ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

про відмову у відкритті апеляційного провадження

"04" грудня 2019 р. Справа№ 905/1419/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Дідиченко М.А.

суддів: Пономаренка Є.Ю.

Руденко М.А.

перевіривши матеріали апеляційної скарги Фізичної особи-підприємця Нємцова Олександра Анатолійовича

на рішення Господарського суду міста Києва від 05.03.2019 року

у справі № 905/1419/18 (суддя Ягічева Н. І.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "ПроКредит Банк"

до 1) Фізичної особи-підприємця Нємцова Олександра Анатолійовича

2) Приватного підприємства "Шик"

про стягнення 3 460 824, 21 грн.

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "ПроКредит Банк" звернулось з позовною заявою до Фізичної особи-підприємця Нємцова Олександра Анатолійовича та Приватного підприємства "Шик" про стягнення 3 460 824,21 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 05.03.2018 у справі №905/1419/18 позов задоволено повністю.

Стягнуто солідарно з Фізичної особи-підприємця Нємцова Олександра Анатолійовича та Приватного підприємства "Шик" на користь Публічного акціонерного товариства "ПроКредит Банк" заборгованість по капіталу у розмірі 3 160 153 грн 04 коп, заборгованість по процентам за неправомірне користування кредитом у розмірі 130 829 грн 18 коп. проценти за неправомірне користування кредитом 169 841 грн. 99 коп та судовий збір у розмірі 51 912 грн 36 коп.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Фізична особа-підприємець Нємцов Олександр Анатолійович, звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 05.03.2019 у справі №905/1419/18 та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

Згідно витягу з протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду, апеляційну скаргу у справі №905/1419/18 передано на розгляд колегії суддів у складі: Дідиченко М.А. - головуюча суддя; судді Майданевич А.Г., Пономаренко Є.Ю.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 01.10.2019 року апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Нємцова Олександра Анатолійовича на рішення Господарського суду міста Києва від 05.03.2019 року у справі № 905/1419/18 залишено без руху.

При цьому, Фізичній особі-підприємцю Нємцову Олександру Анатолійовичу надано час для усунення недоліків апеляційної скарги шляхом надання доказів сплати судового збору у розмірі 77 868,54 грн, доказів направлення з описом вкладення у цінний лист копій апеляційної скарги Приватному підприємству "Шик" та клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження з обґрунтуванням причин пропуску вказаного строку.

Проте апелянт вимоги вказаної ухвали не виконав.

Відповідно до частини 2 статті 260 та частини 4 статті 174 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга не приймається та повертається судом апеляційної інстанції, якщо особа не усунула недоліки апеляційної скарги, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 01.10.2019 року встановлювався строк для усунення недоліків, а саме не більше десяти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.10.2019, у зв`язку з надходженням касаційної скарги Фізичної особи-підприємця Нємцова Олександра Анатолійовича на ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 13.05.2019 року у даній справі, провадження у справі № 905/1419/18 було зупинено до результатів розгляду Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду вказаної касаційної скарги.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 04.11.2019 відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Фізичної особи-підприємця Нємцова Олександра Анатолійовича на ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 13.05.2019 зі справи № 905/1419/18.

14.11.2019 матеріали справи № 905/1419/18 повернуто до Північного апеляційного господарського суду.

Відповідно до витягу з протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 03.12.2019 у зв`язку із перебуванням судді Майданевича А.Г. у відпустці, сформовано для розгляду апеляційної скарги у справі № 905/1419/18 колегію суддів у складі: головуючий суддя - Дідиченко М.А., судді - Пономаренко Є.Ю., Руденко М.А.

Порядок вручення судових рішень встановлений ст. 242 ГПК України, згідно з якою, в редакції на дату винесення цієї ухвали, днем вручення судового рішення, зокрема, є день вручення судового рішення під розписку.

З матеріалів справи слідує, що ухвалу від 01.10.2019 апелянту було направлено за вказаною ним в апеляційній скарзі адресою ( АДРЕСА_1 ) та вручено 25.10.2019, що підтверджується відміткою про отримання у повідомленні про вручення поштового відправлення.

За таких обставин, днем вручення ухвали від 01.10.2019 є 25.10.2019, а недоліки апелянт мав усунути у строк до 04.11.2019 включно.

Однак, у встановлений судом строк апелянтом недоліки апеляційної скарги не усунуто.

А тому, дослідивши подану апеляційну скаргу, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті апеляційного провадження та повернення апеляційної скарги з наступних підстав.

Так, ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 01.10.2019 було зазначено, що повний текст рішення суду першої інстанції було складено 15.03.2019.

Частиною 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України визначено, що апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відтак, останнім днем строку на подання апеляційної скарги на вказане рішення відповідно до вимог ст. 256 Господарського процесуального кодексу України є 04.04.2019.

У своїй апеляційній скарзі відповідач 1 вказав, що оскаржуване рішення отримав 18.03.2019.

Відповідно до ч. 2 статі 256 Господарського процесуального кодексу України учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження:

1) рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;

2) ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

З матеріалів справи вбачається, що скаржник подав апеляційну скаргу на рішення Господарського суду міста Києва від 05.03.2019 у справі №905/1419/18 25.09.2019, що підтверджується відбитком штампу Північного апеляційного господарського суду.

