РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

30.10.2019Справа № 910/9113/19

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді: Літвінової М.Є.

за участю секретаря судового засідання: Зінчук С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

За позовом Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Одеська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «КРІСТАНОЛ - В»

про зобов`язання здійснити заміну продукції та стягнення штрафних санкцій у розмірі

422 622, 72 грн.

Представники учасників справи:

Від позивача: Гамарц О.С.;

Від відповідача: Кулигін. А.Є.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Одеська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» (далі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «КРІСТАНОЛ - В» (далі - відповідач) про зобов`язання здійснити заміну продукції та стягнення штрафних санкцій у розмірі 422 622, 72 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем зобов`язання з поставки товару належної якості відповідно до договору № ОД/НХ-17-397НЮ від 03.05.2017 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.07.2019 року позовну заяву залишено без руху, встановлено позивачу строк та спосіб для усунення недоліків.

05.08.2019 року через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від представника позивача надійшла заява про усунення недоліків.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.08.2019 у справі № 910/9113/19 відкрито провадження у справі, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 04.09.2019 року.

23.08.2019 року через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від представника Акціонерного товариства "Українська залізниця" надійшло клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.08.2019 залишено без задоволення клопотання Акціонерного товариства "Українська залізниця" про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції.

02.09.2019 року через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від представника позивача надійшло клопотання про відкладення підготовчого засідання.

Представник позивача в підготовче засідання 04.09.2019 не з`явився.

Представник відповідача в підготовчому засіданні 04.09.2019 подав відзив на позовну заяву.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.09.2019 задоволено клопотання про відкладення підготовчого засідання та відкладено підготовче засідання по справі № 910/9113/19 на 07.10.2019.

16.09.2019 року через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від представника позивача надійшла відповідь на відзив.

07.10.2019 року через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від представника відповідача надійшли заперечення.

Представники сторін у підготовче засідання 07.10.2019 не з`явились, про причини неявки суд не повідомили.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.10.2019 закрито підготовче засідання, призначено розгляд справи № 910/9113/19 по суті на 30.10.2019 року.

Представник позивача підтримав позовні вимоги.

Представник відповідача заперечив проти позовних вимог.

Судом, враховано, що в силу вимог частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

Відповідно до Листа Верховного Суду України головам апеляційних судів України №1-5/45 від 25 січня 2006, у цивільних, адміністративних і господарських справах перебіг провадження для цілей статті 6 Конвенції розпочинається з моменту подання позову і закінчується винесенням остаточного рішення у справі.

Критерії оцінювання "розумності" строку розгляду справи є спільними для всіх категорій справ (цивільних, господарських, адміністративних чи кримінальних). Це - складність справи, поведінка заявника та поведінка органів державної влади (насамперед, суду). Відповідальність держави за затягування провадження у справі, як правило, настає у випадку нерегулярного призначення судових засідань, призначення судових засідань з великими інтервалами, затягування при передачі або пересиланні справи з одного суду в інший, невжиття судом заходів до дисциплінування сторін у справі, свідків, експертів, повторне направлення справи на додаткове розслідування чи новий судовий розгляд.

Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, а збільшення кількості звернень до Європейського суду з прав людини не лише погіршує імідж нашої держави на міжнародному рівні, але й призводить до значних втрат державного бюджету.

В судовому засіданні 30.10.2019 судом завершено розгляд справи по суті та оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва прийшов до висновку про можливість ухвалення рішення у даній справі у відповідності до приписів ч.ч. 4, 5 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, -

ВСТАНОВИВ:

03.05.2017 між Публічним акціонерним товариством «Українська залізниця» (у подальшому змінено найменування на Акціонерне товариство «Українська залізниця») в особі служби матеріально-технічного забезпечення філії «Одеська залізниця» (далі - замовник) та Товариство з обмеженою відповідальністю «Крістанол-В» (далі - постачальник) уклали договір поставки ОД/НХ-17-397 НЮ, за яким постачальник зобов`язався передавати у власність замовника, а замовник - оплачувати товар, визначений в асортименті, кількості та за цінами, визначеними у специфікації, яка додається до договору та є його невід`ємною частиною (п.1.1. Договору).

