ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2019 року

м. Черкаси справа № 925/146/19

Господарський суд Черкаської області в складі головуючого - судді Довганя К.І., із секретарем Дяченко Т.В. за участю представників: позивача - не з`явився, відповідача - не з`явився, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси справу позовом підприємства з іноземними інвестиціями "ВІП - РЕНТ" до товариства з обмеженою відповідальністю "Разек Черкаси" про стягнення 238362,96 гривень

ВСТАНОВИВ:

Заявлено позов про стягнення 238362,96 грн. заборгованості та відшкодування збитків по угоді оперативного лізингу (найму) від 17.10.2016 за № 8370.

В обґрунтування заявлених вимог позивач послався на те, що відповідач на підставі укладеної 17.10.2016 Угоди оперативного лізингу станом на 29.01.2019 заборгував позивачу сплату за оренду автомобіля в сумі 189708,48 грн. та 48654,48 грн. компенсації вартості відновлювального ремонту цього автомобіля.

Справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвалою суду від 05.03.2019 провадження у справі було зупинено у зв`язку із направлення справа до Північного апеляційного господарського суду.

Північний апеляційний господарський суд 01.04.2019 повернув без розгляду апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Разек Черкаси".

25.04.2019 Верховний суд у складі Касаційного господарського суду відмовив у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю "Разек Черкаси" на ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 01.04.2019.

Ухвалою від 21.06.2019 Північний апеляційний господарський суд відмовив товариству з обмеженою відповідальністю "Разек Черкаси" у роз`ясненні ухвали Північного апеляційного господарського суду від 01.04.2019.

07.08.2019 Верховний суд у складі Касаційного господарського суду відмовив у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю "Разек Черкаси" на ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 21.06.2019, а справу повернуто до Господарського суду Черкаської області.

Ухвалою суду від 19.09.2019 провадження у справі було поновлено та призначено судове засідання на 31 жовтня 2019 р.

Ухвала надіслана учасникам справи у встановленому порядку.

Представник позивача в судове засідання не з`явився.

02.10.2019 від позивача до суду надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності його представника. У клопотанні позивач позов підтримав у повному обсязі, просив його задовольнити.

Відповідач відзиву на позов суду не надав.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомлений.

Про час, дату і місце розгляду справи сторони повідомлялись належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про поштове вручення ПАТ «Укрпошта форми № 119.

Суд вважає можливим розглянути справу за відсутністю представників сторін за наявними матеріалами в порядку ст. 202 ГПК України.

Суд, оцінивши наявні у справі докази, встановив наступне.

Предметом спору є стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по орендній платі за користування автомобілем на умовах, визначених в Угоді оперативного лізингу.

З матеріалів справи вбачається, що 17 жовтня 2016 року між сторонами було укладено Угоду оперативного лізингу за № 8370 (далі - Угода), яка складалась з Титульного аркуша і Загальних умов оперативного лізингу (найму) ТОВ «Разек Черкаси» від 12.11.2015, (далі - Загальні умови) та мала Додатки (Специфікація, Графік платежів, Акт приймання-передачі автомобіля, Графік технічного обслуговування за угодою, Акт про повернення автомобіля від 30.10.2018 та інші. Угода укладалась у письмовій формі.

За умовами п.1.1 Загальних умов та положень Титульного аркушу Автомобіль передавався у строкове, платне володіння та користування строком на 24 місяці.

За користування вказаним автомобілем відповідач зобов`язався сплачувати орендну плату.

На підставі Акту приймання-передачі автомобіля 31.10.2016 позивачем (Наймодавець) було передано відповідачу (Наймач) у тимчасове користування предмет Лізингу - автомобіль Renault Koleos, реєстраційний номер НОМЕР_1 (далі - Автомобіль), що є додатком №2 до Угоди.

30.10.2018 відповідачем було повернуто Автомобіль позивачу, що підтверджується Актом про повернення Автомобіля.

П.3.1. Акту про повернення Автомобіля від 30.10.2018 визначено, що Наймач зобов`язується сплатити Наймодавцю компенсацію у розмірі 238362,96 грн (ПДВ включено).

За умовами п.4 Акту про повернення Автомобіля Наймач протягом 5 банківських днів з моменту підписання цього Акту сторонами зобов`язався сплатити Наймодавцю суму, визначену у п.3.1, тобто до 07.11.2018.

Розділом 3 Загальних умов Угоди визначено умови оплати, а саме Наймач має сплачувати Орендну плату та інші платежі, передбачені Угодою, шляхом 100% передоплати не пізніше строків, встановлених Графіком платежів на підставі рахунку-фактури Наймодавця.

На підставі направлених позивачем відповідачу рахунків-фактур № від 04.04.2018, № від 07.05.2018, № від 07.06.2018, № від 04.07.2018, № від 03.08.2018, № від 04.09.2018 сума орендної сплати становила 189 708,48 грн.

Згідно рахунку-фактури № від 07.11.2018 відповідач мав компенсувати позивачу вартість відновлювального ремонту автомобіля в розмірі 48 654,48 грн., що передбачено п.3.4., п.5.3, підпункту 5.8.8. п.5.8 Загальних умов.

