ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2019 року м. ОдесаСправа № 915/251/19
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Будішевської Л.О.

суддів Таран С.В., Поліщук Л.В.

при секретарі судового засідання Бендерук Є.О.

за участю представників учасників справи:

від приватного виконавця Куліченка Д.О. - Куліченко Д.О.,

від ТОВ «Амако Україна» - не з`явився,

від ФГ «Колос» - Кіян О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Куліченка Дмитра Олександровича

та заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Амако Україна» про приєднання до апеляційної скарги приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Куліченка Дмитра Олександровича

на ухвалу господарського суду Миколаївської області від 17.10.2019, постановлену суддею Мавродієвою М.В., м. Миколаїв, повний текст складено 22.10.2019

у справі № 915/251/19

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Амако Україна»

до Фермерського господарства «Колос»

про стягнення 17 495 279,69 грн.

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Амако Україна» (далі ТОВ «Амако Україна») звернулось до господарського суду Миколаївської області з позовом до Фермерського господарства «Колос» (далі ФГ «Колос»), в якому просило суд стягнути з останнього 17495279,69 грн., з яких: 13974284,68 грн. основного боргу, 3246163,66 грн. пені та 274831,35 грн. 3% річних.

Рішенням господарського суду Миколаївської області від 10.07.2019 у справі №915/251/19 позов ТОВ «Амако Україна» задоволено частково, стягнуто з ФГ «Колос» на його користь 15222964,40 грн., з яких: 13974284,68 грн. основного боргу, 973849,10 грн. пені, 274831,35 грн. 3% річних та 262429,20 грн. витрат по сплаті судового збору.

13.08.2019 господарським судом видано відповідний наказ.

30.09.2019 від ФГ «Колос» надійшла скарга на дії та рішення приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Куліченка Дмитра Олександровича (далі приватний виконавець Куліченко Д.О.) при примусовому виконанні рішення суду від 10.07.2019 у справі №915/251/19, в якій відповідач просив:

- визнати неправомірними дії приватного виконавця Куліченка Д.О. з винесення у виконавчому провадженні №59892637 постанови від 13.09.2019 про опис та арешт майна (коштів) боржника - ФГ «Колос», якою здійснено опис та накладено арешт на майнові права (речові права), а саме: право оренди земельних ділянок за переліком загальною площею 1069,2055 га.;

- визнати неправомірними дії приватного виконавця Куліченка Д.О. з винесення у виконавчому провадженні №59892637 постанови від 13.09.2019 про опис та арешт майна (коштів) боржника - ФГ "Колос", якою здійснено опис та накладено арешт на майнові права (речові права), а саме: право суборенди земельних ділянок за переліком загальною площею 22,1478 га.;

- визнати неправомірною та скасувати постанову від 13.09.2019, винесену приватним виконавцем Куліченком Д.О. у виконавчому провадженні №59892637 про опис та арешт майна (коштів) боржника - ФГ «Колос», якою здійснено опис та накладено арешт на майнові права (речові права), а саме: право оренди земельних ділянок за переліком загальною площею 1069,2055 га.

- визнати неправомірною та скасувати постанову від 13.09.2019, винесену приватним виконавцем Куліченком Д.О. у виконавчому провадженні №59892637 про опис та арешт майна (коштів) боржника - ФГ «Колос», якою здійснено опис та накладено арешт на майнові права (речові права), а саме: право суборенди земельних ділянок за переліком загальною площею 22,1478 га.

Скарга ФГ «Колос» мотивована тим, що приватним виконавцем 13.09.2019 в межах виконавчого провадження № 59892637 описано та накладено арешт на майнові права (речові права), власником яких ФГ «Колос» не являється.

Здійснюючи опис та арешт майна боржника у виконавчому провадженні, приватним виконавцем не враховано, що майнові права (в даному випадку право передачі земельних ділянок в оренду) належать власникам таких земельних ділянок.

Власник земельної ділянки не може бути примушений укласти договір оренди належної йому землі із іншою особою крім орендаря, визначеного виключно за вибором власника землі.

В даному випадку арешт права оренди земельних ділянок є обмеженням прав як ФГ «Колос», так і власників земельних ділянок, які не є боржниками у виконавчому провадженні №59892637.

Заперечуючи проти задоволення скарги ФГ «Колос», приватний виконавець Куліченко Д.О. зазначив, що право оренди земельної ділянки є одним із видів майнових прав - речовим правом, до складу якого входять права володіння і користування земельною ділянкою, тобто є активом, що становить фінансовий інтерес для його володільця (отримання прибутку від користування землею), може мати вартісне значення, бути окремим об`єктом цивільного обороту та підлягати примусовому відчуженню (продажу) шляхом звернення стягнення.

