодиться з запропонованими Кредитором розмірами процентів, підп.2.14.3. Кредитного договору передбачає обов`язок Позичальника протягом 15-ти робочих днів повернути Кредитору існуючу заборгованість за кредитом, сплатити нараховані проценти, комісії, можливі штрафні санкції та інші платежі, які пов`язані з цим Договором; після сплати Позичальником зазначених сум дія Договору вважається припиненою.

Змістом наведених умов Кредитного договору не встановлене одностороннє право Банка збільшувати відсоткову ставку за користування кредитними коштами або вимагати дострокового погашення несплаченої частини боргу за кредитом та розривати в односторонньому порядку Кредитний Договір у разі незгоди Позичальника із пропозицією Банку збільшити процентну ставку. Тобто в умовах Договору відсутні ознаки односторонньої зміни зобов`язань з ініціативи відповідача.

З огляду на викладене суд дійшов висновків про те, що:

- положення оспорюваного Договору відповідають внутрішньому волевиявленню сторін та є обов`язковими для виконання ними в редакції, визначеній Договором з урахуванням змін, внесених додатковими угодами;

- положення Кредитного договору відповідають загальним вимогам, які ставляться до правочину, та спеціальним нормам, що застосовуються до кредитних договорів;

- позивач не довів порушення положеннями оспорюваного Договору приписів ст.1056-1 ЦК України та ст.6 Закону «Про фінансові послуги»;

- оскільки відповідач виконав умови Кредитного договору та видав кредитні кошти Позичальнику (див. рішення від 19.01.2017 у справі №905/3181/16; т.1, а.с.129, зворотній бік, а.с.131), то цей Договір не можна вважати таким, що не спрямований на реальне настання правових наслідків, які ним обумовлені.

Позивач також стверджує, що Кредитний договір з боку відповідача підписаний виконуючим обов`язки директора РУ ПАТ «КБ ПІВДЕНКОМБАНК» м. Донецьк ОСОБА_1 на підставі довіреності №135 від 28.10.2013, однак документи стосовно повноважень цієї особи позивачу не надавались. Позивач вважає, що при огляді Кредитного договору та додаткових угод до нього можна попередньо встановити, що підписання Кредитного договору не здійснене особисто ОСОБА_1 ., оскільки характер підпису є різним на Кредитному договорі та додаткових угодах, а підпис на самому Кредитному договорі є повністю ідентичним на кожному аркуші і є здійсненим за допомогою факсимільного відтворення підпису (факсімільє).

З метою встановлення відповідних обставин ухвалою суду від 22.05.2017 у справі №905/473/17 (т.1,а.с.146-147) за клопотанням позивача (т.1,а.с.143-144) призначена почеркознавча експертиза. 10.07.2017 від Донецького науково-дослідного інституту судових експертиз разом із супровідним листом вих.№939 від 26.06.2017р. надійшли повідомлення про неможливість надання висновку та матеріали справи №905/473/17 (т.1,а.с.156-157).

Ухвалою суду від 29.03.2018 у справі №905/473/17 (т.2, а.с.75-77) за клопотанням позивача призначена судова технічна експертиза документів, проведення якої доручене Київському науково-дослідному інституту судових експертиз. На адресу суду від названої експертної установи неодноразово повертались матеріали справи №905/473/17 разом із клопотаннями про надання додаткових документів для проведення судово-технічної експертизи, а саме: оригіналів кредитного договору №104К-02Ю від 05.11.2013 та укладених до нього додаткових угод (т.2, а.с.83-86; т.2, а.с 97-98) . Оригінали вказаних документів суду надані не були, що унеможливило проведення експертизи.

17.12.2018 позивач надав клопотання про призначення почеркознавчої експертизи (т.3, а.с.3-7), в якому просив суд на вирішення експерта поставити питання: «Чи виконано підпис на (у) договорі про надання відновлювальної кредитної лінії №104К-02Ю від 05.11.2013р. та укладених до нього додаткових угодах про внесення змін особисто директором ТОВ «Дорстрой» Вовк О.В. або за допомогою використання факсимільного відтворення підпису (факсімільє) або третьою особою (не особистий підпис Вовк О.В.)?».

