ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" листопада 2019 р.м. ХарківСправа № 922/2868/19

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Калантай М.В.

при секретарі судового засідання Солдатовій М.Ю.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Спектр-Агро", м.Обухів Київської області
до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Надія", с.Гришівка Харківської області
про стягнення 415 475,18грн.
за участю представників:

від позивача: Бохан С.О., довіреність від 06.09.2018

від відповідача: Іванченко А.В., ордер серія ДН №047189 від 30.09.2019

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Спектр-Агро" (надалі - позивач) звернулося до господарського суду Харківської області з позовом до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Надія" (надалі - відповідач) про стягнення 415475,18грн., з яких: 7952,92грн. неустойки, 189726,56грн. штрафу за неотримання товару, 10603,90грн. пені, 189726,56грн. штрафу за прострочення оплати товару та 17465,24грн. 56% річних.

На підтвердження позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем зобов`язань за договором поставки №179/19-ЛЗ на умовах 100% передоплати від 02.08.2019 щодо отримання товару та його оплати.

Ухвалою від 09.09.2019 дану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 01.10.2019.

Ухвалою від 01.10.2019 підготовче засідання відкладено на 23.10.2019.

01 жовтня 2019 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він проти задоволення позовних вимог заперечив, посилаючись на їх необґрунтованість. При цьому, зазначив, що договір поставки №179/19-ЛЗ на умовах 100% передоплати від 02.08.2019 не є укладеним, оскільки відповідачу після підписання двох примірників даного договору не було повернуто примірник, який був би підписаний з боку позивача. Відсутність оригіналу договору у відповідача не дозволяла здійснювати будь-які господарські операції у тому числі банківські безготівкові перекази. Крім того, позивач не вчинив дій, які б свідчили про прийняття пропозиції відповідача щодо укладення договору, не було поставлено товар. Також відповідач зазначає, що позивач допустив прострочення кредитора, оскільки всупереч п.2.2 Договору він не надав рахунку для здійснення оплати, що передбачено п.3.2.1 Договору. Таке прострочення кредитора створило обставини, за яких у відповідача не могли виникнути зобов`язання з оплати товару, який мав бути поставлений станом на момент звернення до суду. Відповідач заперечив і проти покладення на нього витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 71549,64грн., оскільки позивачем не доведено факту понесення таких витрат.

08 жовтня 2019 року від позивача надійшла заява, до якої на вимогу суду, викладену в ухвалі від 01.10.2019, позивачем додано оригінальні примірники договору поставки №179/19-ЛЗ на умовах 100% передоплати від 02.08.2019 та додатку №1/СА000025951 від 05.08.2019.