Крім того, метою накладення арешту на майнові права (право оренди) боржника не є розірванням договорів оренди, а навпаки, їх збереження та подальша реалізація цих прав на електронних торгах з метою виконання рішення суду.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 17.10.2019 у справі №915/251/19 скаргу ФГ «Колос» на дії та рішення приватного виконавця задоволено повністю.

Місцевий господарський суд виходив з наступного.

Для виконання рішення суду, арешту підлягають лише ті майнові права, що належать боржнику та які можливо реалізувати (продати, передати) за визначеною відповідно до законодавства ціною, а кошти направити на погашення заборгованості.

Право оренди земельної ділянки надає орендарю правомочності володіти та користуватися земельною ділянкою для цілей ведення ним підприємницької та іншої діяльності (ч. 1 ст. 93 ЗК України), однак не надає йому права розпоряджатися земельною ділянкою та майновими правами на неї землевласника.

Реалізація абз. 5 ч. 2 ст. 135 ЗК України щодо права державного (приватного) виконавця на звернення стягнення на право оренди земельної ділянки та накладення на нього арешту в порядку ст. 56 Закону України "Про виконавче провадження" повинна здійснюватися з урахуванням того, що боржник у виконавчому провадженні повинен мати статус власника земельної ділянки, а не її орендаря.

Тобто, належне орендарю на підставі договору оренди право користування земельною ділянкою не може бути ним відчужено.

Крім того, застосований державним виконавцем арешт, накладений на майнові права (речові права) ФГ «Колос», призводить до неможливості третім особам здійснювати будь-які реєстраційні дії щодо земельних ділянок, які знаходяться у власності третіх осіб (а у відповідача лише в оренді), що порушують права цих третіх осіб на володіння та розпорядження вказаними земельними ділянками.

Враховуючи викладене, місцевий господарський суд дійшов висновку про те, що скарга ФГ «Колос» на дії та рішення приватного виконавця при примусовому виконанні рішення суду від 10.07.2019 у справі №915/251/19 є обґрунтованою, підтвердженою матеріалами справи та такою, що підлягає задоволенню.

Не погодившись з постановленою ухвалою суду, приватний виконавець Куліченко Д.О. подав на неї апеляційну скаргу, яка мотивована наступним.

Скарга розглянута судом без належного повідомлення приватного виконавця про дату, час та місце судового засідання, що відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 277 ГПК України є самостійною підставою для скасування судового рішення.

Зазначаючи в оскаржуваній ухвалі про те, що застосований державним виконавцем арешт призводить до неможливості третім особам здійснювати будь-які реєстраційні дії щодо земельних ділянок, які знаходяться у власності третіх осіб, чим порушуються їх права на володіння та розпорядження вказаними земельними ділянками, суд прийняв рішення про права та інтереси осіб, що не були залучені до участі у справі, що також згідно п. 4 ч. 3 ст. 277 ГПК України є самостійною підставою для скасування судового рішення.

Право оренди земельної ділянки є одним із видів майнових прав - речовим правом, до складу якого входять права володіння і користування земельною ділянкою, тобто є активом, що становить фінансовий інтерес для його володільця (отримання прибутку від користування землею), може мати вартісне значення, бути окремим об`єктом цивільного обороту та підлягати примусовому відчуженню (продажу) шляхом звернення стягнення.

Метою накладення арешту на майнові права (право оренди) боржника не є розірванням договорів оренди, а навпаки, їх збереження та подальша реалізація цих прав на електронних торгах з метою виконання рішення суду.

Обтяження щодо майнових прав боржника внесено до спеціального розділу з відповідним записом «обтяження майнових прав, а саме права оренди», тому таке обтяження жодним чином не порушує та не обмежує права власників земельних ділянок.

ФГ «Колос» не довів, а суд першої інстанції не встановив порушення прав боржника у виконавчому провадженні накладенням арешту на право оренди земельних ділянок шляхом встановлення заборони їх відчуження.

Застосована приватним виконавцем заборона не є такою, що перешкоджає здійсненню господарської діяльності боржника.

Враховуючи викладене, приватний виконавець просив скасувати ухвалу господарського суду Миколаївської області від 17.10.2019 у справі № 915/251/19, прийняти нове рішення, яким у задоволенні скарги ФГ «Колос» відмовити у повному обсязі.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 05.11.2019 за апеляційною скаргою приватного виконавця відкрито апеляційне провадження, встановлено ТОВ «Амако Україна» та ФГ «Колос» строк до 18.11.2019 для подання відзиву на апеляційну скаргу та роз`яснено учасникам справи та скаржнику про їх право в строк до 18.11.2019 подати до суду будь-які заяви чи клопотання стосовно процесуальних питань.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 18.11.2019 справу № 915/251/19 призначено до розгляду на 05.12.2019 о 11:30 год.