Найменування товару, що поставляється, за умовами п. 1.2 - мило господарське 72 %, виробник - ТОВ "Фаворит -2020 " Всеукраїнської громадської організації інвалідів «Рух за рівні можливості» (п. 1.3).

Відповідно до п. 6.4 договору, у редакції додаткової угоди № 3 від 27.12.2017, сума договору складає 2 113 113, 60 грн.

Термін дії договору визначено у п. 16.2, у редакції додаткової угоди № 3 від 27.12.2017, та визначається з моменту його підписання до 31.12.2017 по специфікації № 2 та з 01.01.2018 по 31.03.2018 по специфікації № 3.

Згідно з п. 5.1 договору товар має бути поставлений в обсягах і строки (періоди), які визначені у графіку поставки, що є додатком № 2 до договору.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до підписаних видаткових накладних відповідач передав у власність позивача, а позивач отримав мило господарське 72 % у кількості 106 080, 00 кг на суму 2 113 113, 60 грн., а саме:

- за видатковою накладною № РН - 0000012 від 22.06.2017 на підставі рахунку - фактури № 12 від 22.06.2017 поставлено 20 000, 00 кг товару на суму 398 400, 00 грн.;

- за видатковою накладною № РН - 0000021 від 20.09.2017 на підставі рахунку - фактури № 21 від 20.09.2017 поставлено 20 000, 00 кг товару на суму 398 400, 00 грн.;

- за видатковою накладною № РН - 0000024 від 29.09.2017 на підставі рахунку - фактури № 24 від 29.09.2017 поставлено 6 130, 00 кг товару на суму 122 109, 60 грн.;

- за видатковою накладною № РН - 0000025 від 03.10.2017 на підставі рахунку - фактури № 25 від 03.10.2017 поставлено 4 910, 00 кг товару на суму 97 807, 00 грн.;

- за видатковою накладною № РН - 0000032 від 31.10.2017 на підставі рахунку - фактури № 32 від 31.10.2017 поставлено 21 220, 00 кг товару на суму 422 702, 40 грн.;

- за видатковою накладною № РН - 0000015 від 15.02.2018 на підставі рахунку - фактури № 15 від 15.02.2018 поставлено17 680, 00 кг товару на суму 352 185, 60 грн.;

Спір у справі виник внаслідок неналежної якості поставленого товару, що було виявлено позивачем у період з серпня по вересень 2018 року у процесі розподілу мила господарського між виробничими підрозділами Української залізниці. Позивачем було виявлено на брусках з милом господарським появу плісняви чорного кольору та цвіль. Вказуючи на своє право вимагати та кореспондуючий обов`язок відповідача замінити неякісний товар та товар належної якості у продовж 20-ти днів з дати встановлення фактів недоліку товарів, 06.09.2018 позивач звернувся до відповідача з листом, названим телеграмою, в якому викликав представника постачальника для участі у роботі комісії та складання акту про приховані недоліки товару (виклик на 12.09.2018 та 13.09.2018). Посилаючись на неявку представників постачальника, 12.09.2018 та 13.09.2018 позивач самостійно склав акти про приховані недоліки.

Крім того, у квітні 2019 року на замовлення позивача та з метою звернення до суду для захисту своїх порушених прав покупця продукції, Товариством з обмеженою відповідальністю "Судова незалежна експертиза України" провело дослідження мила господарського 72 % та встановлено його невідповідність вимогам ДСТУ 4544:2006 і можливі причини незадовільної якості. Посилаючись на такий висновок у порядку ст. 101 Господарського процесуального кодексу України, позивач звергнувся до суду з цим позовом, яким просить суд стягнути з відповідача 422 622, 72 грн. штрафу за п. 11.3 договору та зобов`язати відповідача здійснити заміну продукції неналежної якості мила господарського 72 % на належної якості, поставлену за договором поставки № ОД /НХ-17-397НЮ від 03.05.2017 та додаткової угоди № 3 від 27.12.2017 до договору поставки загальною кількістю 106 080, 00 кг на суму 2 113 113, 60 грн., яка зберігається на матеріально-технічному складі, який знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Степна, 2.

