ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.11.2019 року м.Дніпро Справа № 904/11261/15

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Верхогляд Т.А. (доповідач)

суддів: Білецької Л.М., Паруснікова Ю.Б.,

секретар судового засідання Колесник Д.А.

представники сторін:

від Офісу великих платників податків державної фіскальної служби: Єгоров Антон Євгенович, довіреність №1681/9/28-10-10-18 від 13.02.2019 р., представник;

інші представники сторін у судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином

розглянувши апеляційну скаргу Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 27.06.2019 року у справі №904/11261/15 (суддя Примак С.А. )

за заявою Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби, м.Київ

до боржника Товариства з обмеженою відповідальністю "ФРА-М", 49000, м.Дніпропетровськ, вул.Маршала Малиновського, 2

про визнання грошових вимог на суму 48 383 600,35 грн, -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 27.06.2019 року у справі №904/11261/15 ( з урахуванням ухвали від 02.07.2019 року про виправлення описки) визнано частково грошові вимоги Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби на суму 24 143 385, 00 грн. (6 черга задоволення); 3 200,00 грн. (1 черга задоволення).

Грошові вимоги Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби на суму 24 240 215, 35 грн. відхилено.

Зобов`язано ліквідатора ТОВ "ФРА-М" включити до реєстру вимог кредиторів грошові вимоги Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби у сумі 24 143 385, 00 грн. (6 черга задоволення); 3 200,00 грн. (1 черга задоволення) відповідно до вимог Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

В обґрунтування ухвали в частині відхилення заявлених вимог на суму 24 240 215, 35 грн. суд першої інстанції зазначив, що:

- вказана сума нараховувалась як неустойка (штраф, пеня);

- відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" протягом мораторію на задоволення вимог кредиторів не нараховується неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші фінансові санкції за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань із задоволення всіх вимог, на які поширюється мораторій;

- мораторій не зупиняє виконання боржником грошових зобов`язань і зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), які виникли після введення мораторію; їх виконання для боржника є обов`язковим, але пеня, штраф та інші фінансові санкції за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань зі сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), що застосовуються до платника податків за порушення податкового законодавства, не нараховуються, оскільки ця норма визначає конкретний проміжок часу, який відповідає строку дії мораторію на задоволення вимог кредиторів, але ніяк не пов`язаний із його суттю.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби оскаржив її в апеляційному порядку.

Просить скасувати ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 27.06.2019 року у даній справі в частині відхилення вимог. Винести ухвалу, якою задовольнити вимоги Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби у повному обсязі, включити до реєстру вимог кредиторів грошові вимоги в розмірі 24 240 215, 35 грн.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на підстави нарахування вказаних заявником сум та зазначає про відсутність повного та об`єктивного розгляду господарським судом всіх обставин справи.

Також апелянт надав додаткові пояснення по справі, в яких вказував, що:

- зазначена ним в заяві про визнання грошових вимог сума штрафних санкцій та пені розрахована на дату винесення судом ухвали про порушення справи про банкрутство;

- суд не взяв до уваги, що положення Податкового кодексу та виконання платником вимог податкового законодавства є пріоритетним, не врахував положення ч.12 ст.9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", яка передбачає сплату єдиного внеску незалежно від фінансового стану платника.

Також апелянт посилається на практику Верховного Суду, якою, на його думку, підтверджується правова позиція заявника.

Від боржника відзив на апеляційну скаргу не надано, участь представника у судове засідання не забезпечено.

Відповідно до ч.3 ст. 263 Господарського процесуального кодексу України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті (ч.1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України).

Обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав:

Відповідно до частини 6 статті 12 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку, передбаченому цим Кодексом для позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (далі - Закон про банкрутство).

Згідно із частиною 1 статті 2 Закону про банкрутство провадження у справах про банкрутство регулюється цим Законом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законодавчими актами України.

Статтею 9 вказаного Закону визначено, що справи про банкрутство розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

Відповідно до матеріалів справи, заявник звернувся до господарського суду з заявою про визнання вимоги Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби у сумі 48 383 600,35 грн. та включення їх до реєстру вимог кредиторів.

Обгрунтовував заявлені вимоги тим, що 12.07.2016 року по справі №904/11261/15 ТОВ "ФРА-М" визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру. У зв`язку з збільшенням податкового боргу заявник звернувся до суду. Вказана сума є штрафними санкціями за зазначеними в заяві про визнання грошових вимог актами преревірки згідно відповідних податкових повідомлень-рішень.

На підтвердження заявником надані суду акти камеральних перевірок, податкові повідомлення-рішення та чеки про їх направлення боржнику.

Колегія суддів встановила, що розглядаючи заяву про визнання грошових вимог, суд першої інстнції перевірив кожну їз зазначених заявником підстав виникнення грошового зобовязання боржника.