17 жовтня 2019 року від позивача надійшла відповідь на відзив, у якій він проти доводів відповідача заперечив. Зазначив, що договір поставки №179/19-ЛЗ на умовах 100% передоплати від 02.08.2019 є укладеним, оскільки в ньому є узгодженими всі істотні умови, які звичайно містять договори поставки: предмет договору, строки і порядок поставки та оплати. Невід`ємною частиною договору (п.1.2 Договору поставки) є Додаток №1/СА000025951 від 05.08.2019, в якому також обумовлено товар, який поставляється, його кількість, ціна та строки поставки та оплати, а також вказаний базис поставки товару. Отже, факт підписання обома сторонами Договору поставки свідчить про його укладення, тим більше, що відповідач не заперечує факту його підписання. При цьому, твердження відповідача про відсутність у нього примірника договору суперечить пункту 9.11 договору, відповідно до якого "договір складений в двох оригінальних примірниках, по одному для кожної зі Сторін та набирає чинності з моменту його підписання", тобто даною умовою Договору поставки, підписаного сторонами стверджується наявність у кожної сторони свого примірника Договору поставки. Фактично даний Договір підписано сторонами у м.Лозова представником позивача Шевченко І.Г. та керівником відповідача Мельником O.A. у офісному приміщенні, яке орендує позивач згідно договору оренди №1446 від 28.01.2019. Щодо посилань відповідача на ненастання строку для оплати товару, позивач вказує, що строк оплати товару чітко передбачено додатком №1/СА000025951 від 05.08.2019 в графі "Графік оплати товару покупцем". Посилання відповідача на п.2.2 Договору поставки не спростовують законності вимог позивача, оскільки цим пунктом передбачено обов`язок саме відповідача здійснити активну дію - в день, коли відповідачем було прийнято рішення здійснити оплату товару за Договором поставки - звернутися до позивача за отриманням рахунку на оплату товару. Доказів такого звернення відповідач не надав. До того ж, застосування пункту 2.2 є можливим лише у випадку корегування ціни товару позивачем внаслідок зміни кусу гривні до Євро, чого у даному випадку не відбувалося. Щодо обов`язку позивача поставити товар, позивач звернув увагу на базис поставки товару, вказаний в Додатку до Договору поставки "FCА, с.Катеринівка". Умови поставки FCA Інкотермс 2010 - розшифровка "Free Carrier" named place перекладається "Франко перевізник" вказана назва місця - означає, що продавець передає товар шляхом передання призначеному покупцем перевізнику у названому місці. Тобто, для того, щоб отримати товар за Договором поставки відповідач мав звернутися до позивача з проханням передачі товару перевізнику відповідача у місці, вказаному у графі "Базис поставки" Додатку до Договору поставки, чого він не зробив.

У підготовчому засіданні 23.10.2019 судом постановлено ухвалу без виходу до нарадчої кімнати про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті, судове засідання призначено на 05.11.2019.

30 жовтня 2019 року від відповідача надійшло заперечення на відповідь на відзив, у якому він просив залишити його без розгляду через пропуск строку для його подання та відсутність підстав для його поновлення. Крім того, відповідач повторно наголосив доводи, викладені у відзиві щодо неукладення договору через ненадання позивачем доказів прийняття пропозиції укласти договір та відсутність доказів направлення відповідачу підписаного позивачем примірнику даного договору. Також, відповідач звернув увагу на розбіжності між місцем підписання договору, зазначеним у тексті Договору поставки - м.Обухів (Київська обл.) та твердженням позивача, що договір було підписано в м.Лозова (Харківська обл.).

У судовому засіданні 05.11.2019 до початку розгляду справи по суті, у зв`язку із надходженням письмових заперечень відповідача проти поновлення позивачу пропущеного процесуального строку на подання відповіді на відзив, судом постановлено ухвалу без виходу до нарадчої кімнати про поновлення даного строку, виходячи з наступного.

Суд зазначає, що відповідь на відзив подано позивачем з пропуском встановленого в ухвалі від 09.09.2019 у даній справі 5-денного строку.

Статтею 118 ГПК України визначено, що право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Зокрема, статтею 119 ГПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

У відповіді на відзив позивач заявив клопотання про поновлення строку на її подання. Позивач зазначив, що оскільки викладення правової позиції у відповіді на відзив зайняло значний час та враховуючи те, що підготовче провадження у даній справі ще не було закрито і підготовче засідання відкладене на 23.10.2019, є підстави для поновлення пропущеного процесуального строку.

Розглянувши дане клопотання, суд зазначає наступне.

Згідно з п.3 ч.1 ст.129 Конституції України є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною 5 статті 236 ГПК України встановлено, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до статті 181 ГПК України для виконання завдання підготовчого провадження в кожній судовій справі, яка розглядається за правилами загального позовного провадження, проводиться підготовче засідання.

Статтею 182 ГПК України передбачено, що у підготовчому засіданні суд, зокрема, з`ясовує, чи повідомили сторони про всі обставини справи, які їм відомі; з`ясовує, чи надали сторони докази, на які вони посилаються у позові і відзиві; здійснює інші дії, необхідні для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справи по суті.

Таким чином, одним з основних завдань підготовчого провадження у господарській справі є надання сторонам можливості подати всі наявні у них докази та викласти свої доводи та заперечення щодо суті спору.