Відповідач проти позову заперечив, оскільки позивачеві було передано всі необхідні документи на товар і товар у задовільному та належному стані був прийнятий без зауважень. На думку відповідача, подані позивачем документи не підтверджують виклик представника постачальника для фіксації незадовільної якості товару, акти прихованих недоліків не відповідають фактичним обставинам, станом на час звернення позивача до суду гарантійний строк закінчився, що не надає відповідачу підстав для заявлення клопотання про призначення судової експертизи, поданий позивачем висновок комплексного товарознавчого експертного дослідження не відповідає вимогам законодавства.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Укладений між сторонами договір за своєю природою є договором поставки, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 54 Цивільного кодексу України. Вказаний договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань, а саме: майново-господарських, згідно зі ст.ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст.ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України та у відповідності до приписів ст. 629 Цивільного кодексу України є обов`язковим для виконання сторонами.

Стаття 712 Цивільного кодексу України регулює відносини, що виникають із договору поставки. Так, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 статті 712 Цивільного кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості регулювання укладення та виконання договорів поставки, у тому числі договору поставки товару для державних потреб.

За приписами ст. 673 Цивільного кодексу України продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу.

Вимоги щодо якості товару були визначені у розділі 2 договору, де закріплено, якість товару, що постачається, повинна відповідати ДСТУ 4544:2006 (п. 2.1); підтвердженням якості з боку постачальника є копія висновку державної санітарно-епідеміологічної експертизи та сертифікат якості (п. 2.2); замовник має право повернути постачальнику неякісний товар (п. 2.3); товар виготовлений не раніше 2017 року (п. 2.6); при постачанні кожної партії продукції постачальник зобов`язаний надати документ, що підтверджує якість продукції - копію висновку державної санітарно-епідеміологічної експертизи та сертифікат якості (п. 2.7).

Відповідно до ст. 675 Цивільного кодексу України товар, який продавець передає або зобов`язаний передати покупцеві, має відповідати вимогам щодо його якості в момент його передання покупцеві, якщо інший момент визначення відповідності товару цим вимогам не встановлено договором купівлі-продажу. Договором або законом може бути встановлений строк, протягом якого продавець гарантує якість товару (гарантійний строк).

Укладений сторонами договір передбачав такі умови щодо дії гарантії:

- постачальник гарантує якість та надійність товару, що постачається протягом терміну, передбаченого технічними умовами та стандартами та даний товар. Гарантійний термін зберігання - 12 місяців з дати виготовлення (п. 4.1);

- при виявленні товару, який не відповідає технічним умовам та стандартам, а також при виявленні виробничих дефектів гарантійний період експлуатації, виклик представника постачальника є обов`язковим. У разі неприбуття представника постачальника в установлений термін акт складається в односторонньому порядку (п. 4.2);

- термін усунення недоліків або заміни товару в межах гарантійного терміну - 20 днів з моменту виявлення дефектів. Постачальник усуває недоліки та проводить заміну товару на якісний за свій рахунок (п. 4.3).

Також укладений договір передбачав, що замовник має право пред`явити постачальнику претензії по кількості на підставі видаткової накладної, і по якості на протязі гарантійного терміну, згідно з п. 4.1 договору (п. 9.2); у випадку наявності претензій по якості товар не підлягає використанню до взаємного врегулювання питань (п. 9.3); постачальник на підставі визнаної претензії в погоджений термін, але не більше 20-ти днів, робить за свій рахунок заміну невідповідного асортименту, заміну дефектного товару на якісний товар або усуває виявлені дефекти (п. 9.4); підтвердженням про одержання товару замовником є видаткова накладна, підписана уповноваженими представниками сторін (п. 9.5).