Так, Офісом великих платників податків нараховано грошові зобов`язання, які виникли протягом ліквідаційної процедури, на загальну суму 48 383 600,35 грн., а саме:

1) по ПДВ на загальну суму 47 837 347, 10 грн., в т.ч.:

- 28.05.2016 року нараховано штрафних санкцій за актом перевірки згідно податкового повідомлення-рішення № від 04.04.2016 року на суму 170,00 грн.;

- 28.05.2016 року нараховано штрафних санкцій за актом перевірки згідно податкового повідомлення-рішення № від 14.04.2016 року на суму 12 240,00 грн.;

- 28.05.2016 року нараховано штрафних санкцій за актом перевірки згідно податкового повідомлення-рішення № від 14.04.2016 року на суму 364 909, 63 грн.;

- 19.06.2017 року нараховано штрафних санкцій за актом перевірки (акт від 16.05.2017 року № 266/28-10-46-07-20322326 за лютий 2016 року) згідно податкового повідомлення-рішення № від 30.05.2017 року на суму 170.00 грн.;

- 02.07.2017 року нараховано штрафних санкцій за актом перевірки (акт від 06.06.2017 року № 314/28-10-46-07-20322326 за березень 2016 - квітень 2017 року) згідно податкового повідомлення-рішення № від 20.06.2017 року (дата отримання ППР - 22.06.2017 року) на суму 14 280,00 грн.;

- 23.07.2017 року нараховано штрафних санкцій за актом перевірки (акт від 22.06.2017 року № 368/28-10-46-07-20322326 за травень 2017 року) згідно податкового повідомлення-рішення № від 11.07.2017 року (дата отримання ППР- 13.07.2017 року) на суму 1020,00 грн.;

- 03.08.2017 року нараховано штрафних санкцій за актом перевірки згідно податкового повідомлення-рішення № від 13.07.2017 року на суму 47 443 537,47 грн., в т.ч. основного платежу - 24 143 385,00 грн., штрафні санкції - 12 071 692,50 грн., пеня - 11 228 459,97 грн.

- у сумі 1 020, 00 грн. (акт від 21.07.2017 року № 491/28-10-46-07-20322326 за червень 2017 року, податкове повідомлення-рішення від 04.08.2017 року № , дата отримання ППР - 08.08.2017 року).

2) По ЄСВ на загальну суму 546 253,25 грн., в т.ч.

- 28.05.2016 року нараховано штрафних санкцій по ЄСВ (ч.7 п.11 ст.25 Закону № 2464) згідно рішення про застосування штрафних санкцій за несвоєчасну подачу декларації єдиного внеску № від 04.04.2016 року на 170, 00 грн.,

- 28.05.2016 року нараховано штрафних санкцій по ЄСВ (ч.7 п.11 ст.25 Закону № 2464) згідно рішення про застосування штрафних санкцій за несвоєчасну подачу декларації єдиного внеску № від 04.04.2016 року на суму 2040,00 грн,

- 28.05.2016 року нараховано штрафних санкцій за несплату/ неперерахування/ несвоєчасну сплату ЄСВ, згідно рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату або несвоєчасну сплату єдиного внеску № від 04.04.2016 року на суму 544 043,25 грн.

- 25.10.2017 року надійшла заява про визнання грошових вимог Офісу великих платників податків у сумі 3 200,00 грн. витрат зі сплати судового збору.

З матеріалів справи та даних Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що провадження у справі про банкрутство ТОВ «ФРА-М» порушено відповідно до ухвали господарського суду Дніпропетровської області від 19.01.2016 року по справі №904/11261/15.

Відмовляючи в задоволенні заяви, суд першої інстанції вірно послався на положення ст. 19 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (надалі - Закон), за змістом якої мораторій на задоволення вимог кредиторів це зупинення виконання боржником грошових зобов`язань і зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), термін виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов`язань та зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), застосованих до дня введення мораторію (ч.1 ст.19 Закону).

Відповідно до ч.2 ст.19 Закону передбачено, що мораторій на задоволення вимог кредиторів вводиться одночасно з відкриттям провадження (проваджень) у справі про банкрутство, про що зазначається в ухвалі господарського суду. Ухвала є підставою для зупинення виконавчого провадження. Про запровадження мораторію розпорядник майна повідомляє відповідному органу або особі, яка здійснює примусове виконання судових рішень, рішень інших органів, за місцезнаходженням (місцем проживання) боржника та знаходженням його майна.

Відповідно до .3 ст. 19 Закону протягом мораторію на задоволення вимог кредиторів не нараховується неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші фінансові санкції за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань із задоволення всіх вимог, на які поширюється мораторій.

Згідно ч. 7. ст. 19 Закону дія мораторію припиняється з дня закриття провадження у справі про банкрутство.

Оскільки згідно податкового повідомлення-рішення № 005234607 від 13.07.2017 року сума нарахованого за боржником грошового зобов`язання за платежем "Податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів" складає 24 143 385, 00 грн., це є основний платіж, який підлягає включенню до реєстру вимог кредиторів, оскільки є вимогою, на яку не поширюється дія мораторію, так як вимоги Офісу великих платників податків ДФС не є конкурсними.

Відхилений розмір грошових вимог є нарахованими штрафними санкціями та пенею, які розраховані апелянтом за період після порушення провадження у справі про банкрутство ТОВ "ФРА-М".

З огляду на дату нарахування доводи скаржника, що суми штрафних санкцій та пені розраховані до введення мораторію згідно ст.19 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", суперечать дійсним обставинам справи, оскільки мораторій введено одночасно з порушенням провадження у справі про банкрутство 19.01.2016 року.

Отже, висновок суду про відсутність підстав для нарахування штрафних санкцій та пені у Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби, а відтак і підстав для визнання цих вимог грошовими вимогами кредитора до боржника, є законним та обгрунтованим.

Відповідно до частини 1 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (частина 4 статті 269 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не містять вказівки на те, які норми матеріального чи процесуального права порушено судом при ухваленні оскаржуваного рішення. Самостійно такі порушення апеляційцним судом не встановлені.

На підставі викладеного колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга є не доведеною та задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 269, 275, 276, 281,287 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 27.06.2019 року у справі №904/11261/15 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя: Т.А. Верхогляд

Суддя: Л.М. Білецька

Суддя: Ю.Б. Парусніков

Повний текст складено 09.12.2019 року.