Враховуючи викладене, а також з огляду на поважність повідомлених відповідачем причини пропуску строку, невелику тривалість такого пропуску, а також те, що відповідь на відзив була подана під час підготовчого провадження, що фактично не позбавило відповідача можливості скористатися можливістю надати відповідні заперечення до початку розгляду справи по суті, суд вважає за можливе поновити пропущений процесуальний строк на подання відзиву.

У зв`язку з цим, відзив відповідача з доданими документами приймається судом та долучається до матеріалів справи.

Також, у судовому засіданні 05.11.2019 судом були заслухані представники сторін та проведено з`ясування обставин справи та дослідження доказів, після чого здійснено перехід до судових дебатів та оголошено перерву до 27.11.2019.

11 листопада 2019 року від позивача надійшло клопотання про долучення доказів, зокрема накладних, які підтверджують фактичну наявність у позивача товару, передбаченого Договором поставки №179/19-ЛЗ на умовах 100% передоплати від 02.08.2019, а також копію рішення господарського суду Харківської області від 23.05.2019 у справі №922/902/19 з аналогічного спору між сторонами. Одночасно позивачем заявлено клопотання про визнання поважними причин пропуску строку подання даних доказів та про встановлення додаткового строку для їх подання. При цьому, позивач зазначив, що дані докази подані у зв`язку із питаннями, які виникли та обговорювалися у судовому засіданні 05.11.2019.

25 листопада від відповідача надійшло заперечення проти долучення нових додаткових доказів на стадії судових дебатів.

У судовому засіданні 27.11.2019 судом відмовлено у задоволенні клопотання позивача про долучення доказів, оскільки у судовому засіданні 05.11.2019 судом було оголошено про закінчення з`ясування обставин справи та дослідження доказів, і здійснено перехід до судових дебатів.

Відповідно до частини 1 статті 218 ГПК України у судових дебатах виступають з промовами (заключним словом) учасники справи. У цих промовах можна посилатися лише на обставини і докази, досліджені в судовому засіданні.

Отже, на даній стадії подання нових доказів є неможливим.

Крім того, слід звернути увагу на те, що у підготовчому засіданні 23.10.2019 представником позивача було повідомлено суду, що всі докази на підтвердження позовних вимог, ним надано, а тому він просив закрити підготовче провадження. Суд наголошує, що відповідно до часини 4 статті 13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Також у судовому засіданні 27.11.2019 представник позивача підтримав доводи викладені у позовній заяві та відповіді на відзив, просив позов задовольнити.

Представник відповідача у даному судовому засіданні проти вимог позивача заперечила з підстав, викладених у відзиві та у запереченні на відповідь на відзив, просила у задоволенні позову відмовити.

У судовому засіданні 27.11.2019 судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно і повно дослідивши надані до матеріалів справи докази, суд встановив наступне.

02 серпня 2019 року між позивачем, як постачальником, та відповідачем, як покупцем, укладено договір поставки на умовах 100% передоплати №179/19-ЛЗ (надалі- Договір), за умовами якого в строки, визначені договором, позивач зобов`язався передати у власність відповідача продукцію виробничо-технічного призначення (надалі - товар), а відповідач зобов`язався прийняти товар і оплатити його ціну, сплативши за нього визначену договором грошову суму.

Відповідно до пункту 1.2 Договору найменування товару, його кількість, ціна за одиницю, строк поставки покупцю та базис поставки, строк оплати, а також інші умови, визначені в Додатках до Договору та у видаткових накладних, які є невід`ємною його частиною.

Згідно з пунктом 2.1 Договору загальна сума договору становить загальну вартість товару, що передається за цим Договором. Вартість товару вказується у Додатках до Договору та у видаткових накладних, складених на підставі цього Договору. Сторони встановлюють вартість (ціну) товару в гривнях. Вартість тари, упакування та маркування товару включена до ціни товару.