19.11.2019 від ФГ «Колос» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено про її безпідставність та необґрунтованість.

Зокрема, про обізнаність приватного виконавця про наявність в провадження господарського суду Миколаївської області скарги на його дії та рішення, та про призначення її до розгляду на 10.10.2019 та 17.10.2019.

Підставою для обов`язкового скасування судового рішення на підставі п. 4 ч. 3 ст. 277 ГПК України є саме подання апеляційної скарги на таке рішення особою, яку судом не було залучено до участі у справі та якщо суд вирішив питання про її права та інтереси не на користь такої особи.

Приватним виконавцем 13.09.2019 в межах виконавчого провадження № 59892637 описано та накладено арешт на майнові права (речові права), власником яких ФГ «Колос» не являється.

02.12.2019 від ТОВ «Амако України» надійшла заява про приєднання до апеляційної скарги приватного виконавця, в якій позивач підтримав його доводи та просив суд апеляційної інстанції скасувати ухвалу господарського суду Миколаївської області від 17.10.2019 у справі № 915/251/19, прийняти нове рішення, яким у задоволенні скарги ФГ «Колос» відмовити у повному обсязі.

В судове засідання 05.12.2019 з`явились приватний виконавець Куліченко Д.О. та представник ФГ «Колос».

Приватний виконавець Куліченко Д.О. просив апеляційну скаргу задовольнити, ухвалу господарського суду Миколаївської області від 17.10.2019 у справі № 915/251/19 скасувати, прийняти нове рішення, яким у задоволенні скарги ФГ «Колос» відмовити у повному обсязі.

Представник ФГ «Колос» заперечував проти доводів та вимог апеляційної скарги, просив залишити її без задоволення, ухвалу місцевого господарського суду - без змін.

Представник ТОВ «Амако Україна» в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про поважність причин неявки не повідомив, у зв`язку з чим судова колегія у відповідності до положень п. 1 ч. 3 ст. 202 ГПК України дійшла висновку про можливість розгляду даної справи за його відсутності.

Крім того, ухвалами суду апеляційної інстанції від 05.11.2019 та від 18.11.2019 явка представників учасників справи не визнавалась обов`язковою, учасників справи попереджено, що незабезпечення в судове засіданні апеляційної інстанції своїх представників не буде перешкоджати розгляду справи.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги, заслухавши приватного виконавця Куліченка Д.О. та представника ФГ «Колос», перевіривши застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія апеляційної інстанції зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням господарського суду Миколаївської області від 10.07.2019 у справі №915/251/19 частково задоволено позов ТОВ «Амако Україна» та стягнуто з ФГ «Колос» на його користь 15222964,40 грн.

13.08.2019 господарським судом видано відповідний наказ, який пред`явлено позивачем до виконання приватному виконавцю Куліченку Д.О.

Постановою приватного виконавця Куліченка Д.О. від 23.08.2019 відкрито виконавче провадження №59892637 з примусового виконання наказу господарського суду Миколаївської області від 13.08.2019 у справі №915/251/19 про стягнення з ФГ «Колос» на користь ТОВ «Амако Україна» заборгованості у загальному розмірі 15222964,40 грн.

13.09.2019 приватним виконавцем Куліченком Д.О. у виконавчому провадженні №59892637 винесено постанову про опис та арешт майна (коштів) ФГ «Колос», якою здійснено опис та накладено арешт на його майнові права (речові права), а саме: право оренди земельних ділянок згідно переліку загальною площею 1069,2055 га.

Також, 13.09.2019 приватним виконавцем Куліченком Д.О. у виконавчому провадженні №59892637 винесено постанову про опис та арешт майна (коштів) ФГ «Колос», якою здійснено опис та накладено арешт на його майнові права (речові права), а саме: право суборенди земельних ділянок згідно переліку загальною площею 22,1478 га.

Зазначеними постановами встановлені обмеження права користування майновими правами, а саме: заборонено розтрату, відчудження, приховування, підміну, припинення оренди, розірвання договорів майнових прав.

Вказані постанови отримані боржником 17.09.2019.

