АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А
про зупинення провадження у справі

05 грудня 2019 року м. ОдесаСправа № 916/957/19
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді: Аленіна О.Ю.
суддів: Бєляновського В.В., Лавриненко Л.В.

За участю представників учасників справи:
прокурор - Стеценко О.О.
від Міністерства оборони України - Дідух С.П.
від Військової частини НОМЕР_1 - Черненко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу
Фірми Лебідь у вигляді Товариства з обмеженою відповідальністю
на рішення Господарського суду Одеської області від 07.08.2019
у справі №916/957/19
за позовом військового прокурора Одеського гарнізону в інтересах держави в особі:
1. Міністерства оборони України
2. Військової частини НОМЕР_1
до Фірми Лебідь у вигляді Товариства з обмеженою відповідальністю
про стягнення 1 948 596,34 грн.

ВСТАНОВИВ

У квітні 2019 Військовий прокурор Одеського гарнізону в інтересах держави в особі Міністерства оборони України та Військової частини НОМЕР_1 звернувся до Господарського суду Одеської області віз позовом до Фірми Лебідь у вигляді Товариства з обмеженою відповідальністю (далі - Фірми Лебідь у вигляді ТОВ) в якому просив стягнути з відповідача на користь Міністерства оборони України в особі Військової частини НОМЕР_1 заборгованість у загальному розмірі 1 948 596,34 грн.
В обґрунтування заявлених позовних вимог прокурор посилається на неналежне виконання відповідачем взятих на себе договірних зобов`язань в частині повної та своєчасної сплати орендних платежів.
Звертаючись із позовом у даній справі військовий прокурор Одеського гарнізону в обґрунтування необхідності самостійного захисту інтересів держави вказує на те, що Міністерство оборони України, як центральний орган виконавчої влади, є органом, уповноваженим державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах та здійснює керівництво структурними формуваннями, до числа яких відноситься військова частина НОМЕР_1 .
Військова частина НОМЕР_1 є юридичною особою, має свою печатку, утримується за рахунок коштів державного бюджету, веде відокремлене господарство, має самостійний кошторис доходів та кодів економічної класифікації видатків. Майно, матеріальне і грошове забезпечення військової частини НОМЕР_1 є державною власністю, яка входить до сфери управління Міністерства оборони України та закріплено за ним на праві оперативного управління.
За твердженням прокурора, командиру військової частини НОМЕР_1 делеговані повноваження здійснювати відповідні функції у спірних відносинах, які виникають у зв`язку з необхідністю забезпечення боєготовності та життєдіяльності військової частини.
Прокурор зазначає, що невиконання або неналежне виконання суб`єктами підприємницької діяльності умов договорів, укладених з військовими частинами, установами Міністерства оборони України, завдає шкоди економічним інтересам держави. В порушення вимог «Інструкції про організацію претензійної та позовної роботи, представництва інтересів в судах і виконання рішень судів у Міністерстві оборони України та Збройних Силах України», військова частина НОМЕР_1 заходи представницького характеру з питань захисту інтересів держави та стягнення дебіторської заборгованості з боржника не здійснює.
Рішенням Господарського суду Одеської області від 07.08.2019 позов задоволено частково, стягнуто з відповідача на користь Міністерства оборони України в особі військової частини НОМЕР_1 заборгованість з орендної плати в розмірі 1 833 479 грн 92 коп, пеню в розмірі 32 126 грн 95 коп, борг з компенсації плати за землю в розмірі 35482 грн 24 коп.
Не погодившись із даним рішенням до Південно-західного апеляційного господарського суду звернулася Фірма Лебідь у вигляді ТОВ з апеляційною скаргою в якій просить скасувати рішення Господарського суду Одеської області від 07.08.2019 повністю та прийняти рішення про залишення позовної заяви без розгляду.
Так на думку апелянта, відкриття провадження у справі за позовом прокурора є необґрунтованим та безпідставним, оскільки останнім не зазначені причини неможливості здійснення позивачами, які є самостійними юридичними особами з відповідною юридичною дієздатністю, захисту своїх прав та охоронюваних законом інтересів, не надано доказів нездійснення позивачами своїх повноважень щодо захисту матеріальних прав, а також не надано доказів порушення економічних інтересів держави.
Скаржник вважає, що розглядаючи даний позов прокурора судом передусім підлягає встановленню доведеність та обґрунтованість звернення прокурора до суду в інтересах держави в особі Міністерства оборони України та Військової частини НОМЕР_1 .