За твердженнями відповідача, не запереченими позивачем, разом з товаром замовнику за договором було передано і документи на товар, а саме:

- висновок Державної санітарно-епідеміологічної експертизи від 26.04.2016 № 05.03.02-04/14665, про відповідність мила господарського ДСТУ 4544:2006, виробництва ТОВ "Промекоторг" встановленим медичним критеріям безпеки, необхідним умовам використання/застосування, зберігання, транспортування, утилізації, знищення. Висновок складений Державною санітарно-епідеміологічною службою України та дійсний до 25.04.2021;

- протокол вимірювання виробів із полімерних та інших матеріалів від 22.03.2016 №21, складений Державною установою "Дніпропетровський обласний лабораторний центр" Державної санітарно-епідеміологічної служби України про відповідність продукції вимогам нормативних документів, що до неї ставляться;

- протокол вимірювання виробів із полімерних та інших матеріалів від 29.08.2017 № 518, складений Державною установою "Дніпропетровський обласний лабораторний центр" Міністерства охорони здоров`я України про відповідність продукції вимогам нормативних документів, що до неї ставляться;

- декларацію про відповідність згідно з ISO/IEC 17050-1 від 22.06.2017 № 3/01, яка дійсна до 31.12.2017;

- паспорт якості на мило господарське тверде 72 %, складений виробником 15.06.2017 на партію № 06;

- декларацію про відповідність згідно з ISO/IEC 17050-1 від 20.09.2017 № 03/01, яка дійсна до 31.12.2017;

- паспорт якості на мило господарське тверде 72 %, складений виробником 05.09.2017 на партію № 25;

- декларацію про відповідність згідно з ISO/IEC 17050-1 від 29.09.2017 № 03/01, яка дійсна до 31.12.2017;

- декларацію про відповідність згідно з ISO/IEC 17050-1 від 03.10.2017 № 03/01, яка дійсна до 31.12.2017;

- паспорт якості на мило господарське тверде 72 %, складений виробником 25.09.2017 на партію № 26;

- декларацію про відповідність згідно з ISO/IEC 17050-1 від 31.10.2017 № 03/01, яка дійсна до 31.12.2017;

- паспорт якості на мило господарське тверде 72 %, складений виробником 20.10.2017 на партію № 30;

- декларацію про відповідність згідно з ISO/IEC 17050-1 від 15.02.2018 № 03/01, яка дійсна до 31.03.2018;

- паспорт якості на мило господарське тверде 72 %, складений виробником 15.02.2018 на партію № 05;

Як вбачається з матеріалів, отриманих судом від позивача, факт отримання від позивача документів щодо якості товару у момент його прийняття замовником не заперечується, що свідчить про виконання постачальником вимог п.п. 2.1, 2.2, 2.6, 2.7.

Разом з тим, позивачем заявлено до продавця товару вимоги щодо якості товару у заявку виявленням протягом гарантійного строку недоліків, що відповідає положенням ч. 1 ст. 676, ч.ч. 1, 3 ст. 678 Цивільного кодексу України. Так у ч. 1 ст. 676 Цивільного кодексу України закріплено, що гарантійний строк починається з моменту передання товару покупцеві, якщо інше не встановлено договором купівлі-продажу.

Покупець, якому переданий товар неналежної якості, має право, незалежно від можливості використання товару за призначенням, вимагати від продавця за своїм вибором: 1) пропорційного зменшення ціни; 2) безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; 3) відшкодування витрат на усунення недоліків товару.

Якщо продавець товару неналежної якості не є його виготовлювачем, вимоги щодо заміни, безоплатного усунення недоліків товару і відшкодування збитків можуть бути пред`явлені до продавця або виготовлювача товару (ч. 4 ст. 678 Цивільного кодексу України).