За умовами пункту 2.4 Договору покупець проводить розрахунки з постачальником на умовах внесення оплати вартості (ціни) товару, визначеної із врахуванням вимог п.п.2.2-2.3, у вигляді авансової частини, вказаної в Додатках до Договору, шляхом перерахування коштів в національній валюті на поточний рахунок постачальника, вказаний в даному Договорі або в рахунку на оплату вартості товару. Оплата вважається проведеною після зарахування коштів на рахунок постачальника, вказаного в тексті цього Договору.

Відповідно до пункту 2.5 Договору моментом переходу права власності на товар від постачальника до покупця є дата складання видаткової накладної на товар та/або, при необхідності, складання інших документів, що посвідчують факт передачі товару покупцю. Номенклатура, асортимент та кількість фактично поставленого товару визначається у видаткових накладних.

На виконання умов Договору сторонами було складено та підписано Додаток №1/СА000025951 від 05.08.2019 до Договору, в якому було визначено найменування товару - озимий ріпак Ксенон у кількості 62міш. вартістю 286723,46грн. та озимий ріпак Тріумф у кількості 38міш. вартістю 187592,93грн. Всього вартість товару за Додатком №1/СА000025951 від 05.08.2019 склала 474316,39грн.

Також у даному Додатку сторонами узгоджено строк оплати товару - по 09.08.2019 (включно) та строк поставки товару - по 15.08.2019 (включно).

Докази оплати позивачем товару в матеріалах справи відсутні. Факт не здійснення оплати відповідачем не оспорюється.

Згідно з пунктом 3.2.2 Договору відповідач зобов`язаний отримати товар в місці, вказаному в графі "Базис поставки" Додатку та в термін, вказаний в цьому додатку.

Базисом поставки згідно з Додатком №1/СА000025951 від 05.08.2019 до Договору визначено "FCA, с.Катеринівка".

Відповідно до Правил Інкотермс 2010 базис поставки FCA (Free Carrier, Франко перевізник) означає, що продавець вважається тим, хто виконав своє зобов`язання по поставці товару, який пройшов митне очищення для ввезення, з моменту передачі його в розпорядження перевізника в обумовленому пункті. Перевізник означає особу, яка на підставі договору перевезення зобов`язується здійснити або забезпечити перевезення товару залізницею, автомобільним, повітряним, морським або внутрішнім водним транспортом або в змішаному перевезенні. Якщо покупець уповноважує продавця поставити товар особі, яка не є перевізником, наприклад, експедитору, продавець вважається тим, хто виконав свій обов`язок щодо поставки товару з моменту передачі його на зберігання даній особі.

Таким чином, у даному випадку умови поставки товару передбачають передачу товару позивачем будь-якому перевізнику визначеному відповідачем.

В матеріалах справи відсутні докази отримання товару відповідачем як особисто так і через перевізника. Відповідні видаткові накладні на товар згідно пункту 2.5 Договору сторонами не складалися. Факт неотримання товару відповідачем не оспорюється.

Посилаючись на невиконання відповідачем своїх договірних зобов`язань щодо оплати та отримання товару в строки, визначені Договором та Додатком №1/СА000025951 від 05.08.2019, позивач здійснив нарахування 7952,92грн. неустойки, 189726,56грн. штрафу за неотримання товару, 10603,90грн. пені, 189726,56грн. штрафу за прострочення оплати товару та 17465,24грн. 56% річних.

Стягнення даних сум є предметом спору у даній справі.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Відповідно до частин 1, 2 статті 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Так, згідно частини 1 статті 691 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Частинами 1, 2 статті 692 ЦК України встановлено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За умовами статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Судом встановлено, що за умовами Договору (п.2.4) та Додатку №1/СА000025951 від 05.08.2019 (п.1 графи "Графік оплати товару покупцем") відповідач був зобов`язаний сплатити грошові кошти в розмірі 474316,39грн. у строк по 09.08.2019 (включно).