Предметом поданої ФГ «Колос» скарги є вимоги визнати неправомірними дії приватного виконавця щодо винесення постанов від 13.09.2019 про накладення арешту на права оренди та суборенди земельних ділянок (із скасуванням вказаних постанов), зокрема, з тих підстав, що такі майнові права, як право передачі майна в оренду належить виключно власнику цього майна, а оскаржувані дії та рішення приватного виконавця обмежують права не тільки ФГ «Колос», а також і власників земельних ділянок, які не є боржниками у виконавчому провадженні №59892637.

Задовольняючи скаргу ФГ «Колос» місцевий господарський суд виходив з наступного.

Для виконання рішення суду арешту підлягають лише ті майнові права, що належать боржнику, які можливо реалізувати за визначеною відповідно до законодавства ціною, а кошти направити на погашення заборгованості.

Право оренди земельної ділянки не надає орендарю права розпоряджатися як земельною ділянкою, так і майновими правами на неї землевласника.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Згідно ст. 10 Закону України "Про виконавче провадження" заходами примусового виконання рішень є, зокрема, звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами.

Статтею 56 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення суду.

Таким чином, Законом України "Про виконавче провадження" надано право приватному виконавцю накладати арешт на майнові права боржника. При цьому, арешт накладається з метою виконання рішення суду. Тобто за рахунок майнових прав здійснюється повне або часткове погашення боргу боржника перед стягувачем.

Визначення майнового права наведено у ст. 3 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та оціночну діяльність в Україні", згідно якої майновими правами, які можуть оцінюватися, визнаються будь-які права, пов`язані з майном, відмінні від права власності, у тому числі права, які є складовими частинами права власності (права володіння, розпорядження, користування), а також інші специфічні права (права на провадження діяльності, використання природних ресурсів тощо) та права вимоги.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що для виконання рішення суду арешту підлягають лише ті майнові права, що належать боржнику, які можливо реалізувати (продати, передати) за визначеною відповідно до законодавства ціною, а кошти направити на погашення заборгованості.

Колегією суддів встановлено, а приватним виконавцем не заперечується, що накладення арешту на майнові права ФГ «Колос» (права оренди та субаренди) здійснено приватним виконавцем з метою продажу цього права на прилюдних торгах.

При цьому, ч. 5 ст. 93 Земельного кодексу України встановлює, що право оренди земельної ділянки може відчужуватися, в тому числі продаватися, лише власником земельної ділянки.

Приватним виконавцем до справи не додано жодних доказів, що підтверджують надання власниками спірних земельних ділянок такої згоди.

Відповідно до ст. 25 Закону України «Про оренду землі», в якій зазначені права орендаря земельної ділянки, до таких прав не належить право на відчудження права на оренду земельної ділянки.

Крім того, виключний перелік підстав припинення права користування земельною ділянкою передбачений ст. 141 Земельного кодексу України, а саме: добровільна відмова від права користування земельною ділянкою; вилучення земельної ділянки у випадках, передбачених цим Кодексом; припинення діяльності релігійних організацій, державних чи комунальних підприємств, установ та організацій; використання земельної ділянки способами, які суперечать екологічним вимогам; використання земельної ділянки не за цільовим призначенням; систематична несплата земельного податку або орендної плати; набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці; використання земельної ділянки у спосіб, що суперечить вимогам охорони культурної спадщини.

Серед вказаного переліку відсутня така підстава припинення користування земельною ділянкою як відчуження права оренди земельної ділянки.

Таким чином, належне орендарю на підставі договору оренди право користування земельною ділянкою не може бути ним відчужено.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що накладення арешту на право оренди (суборенди) земельних ділянок здійснено з порушенням принципу пропорційності, який є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком.

Щодо доводів приватного виконавця про те, що суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі прийняв рішення про права та інтереси осіб, що не були залучені до участі у справі, що згідно п. 4 ч. 3 ст. 277 ГПК України є самостійною підставою для скасування судового рішення, колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається з мотивувальної частини оскаржуваної ухвали, місцевий господарський суд зазначив, що застосований арешт призводить до неможливості третім особам здійснювати будь-які реєстраційні дії щодо земельних ділянок, які знаходяться у власності третіх осіб, чим порушуються їх права на володіння та розпорядження вказаними земельними ділянками.

Частиною 1 ст. 5 ГПК України здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 ГПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 254 ГПК України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції.