05.12.2018 позивач відповідачу направив Фінансову вимогу за № 337-17 про сплату заборгованості за Угодами оперативного лізингу, яку відповідач залишив без реагування.

Станом на 29.01.2019 заборгованість за укладеною Угодою в сумі 238 362,96 грн. відповідачем позивачу сплачена не була.

За приписами ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Ст. 292 Господарського кодексу України визначено, що Лізинг - це господарська діяльність, спрямована на інвестування власних чи залучених фінансових коштів, яка полягає в наданні за договором лізингу однією стороною (Лізингодавцем) у виключне користування другій стороні (Лізингоодержувачу) на визначений строк майна, що належить Лізингодавцю або набувається ним у власність (господарське відання) за дорученням чи погодженням Лізингоодержувача у відповідного постачальника (продавця) майна, за умови сплати Лізингоодержувачем періодичних лізингових платежів. Залежно від особливостей здійснення лізингових операцій лізинг може бути двох видів - фінансовий чи оперативний.

Згідно ст.ст. 173, 174, 193 Господарського кодексу України господарський договір є підставою виникнення прав і обов`язків, які повинні виконуватись належним чином відповідно до закону, договору, а одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, крім випадків, передбачених законом. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Ст. 806 ЦК України передбачено, що до договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом».

Відповідно ст. 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Положення ст.762 ЦК України вказують на те, що за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

За приписами ч.2. ст. 524, 533 ЦК України сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Ст.610 Цивільного кодексу України визначає, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

Ст.625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Ч.1 ст. 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно статті 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Із змісту ст.ст.785, 779 Цивільного кодексу України вбачається, що у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі. Наймач зобов`язаний усунути погіршення речі, які сталися з його вини. У разі неможливості відновлення речі наймодавець має право вимагати відшкодування завданих йому збитків.

Ч.1 ст.218 Господарського кодексу України, врегульовано, що підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання, Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення, що кореспондується з положеннями ст. 226 ГК України.

Ст.ст.224, 226 ГК України передбачено, що учасник господарських відносин, який вчинив господарське правопорушення, зобов`язаний вжити необхідних заходів щодо запобігання збиткам у господарській сфері інших учасників господарських відносин або щодо зменшення їх розміру, а у разі якщо збитків завдано іншим суб`єктам, - зобов`язаний відшкодувати на вимогу цих суб`єктів збитки у добровільному порядку в повному обсязі, якщо законом або договором сторін не передбачено відшкодування збитків в іншому обсязі.

Учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Оцінивши фактичні обставини справи та приписи вищенаведеного законодавства, суд приходить до наступних висновків.

Факт договірних правовідносин між сторонами та отримання відповідачем у строкове платне володіння Автомобіль, що належить позивачу на праві власності, підтверджується дослідженими в судовому засіданні:

- Угодою оперативного лізингу (найму) від 17.10.2018 № 8370;

- Загальними умовами оперативного лізингу (найму) відповідача;

- Актом приймання - передачі Автомобіля;

- графіком платежів за вказаною Угодою;

- специфікацією Автомобіля;

- графіком обслуговування за Угодою;

- Актом про повернення Автомобіля;

- рахунками-фактур за період з квітня 2018 р. по листопад 2018 р.

Доказів виконання зобов`язань, передбачених п.3.1 Акта про повернення Автомобіля від 30.10.2018, а саме - сплати Наймачем Наймодавцю компенсації у розмірі 238 362,96 грн, до суду не подано.

Вартість відновлювального ремонту Автомобіля (п.3.4., п.5.3, підпункту 5.8.8. п.5.8 Загальних умов) в розмірі 48 654,48 грн. на підставі рахунку-фактури № від 07.11.2018 відповідачем позивачу не компенсовано, доказів таких розрахунків до суду також не подано.

Розмір стягуваної суми та підстави її виникнення відповідач не оспорює.

Доказів перерахування позивачу 238362,96 гривень заборгованості та відшкодування збитків ,відповідач суду не надав.

Враховуючи викладене, суд приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають до задоволення, і з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 238362,96 грн. заборгованості та відшкодування збитків по Угоді оперативного лізингу (найму) від 17.10.2016.

Відповідно ст.129 ГПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути витрати по сплаті судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 126, 129, ст. ст.232, 233, 236-241 ГПК України суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Разек Черкаси" (; проспект Хіміків,74, м.Черкаси, 18018) на користь підприємства з іноземними інвестиціями "ВІП - РЕНТ" (; поштова адреса: вул. Ямська,72, м.Київ, 03150; місцезнаходження: вул.Госпітальна,4, м.Київ, 01013) - 238 362,96 грн. (двісті тридцять вісім тисяч триста шістдесят дві грн. 96 коп.) заборгованості та 3 574,44 грн. (три тисячі п`ятсот сімдесят чотири грн. 44 коп.) витрат по сплаті судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Північного апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 06.12.2019.

СУДДЯ К.І.Довгань