Перелік дій, вчинених судом з метою проведення почеркознавчої експертизи у справі №905/473/17, викладений в ухвалі від 14.03.2019, якою у задоволенні клопотання позивача про призначення почеркознавчої експертизи відмовлено через відсутність у суду можливості відібрати експериментальні зразки підпису Вовка О.В. (т.3, а.с.65-67).

У ч.3 ст.2 ГПК України однією з основних засад (принципів) господарського судочинства визначено принцип змагальності сторін, сутність якого розкрита у ст.13 цього Кодексу. Відповідно до ч.ч.3, 4 ст.13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

Наведена правова позиція щодо застосування приписів ГПК України викладена у п.п.39-42 Постанови Верховного суду від 23.10.2019 у справі №917/1307/18.

З урахуванням наведеної вище сутності принципу змагальності саме позивач у цій справі як особа, що стверджує про вади підписання Кредитного договору, має довести ті обставини, на які він посилається в обґрунтування заявленої позовної вимоги.

Незважаючи на покладення законом у даному випадку тягаря доказування саме на позивача, обов`язок доведення стверджуваних позивачем обставин під час призначення та проведення судових експертиз ним виконаний не був.

Всі інші наявні у позові твердження спростовуються матеріалами справи і викладеним у даному рішенні, а також не є підставами для визнання оспорюваного правочину недійсним.

На підставі викладеного суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову про визнання недійсним договору про надання відкличної відновлювальної кредитної лінії №104К-02Ю від 05.11.2013.

Заяву №КБАДСА/212/КАВ/ЮР/3172018/СД від 31.07.2018 в порядку ст.46 ГПК України (т.2, а.с.111-119), в якій позивач зазначив, що за текстом позову просив визнати недійсним кредитний договір №104К-02Ю від 05.11.2013, а фактично мав на увазі визнання недійсним договору про надання відновлювальної кредитної лінії №104К-02Ю від 05.11.2013, суд визнає заявою про виправлення описок в поданих суду документах, яка фактично не є заявою про зміну предмету позову. Суд зауважує, що викладене у заяві твердження про те, що розглядуваний позов містить також вимогу про визнання кредитного договору неузгодженим, не відповідає дійсності (див. прохальну частину позову - т.1, а.с.14-15).

У задоволенні заяви відповідача №09/479 від 18.04.2017 про закриття провадження у справі на підставі підп.2 п.1 ч.1 (без зазначення номеру статті ГПК України), обґрунтованої тим, що рішенням у справі №905/3181/16, яке набрало законної сили, вирішений спір між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав (т.1, а.с.127), суд відмовляє з огляду на таке. По-перше, подана 24.04.2017 заява не містить посилання на статтю ГПК України, в той час як ГПК України в редакції, що діяла до 15.12.2017, не містив норми про закриття провадження, а передбачав можливість припинення провадження у справі (ст.80) та залишення позову без розгляду (ст.81). По-друге, у справах №905/3181/16 та №905/473/17 склад сторін не збігається.

У задоволенні клопотання відповідача №910 від 16.10.2018 про залишення позову без розгляду (т.2, а.с.194-195) суд відмовляє, оскільки ст.226 чинної редакції ГПК України не передбачає визначеної відповідачем підстави для залишення позову без розгляду (подання позову після спливу строку позовної давності).

Судові витрати покладаються на позивача відповідно до приписів п.2 ч.1 ст.129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст.2, 7, 13, 14, 33, 42, 74, 75 (ч.4), 76-80, 86, 129, 202, 210, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову Корпорації «Будівельників автомобільних доріг та транспортних споруд «Альтком», м.Маріуполь Донецької області, до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Південкомбанк», м.Донецьк, про визнання кредитного договору №104К-02Ю від 05.11.2013 недійсним - відмовити.

Судові витрати покласти на позивача.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Східного апеляційного господарського суду в порядку, передбаченому ст.ст.256, 257 Господарського процесуального кодексу України з урахуванням приписів підп.17.5 п.17 ч.1 розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України.

В судовому засіданні складено і підписано вступну та резолютивну частини рішення.

Повний текст рішення складений та підписаний 11.10.2019.

Головуючий суддя О.М. Шилова

Суддя П.В. Демідова

Суддя Г.Є. Курило

надр.4 прим.: 1 - до справи,

2 - сторонам, 1 - третій особі