Рішення, оскаржуване особою, яка не брала участі у справі, повинно безпосередньо стосуватися прав, інтересів та (або) обов`язків цієї особи. Тобто суд має розглянути та вирішити спір про право у правовідносинах, учасником яких є скаржник, або міститься судження про права, інтереси та (або) обов`язки цієї особи у відповідних правовідносинах. Тобто, судовим рішенням безпосередньо зачіпаються права, інтереси та (або) обов`язки такої особи, в тому числі створюються перешкоди для реалізації її суб`єктивного права чи законного інтересу або реального виконання обов`язку стосовно однієї з сторін спору.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що обов`язковою підставою для скасування судового рішення є саме подання апеляційної скарги на таке рішення особою, яку судом не було долучено до участі у справі та якщо суд вирішив питання про її права, інтереси та (або) обов`язки не на корить такої особи. Тобто таким судовим рішення мають обмежуватись права такої особи або покладатись на неї відповідні обов`язки, з якими вона не згодна.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, про порушення оскаржуваними постановами прав власників земельних ділянок місцевий господарський суд зазначив у мотивувальній частині ухвали з посиланням на відповідні докази, а саме: листи від 26.09.2019 орендодавця ОСОБА_1 та від 24.09.2019 ОСОБА_2 , яка у своєму листі повідомила, що накладення арешту перешкоджає вчиненню дій з оформлення спадщини на земельні ділянки з кадастровими номерами :05:000:0190 та :05:000:0168, які внесені до переліку земельних ділянок, на які накладено арешт постановою виконавця від 13.09.2019.

В резолютивній частині ухвали суду будь-які висновки щодо власників земельних ділянок відсутні.

Також колегія суддів не приймає до уваги доводи приватного виконавця про те, що скарга ФГ «Колос» розглянута судом без його належного повідомлення про дату, час та місце судового засідання, що відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 277 ГПК України є самостійною підставою для скасування судового рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою господарського суду Миколаївської області від 03.10.2019 у справі № 915/251/19 скаргу ФГ «Колос» на дії та рішення приватного виконавця прийнято до розгляду, із призначення його на 10.10.2019 о 10:15 год.

В судове засідання 10.10.2019 учасники справи та приватний виконавець не з`явились, у зв`язку з чим суд відклав розгляд скарги на 17.10.2019 о 10:00 год.

15.10.2019 від приватного виконавця до суду надійшли заперечення проти задоволення скарги на його дії та рішення (від 11.10.2019 вих. № 4837).

15.10.2019 суд додатково повідомив приватного виконавця про те, що судове засідання з розгляду скарги ФГ «Колос» на його дії та рішення відбудеться 17.10.2019 о 10:00 год., що підтверджується телефонограмою (а.с.120 т.1).

Вказану телефонограму отримав помічник ОСОБА_3 за номером НОМЕР_1, який зазначений приватним виконавцем у його запереченнях на скаргу ФГ «Колос» (від 11.10.2019 вих. № 4837).

Колегією суддів враховується, що ч. 1 ст. 342 ГПК України визначено стислий (десятиденний) строк розгляду скарги на дії та рішення приватного виконавця, а також враховується, що повідомлення учасника справи телефонограмою у випадку термінової необхідності передбачено ч. 6 ст. 120 ГПК України.

Крім того, згідно інформації, яка міститься в Єдиному державному реєстрі судових рішень, ухвала господарського суду Миколаївської області від 10.10.2019 про відкладення розгляду скарги на 17.10.2019 була оприлюднена в Єдиному державному реєстрі судових рішень 15.10.2019.

Враховуючи вищевикладене, стислий строк розгляду скарги, надходження від приватного виконавця заперечень на неї, а також додаткове повідомлення приватного виконавця про день, час та місце розгляду скарги телефонограмою, колегія суддів дійшла висновку, що приватний виконавець звав про наявність в провадження господарського суду Миколаївської області скарги на його дії та рішення, отже не був позбавлений можливості самостійно дізнатись про наступне судове засідання з розгляду цієї скарги та забезпечити явку.

Ухвала господарського суду Миколаївської області від 17.10.2019 у справі №915/251/19 відповідає нормам матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду першої інстанції, отже не можуть бути підставою для її задоволення.

Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги у відповідності до ст. 129 ГПК України покладаються на приватного виконавця.

Керуючись ст. ст. 232, 233, 236, 240, 269, 270, 275, 281, 282, 283 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Ухвалу господарського суду Миколаївської області від 17.10.2019 у справі №915/251/19 залишити без змін.

Апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Куліченка Дмитра Олександровича залишити без задоволення.

Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Куліченка Дмитра Олександровича.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку у строк, який обчислюється відповідно до статті 288 ГПК України.

Повний текст поставно складено 09.12.2019.

Головуючий суддя Л.О. Будішевська

Суддя С.В. Таран

Суддя Л.В. Поліщук