На думку апелянта, посилання прокурора в позовній заяві щодо не вчинення позивачами заходів щодо подання позовної заяви до суду не є належним обґрунтуванням прокурором обставин, доведення допустимими доказами неналежного здійснення позивачами, до компетенції яких віднесені відповідні повноваження, захисту інтересів держави у спірних правовідносинах, а відповідно до чого і правомірності звернення до суду із даним позовом. Таким чином, як вважає апелянт, у суду були наявні підстави для відмови в задоволенні заявлених прокурором в інтересах держави в особі Міністерства оборони України та Військової частини НОМЕР_1 позовних вимог.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 02.10.2019 відкрито апеляційне провадження у справі №916/957/19 за апеляційною скаргою Фірми Лебідь у вигляді Товариства з обмеженою відповідальністю на рішення Господарського суду Одеської області від 07.08.2019.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 15.10.2019 призначено справу до розгляду на 21.11.2019.
У судовому засіданні від 21.11.2019 оголошено перерву до 05.12.2019.
Під час судового засідання від 21.11.2019 поставлено на обговорення питання щодо необхідності зупинення провадження у справі до закінчення перегляду у касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи №912/2385/18.
Представник Фірми Лебідь у вигляді ТОВ не заперечував проти зупинення провадження у справі.
Представники Міністерства оборони України, Військової частини НОМЕР_1 та прокурор заперечували проти зупинення провадження у справі.
Також під час судового засідання від 21.11.2019 прокурором та представником Військової частини НОМЕР_1 зазначено, що необхідність звернення прокурора із позовом у даній справі обґрунтована відсутністю фінансування Військової частини НОМЕР_1 для сплати судового збору за відповідно звернення за захистом порушеного права до суду.
Під час судового засідання від 05.12.2019 колегією суддів ухвалено зупинити провадження у справі до закінчення перегляду у касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи №912/2385/18 з наступних підстав.
Відповідно до ч. 4 ст. 17 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" єдність системи судоустрою забезпечується, зокрема єдністю судової практики.
Статтею 36 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" також передбачено, що Верховний Суд є найвищим судом у системі судоустрою України, який забезпечує сталість та єдність судової практики у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом. Верховний Суд, серед іншого, забезпечує однакове застосування норм права судами різних спеціалізацій у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом.
За змістом п. 7 ч. 1 ст. 228 ГПК України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадках перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.
У цьому випадку згідно з приписами п. 11 ч. 1 ст. 229 ГПК провадження у справі зупиняється до закінчення перегляду в касаційному порядку.
Подібність правовідносин означає, зокрема, схожість суб`єктного складу учасників господарських відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, підстав позову, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). Зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності визначається обставинами кожної конкретної справи.
Ухвалою Верховного Суду від 16.10.2019 вирішено передати справу №912/2385/18 на розгляд Великої Палати Верховного Суду, оскільки у даній справі існує виключна правова проблема, яка має значення для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовної практики щодо підстав здійснення представництва інтересів держави в суді прокурором.
Верховним судом зазначено, що закріплені законодавством умови та випадки, коли прокурор має право здійснювати представництво в суді законних інтересів держави ("якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень"), неможна назвати виключним випадком, чітко сформульованим і передбачуваним у своєму застосуванні, про що свідчить й неоднозначна та різна судова правозастосовча практика.
Передаючи справу №912/2385/18 на розгляд Великої Палати Верховного Суду, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду, серед іншого, із посиланням на судову практику Верховного Суду, яка не є однаковою, зазначив, що слід вирішити питання, чи зобов`язаний прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі, окрім обґрунтування, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, обґрунтовувати також визначені законом підстави для звернення до суду прокурора шляхом: 1) додання до позовної заяви суду доказів, які підтверджують, що захист законних інтересів держави не здійснюється, зокрема, доказів здійснення передбачених законом дій щодо порушення прокурором відповідного провадження у разі встановлення ознак адміністративного чи кримінального правопорушення прокурором; 2) обґрунтування та доведення суду причини, через які захист законних інтересів держави не здійснює або неналежним чином здійснює суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження. Чи достатньо у такому разі самого лише посилання в позовній заяві прокурора на те, що уповноважений орган не здійснює або неналежним чином здійснює відповідні повноваження для прийняття позову прокурора до розгляду.
