ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

02.12.19 Справа № 917/1968/19

Суддя Безрук Т.М., розглянувши

заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Агроресурс-А"

про забезпечення позову у справі № 917/1968/19, порушеної

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Агроресурс-А" (вул. Перша Виставкова, буд. 29М, м. Кропивницький, Кіровоградська область, 25014)

до Приватного підприємства "Нагода+" (вул. Європейська, буд. 146А, м. Полтава, 36008; вул. Набережна, буд. 90, с. Крута Балка, Новосанжарський район, Полтавська область, 39350)

про стягнення 4220213,22 грн.

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду Полтавської області звернулося з позовом Товариство з обмеженою відповідальністю "Агроресурс-А" до Приватного підприємства "Нагода+" про стягнення 4220213,22 грн., у тому числі: 3318092,91 грн. - основного боргу згідно договору поставки №673/19/ПРЛВ від 06.02.2019р., 115843,70 грн. - пені, 663618,58 грн. - штрафу, 122658,03 грн. - 36 % річних.

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 14.11.2019 року позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 02.12.2019 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

25.11.2019 до господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Агроресурс-А" надійшла заява про вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони відповідачу вчиняти дії щодо розірвання договорів оренди 46 земельних ділянок.

В обґрунтування заяви позивач зазначає, що відповідач в порушення вимог статті 265 Господарського кодексу України та статті 712 Цивільного кодексу України ухиляється від виконання своїх обов`язків по оплаті отриманого товару за договором поставки №673/19/ПРЛВ від 06.02.2019р.; невжиття заходів забезпечення позову може зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

При вирішенні даної заяви судом зазначається таке.

Відповідно до ст. 136 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 1 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

Згідно ч.4 ст.137 ГПК України заходи забезпечення позову, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу. Заходи до забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Позивачем заявлені вимоги про стягнення боргу за товар, поставлений за договором поставки №673/19/ПРЛВ від 06.02.2019р.

У заяві позивач прохає вжити заходів забезпечення позову шляхом заборони відповідачу вчиняти певні дії щодо розірвання договорів оренди 46 земельних ділянок.

Проте, правовідносини щодо оренди земельної ділянки не є предметом даного позову. Крім того, згідно доданої до заяви Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вказані у заяві договори оренди укладені з фізичними особами, які не є стороною даної справи. Отже, вжиття тих заходів забезпечення позову, про які прохає позивач, може призвести до порушення прав інших осіб, які не є часниками спірних правовідносин.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідності вжиття відповідного заходу забезпечення позову. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтвердження доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Так, згідно зі статтями 73, 74, 77, 79 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Посилання заявника на те, що відповідач ухиляється від оплати боргу чи має намір ухилитися від виконання рішення суду у цій справі, не підтверджено належними доказами.

Факт наявності чи відсутності боргу у відповідача перед позивачем, з огляду на наведені у позові обставини, є предметом спору у цій судовій справі.

Сам факт існування судового спору між сторонами не є підставою для вжиття заходів забезпечення позову.

Доказів вчинення відповідачем дій щодо розпродажу іншого свого майна, щодо виведення коштів, наявності наміру розпочати процедуру ліквідації, чи вчинення інших дій, які б свідчили про намір відповідача ухилитися від виконання судового рішення, позивачем не надано.

Здійснивши оцінку обґрунтованості доводів заявника, суд дійшов висновку, що заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Агроресурс-А" про вжиття, визначених ним заходів забезпечення позову, не містить обґрунтованих мотивів та посилань на докази, на підставі яких, суд міг би дійти висновку щодо доцільності та необхідності термінового забезпечення позову.

За таких обставин, оскільки, заявником не доведено те, що невжиття, визначених ним заходів, забезпечення позову, може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні поданої заяви про забезпечення позову.

Відповідно до ч. 6 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України, про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Керуючись ст.ст. 136, 137, 138-140, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Агроресурс-А" про забезпечення позову відмовити повністю.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання. Ухвала може бути оскаржена протягом десяти днів шляхом подання апеляційної скарги через відповідний суд згідно з підп.17.5 п. 17 ч. 1 розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Т. М. Безрук