В апеляційній скарзі відповідач 1 просив поновити строк на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції, однак, враховуючи отримання оскаржуваного рішення 18.03.2019, не навів причин пропуску такого строку (більше ніж на 6 місяців).

Згідно ч. 1 ст. 119 Господарського процесуального кодексу України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Так, клопотання про поновлення строку на подання апеляційної скарги повинно містити обґрунтування поважності причин пропуску такого строку (за необхідності - з посиланням на відповідні докази, які подаються апеляційному господарському суду на загальних підставах).

При цьому, Господарський процесуальний кодекс України не пов`язує право суду поновити пропущений строк з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку. Отже, у кожному випадку суд з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінює доводи, що наведені на обґрунтування клопотання про його поновлення та робить мотивований висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку.

Для вирішення господарським судом питання про поновлення процесуального строку самого лише клопотання недостатньо, наявність поважної причини пропуску строку має бути доведена заявником.

Таким чином, заявник повинен обґрунтувати поважність причини (причин) пропуску строку, в разі необхідності - з поданням доказів цього.

Відповідно до чинного законодавства поважними визнаються лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій.

Діюче процесуальне законодавство не допускає довільного, не обмеженого у часі перегляду судових рішень.

Норми Господарського процесуального кодексу України, встановлюючи строки для подачі скарг, тим самим визначають баланс між принципом правової визначеності, забезпечуючи стабільність правовідношень у сфері підприємницької та іншої економічної діяльності, з однієї сторони, і правом на справедливий судовий розгляд, який передбачає можливість виправлення судових помилок, з іншої.

Отже, можливість поновлення судом апеляційної інстанції пропущеного строку не є необмеженою, а вирішення цього питання пов`язується із наявністю поважних причин пропуску строку, які у даному випадку є відсутніми.

Жодних поважних причин стосовно того, що саме перешкоджало скаржнику подати апеляційну скаргу у встановлений законом строк, ним не наведено.

Колегія суддів, розглянувши клопотання апелянта про поновлення строку на апеляційне оскарження, дійшла висновку про необґрунтованість причин його пропуску, та ухвалою від 01.10.2019 залишила апеляційну скаргу без руху з наданням апелянту строку для усунення недоліків.

Станом на 03.12.2019 до суду жодних заяв про усунення недоліків від апелянта не надійшло, обґрунтованого клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження суду не надано.

Однією з основних засад судочинства, у відповідності до п. 8 ч. 2 ст. 129 Конституції України, є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до частини статті 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно з статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Право на доступ до суду не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час такі норми або їх застосування мають відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби (див. пункти 22-23 Рішення у справі "Мельник проти України" від 28.03.2006, пункти 37-38 Рішення у справі "Мушта проти України" від 18.11.2010).

Згідно рішень Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України" та від 30.05.2013 у справі "Наталія Михайленко проти України", право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб те ресурсів суспільства та окремих осіб.

Отже, кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальної заборони та обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Доступ до правосуддя здійснюється шляхом точного, послідовного і неухильного дотримання процесуального алгоритму, що передбачений Господарським процесуальним кодексом України.

У рішенні Європейського суду з прав людини "Пономарьов проти України" від 03.04.2008 р. суд вказав, що: "правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, якщо строк на ординарне апеляційне оскарження поновлений з підстав, які не видаються переконливими, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими".

Таким чином, наявність права на оскарження не є безумовною підставою для здійснення судового захисту шляхом прийняття апеляційної скарги, поданої з порушенням встановленого процесуальним законом порядку.

При цьому, як вже вказувалося, суд в ухвалі від 01.10.2019 у справі №905/1419/18 про залишення апеляційної скарги без руху зазначав про право апелянта на подання заяви про поновлення строку із зазначенням підстав для поновлення такого строку, а також апелянта було попереджено про наслідки не вчинення зазначеної дії.

Таким чином, процесуальна бездіяльність відповідача 1 не може ставити під сумнів здійснення судочинства судом апеляційної інстанції відповідно до вимог процесуального закону, а відсутність обґрунтованого клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження виникли внаслідок недобросовісного здійснення учасником справи своїх процесуальних прав, що не може вважатися поважною причиною, яка перешкоджала заявнику подати апеляційну скаргу у встановлений законодавством строк.

Частиною 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України зазначено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ч. 4 ст. 260 Господарського процесуального кодексу України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 261 цього Кодексу.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 261 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Враховуючи те, що скаржником в апеляційній скарзі не було наведено підстав для поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, у встановлений судом строку обґрунтованого клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження відповідачем 1 не надано, колегія суддів відмовляє у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця Нємцова Олександра Анатолійовича на рішення Господарського суду міста Києва від 05.03.2019 року.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що апелянт не виконав вимоги п.1 ухвали Північного апеляційного господарського суду від 01.10.2019 та не надав суду докази сплати судового збору у сумі 77 868,54 грн та докази направлення з описом вкладення у цінний лист копій апеляційної скарги Приватному підприємству "Шик".

Керуючись статтями 234, 256, 258, 261 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,-

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця Нємцова Олександра Анатолійовича на рішення Господарського суду міста Києва від 05.03.2019 року у справі №905/1419/18.

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Нємцова Олександра Анатолійовича на рішення Господарського суду міста Києва від 05.03.2019 року у справі №905/1419/18 з доданими до неї документами повернути апелянту.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуючий суддя М.А. Дідиченко

Судді Є.Ю. Пономаренко

М.А. Руденко