Також, відповідач згідно з положеннями пункту 3.2.2 Договору був зобов`язаний отримати товар в місці, вказаному в графі "Базис поставки" Додатку (FCA, с.Катеринівка), та в термін, вказаний в цьому додатку, а саме: по 15.08.2019 (включно).

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно статей 76, 77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідачем не надано суду та в матеріалах справи відсутні докази виконання обов`язків за Договором щодо оплати товару та щодо отримання товару.

В той же час, відповідачем у відзиві та письмових запереченнях, було наведено доводи щодо необґрунтованості позовних вимог, які судом не приймаються, виходячи з наступного.

У матеріалах справи наявний оригінальні примірники Договору поставки на умовах 100% передоплати №179/19-ЛЗ від 02.08.2019 (а.с. 73-75) та Додатку №1/СА000025951 від 05.08.2019 (а.с.76), які підписані уповноваженими представниками обох сторін та скріплені їх печатками.

При цьому, з тексту Договору вбачається, що сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів поставки.

Таким чином, Договір є укладеним в розумінні статті 638 ЦК України.

Посилання відповідача про те, що у нього відсутній підписаний обома сторонами примірник Договору, оскільки він укладався шляхом передачі підписаного відповідачем примірника договору представнику позивача для його подальшого підписання та повернення відповідачу, жодними доказами не підтверджено.

Відповідно до статті 641 ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Реклама або інші пропозиції, адресовані невизначеному колу осіб, є запрошенням робити пропозиції укласти договір, якщо інше не вказано у рекламі або інших пропозиціях.

Суду не надано відповідних листів щодо направлення позивачу для підписання примірнику Договору та звернень до позивача з вимогою повернути підписаний примірник договору або повідомити про причини його непідписання.

Отже, відповідачем не доведено, що Договір та Додаток до нього мав укладатися саме шляхом направлення/передачі позивачу підписаного примірника з подальшим поверненням його після підписання останнім на адресу відповідача.

Крім того, суд вважає за необхідне наголосити, що згідно з частиною 1 статті 42 ГПК України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Отже, підписуючи господарські договори, суб`єкти господарювання мають усвідомлювати значення своїх дій, які тягнуть за собою відповідні правові наслідки.

Так, пунктом 9.11 Договору прямо визначено, що він складений в двох оригінальних примірниках, по одному для кожної зі сторін та набирає чинності з моменту його підписання.

Тобто підписавши Договір в такій редакції, відповідач тим самим підтвердив наявність у нього підписаного оригінального примірника Договору.

З урахуванням викладеного, суд відхиляє доводи відповідача про відсутність у нього підстав для виконання договірних зобов`язань через непідписання (неукладення) сторонами Договору поставки на умовах 100% передоплати №179/19-ЛЗ від 02.08.2019 та Додатку №1/СА000025951 від 05.08.2019.

Щодо посилань відповідача на розбіжності між місцем підписання Договору, що зазначене в його вступній частині - м.Обухів (Київська обл.) та місцем підписання, на яке посилається позивач - м.Лозова (Харківська обл.) суд зазначає наступне.

Чинне законодавство не містить вимог щодо місяця підписання Договору, натомість статтею 647 ЦК України визначено, що договір є укладеним у місці проживання фізичної особи або за місцезнаходженням юридичної особи, яка зробила пропозицію укласти договір, якщо інше не встановлено договором.

У даному випадку Договір викладено на бланку позивача ТОВ "Спектр-Агро", містить знак "Спектр" на кожній сторінці договору, тобто фактично саме позивач є особою, яка зробила пропозицію укласти договір.

Місцезнаходженням позивача згідно з відомостями, наявними в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань є 08702, Київська обл., м.Обухів, вул.Промислова, 20.

Таким чином, в Договорі правомірно зазначено місце його укладення саме м.Обухів Київської області, оскільки інше місце умовами договору не визначено.

До того ж, обставина щодо правильності місця фактичного укладення або підписання договору жодним чином не впливає ані на обсяг прав та обов`язків сторін за відповідним Договором, ані на необхідність їх суворого дотримання сторонами.