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду зазначив, що існує також інше питання, що потребує правового висновку, щодо наслідків, якщо судом після відкриття провадження у справі за результатами розгляду справи буде встановлено відсутність підстав для представництва інтересів держави в суді (прокурор не обґрунтовував, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, недотримання прокурором процедури, що передбачена абзацами третім і четвертим частини четвертої статті 23 Закону України "Про прокуратуру").
Як відзначено Верховним Судом, наведене свідчить про те, що механізм реалізації права прокурора подавати позови до суду в інтересах держави є недосконалим та неоднозначним, що, на думку колегії суддів, може становити порушення принципу юридичної визначеності, який є складовою конституційного принципу верховенства права, який вимагає чіткості, зрозумілості й однозначності правових норм, зокрема їх передбачуваності (прогнозованості) та стабільності.
Колегія суддів також зазначає, що передаючи справу №912/2385/18 на розгляд Великої Палати Верховного Суду, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду послався на судову практику, де судом касаційної інстанції зроблено висновок, що неможливість сплати судового збору та недостатнє фінансування органу державної влади не свідчить про наявність виключного випадку, за якого прокурор може представляти інтереси держави.
Погодившись із висновками колегії суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду про наявність виключної правової проблеми, необхідність забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики у питаннях щодо здійснення представництва інтересів держави в суді прокурором, Велика Палата Верховного Суду від ухвалою від 07.11.2019 прийняла до розгляду справу №912/2385/18 та призначила справу до розгляду на 24 березня 2020 року об 11 годині.
У справі №916/957/19, що переглядається Південно-західним апеляційним господарським судом, звертаючись з апеляційною скаргою, скаржник просить скасувати рішення Господарського суду Одеської області від 07.08.2019 повністю та прийняти рішення про залишення позовної заяви без розгляду, оскільки на йому думку, прокурором не зазначені причини неможливості здійснення позивачами, які є самостійними юридичними особами з відповідною юридичною дієздатністю, захисту своїх прав та охоронюваних законом інтересів, не надано доказів нездійснення позивачами своїх повноважень щодо захисту матеріальних прав, а також не надано доказів порушення економічних інтересів держави.
За таких обставин, суд апеляційної інстанції зазначає, що у справі №916/957/19 постали питання, аналогічні тим питанням, що передав для вирішення Верховний Суд у справі №912/2385/18, які становить виключну правову проблему і мають бути вирішені Великою Палатою Верховного Суду.
Колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду зазначає, що відповідно до частини 4 статті 17 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" єдність системи судоустрою забезпечується, зокрема єдністю судової практики.
Статтею 36 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" також передбачено, що Верховний Суд є найвищим судом у системі судоустрою України, який забезпечує сталість та єдність судової практики у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом.
Верховний Суд, серед іншого забезпечує однакове застосування норм права судами різних спеціалізацій у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом.
За приписами ч.4 ст.236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Враховуючи приписи пункту 7 частини першої статті 228 та пункту 11 частини першої статті 229 Господарського процесуального кодексу України та те, що як у справі №916/957/19, так і у справі №912/2385/18 правовідносини щодо представництва прокурором інтересів держави є подібними, колегія суддів вважає за необхідне зупинити провадження у справі №916/957/19 до закінчення перегляду у касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи №№912/2385/18.

Керуючись статтями 228, 229, 234, 270 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд,-
УХВАЛИВ:

Зупинити провадження у справі №916/957/19 до закінчення перегляду у касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи №№912/2385/18.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного суду у випадках передбачених Господарським процесуальним кодексом України.

Повний текст ухвали складено та підписано 09.12.2019.

Головуючий суддя Аленін О.Ю.

Суддя Бєляновський В.В.

Суддя Лавриненко Л.В.