Стосовно тверджень відповідача про те, що позивачем було допущено прострочення кредитора, що полягало у ненаданні рахунку на оплату товару, суд зауважує, що вони суперечать умовам пункту 2.2 Договору.

Зокрема, пунктом 2.2 Договору передбачено обов`язок саме покупця отримати відповідний розрахунок у постачальника, тобто саме відповідач був зобов`язаний звернутися до позивача для отримання такого рахунку. Однак, відповідач не надав суду доказів відповідного звернення до позивача за отриманням такого рахунку.

Також не може бути прийняті зауваження відповідача про нездійснення самим позивачем поставки товару, оскільки згідно умов пункту 3.2.2 Договору та базису поставки товару - "FCA" саме відповідач мав здійснити дії щодо отримання товару шляхом його вивезення. Проте, відповідні докази реалізації відповідачем даного обов`язку матеріали справи не містять.

Щодо посилань відповідача на те, що з умов Договору не можливо встановити точне місцезнаходження базису поставки - с.Катеринівка, слід зазначити, що відповідач не був позбавлений можливості ініціювати внесення відповідних змін до договору, укладення нового Додатку до Договору або звернутися за відповідним роз`ясненням або уточненням до позивача, однак доказів такого звернення суду надано не було.

За таких обставин, суд погоджується з позицією позивача, що відповідачу було достеменно відомо в якому саме місці слід здійснити отримання товару.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що відповідачем було допущено порушення умов Договору, які виявилися у порушенні грошового зобов`язання щодо оплати товару та невиконанні обов`язку щодо отримання товару у встановлені Договором строки.

При цьому, належні докази відсутності вини відповідача у порушенні договірних зобов`язань під час розгляду даної справи суду надані не були.

Статтею 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Крім того, частиною 2 статті 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Пунктом 4.2 Договору встановлено, зокрема, що у випадку не отримання товару у встановлений Договором строк з вини покупця, постачальник має право нарахувати, а покупець зобов`язаний сплатити: А) неустойку в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період прострочення, від суми не отриманого Товару, за кожен день прострочення отримання; Б) у випадку прострочення отримання Товару більше ніж на 5 банківських днів або відмови від його отримання, штраф в розмірі 40% від вартості не отриманого Товару.

У пункті 4.3 Договору сторони узгодили, що постачальник має право притягти покупця до відповідальності за несвоєчасне виконання будь-яких грошових зобов`язань за Договором. За порушення даних умов Договору покупець: A) сплачує на користь постачальника пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період прострочення, від суми боргу, за кожен день прострочення виконання грошового зобов`язання; Б) у випадку прострочення оплати більше ніж на 5 банківських днів, сплачує штраф в розмірі 40% від несплаченої суми, яка склалася на наступний день після прострочення виконання грошового зобов`язання; B) сплачує на користь постачальника 56 (п`ятдесят шість) відсотків річних від простроченої суми та індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання (ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України).

На підставі вищевказаних норм законодавства та умов Договору позивач здійснив нарахування відповідачу 7952,92грн. неустойки та 189726,56грн. штрафу за неотримання товару, 10603,90грн. пені та 189726,56грн. штрафу за прострочення оплати товару, а також 17465,24грн. 56% річних за порушення грошового зобов`язання.

Перевіривши розрахунки вищевказаних сум, суд визнав їх такими, що відповідають обставинам справи та вимогам чинного законодавства, а тому позовні вимоги про їх стягнення підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись статтями 129, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Надія" (64522, Харківська область, Сахновщинський район, с.Гришівка, код 30772576) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Спектр-Агро" (08702, Київська область, м.Обухів, вул.Промислова, буд.20, код 36348550) 7952,92грн. неустойки, 189726,56грн. штрафу за неотримання товару, 10603,90грн. пені, 189726,56грн. штрафу за прострочення оплати товару та 17465,24грн. 56% річних, 6232,13грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено "09" грудня 2019 р.

Суддя М.В. Калантай