Процедура звернення до постачальника з вимогами щодо якості продукції, яку сторони добровільно погодили у договорі, передбачала обов`язковий виклик представника постачальника для фіксації відповідних фактів (у разі неприбуття представника постачальника - складання акту в односторонньому порядку), спільне врегулювання питань (у разі наявності діалогу обох сторін), виставлення претензії і заміну постачальником товару у термін, що не перевищує 20-ти днів.

Дослідивши наявні у справі документи, суд не зміг встановити обставин, які б підтверджували дотримання позивачем умов договору та вимог чинного законодавства для заявлення претензій щодо якості товару за договором, з якого виник спір (ОД/НХ-17-397 /НЮ від 03.05.2017) та накладних, визначених позивачем у позовній заяві (№ РН - 0000012 від 22.06.2017; № РН -0000021 від 20.09.2017; № РН - 0000024 від 29.09.2017; № РН - 0000025 від 03.10.2017; № РН - 0000032 від 31.10.2017; № РН - 0000015 від 15.02.2018).

На підтвердження звернення до постачальника продукції з вимогами щодо якості позивач надав суду два фіскальні чеки від 06.09.2018 про направлення на ім`я ТОВ "Крістанол В" двох рекомендованих листів, фіскальні чеки від 06.09.2018 про придбання марок і конверту. Також було подано два документи, іменовані телеграмами про виклик представників у разі виявлення продукції невідповідної якості або відсутності документів.

Одна з таких телеграм не містить вихідного номеру і дати, складена на ім`я ЦІЯ, НЗТ Од., НХ Од, НВЯ Од, ЦБ РФ Од, ТОВ "Крістанол-В" з посиланням на договір № ОД/НХ-17-397/НЮ д-3 від 27.12.2017 і договір № ОД/НХ-17-1376 від 30.10.2017; накладну № 04-004059 від 18.04.2018 загальна кількість 4 550 кг на суму 77 682,61 грн., накладну № 03-002547, № 03-002555 від 04.04.2018, загальна кількість 2 550 кг, на суму 47 047,2 грн., кількість та сума 3 990,00 кг, на суму 68 802,89 грн.; супровідні документи - сертифікат якості від 15.02.2018 партія № 5, сертифікат якості № 32 від 06.11.2017, сертифікат якості від 20.10.2017 артія № 30, висновок державної санітарно-епідеміологічної експертизи № 05.03.02-04/14665 від 26.04.2016; виробника/постачальника - ТОВ "Промекоторг" / ТОВ "Крістано-В"; недоліки - білий наліт та цвіль; дата та час призначення комісії за телеграмою - 12.09.2018 10:00 для складання акту про приховані недоліки; адреса виробничого підрозділу - 20705, м. Сміла, вул. Т. Шевченка, 18-В.

Інша телеграма з номером 404 та датована 06.09.2018 складена на ім`я ЦІЯ, НЗТ Од., НХ Од, НВЯ Од, ЦБ РФ Од, ТОВ "Крістанол-В" з посиланням на договір № ОД/НХ-17-1376 від 30.10.2017 і договір № ОД/НХ-17-397/НЮДУ1 від 27.12.2017; накладну № 03-002556 від 14.03.2018 загальна кількість 1 380 кг на суму 25 460,85 грн., накладну № 03-002549 від 14.03.2018 загальна кількість 860 кг на суму 15 866,91 грн., накладна № 04-003733 від 06.04.2018 загальна кількість 19 00 кг на суму 32 438,89 грн., накладна № 11-012583 від 14.11.2017 загальна кількість 2 520 кг на суму 43 117,07 грн. Кількість та сума: отримано 6 660 кг на суму 116 883,72 грн., продукція в якій виявлені недоліки - кількість 6 084,6 кг на суму 109 619,25 грн.; супровідні документи з якості: сертифікат якості на партії, сертифікат якості від 06.11.2017, 15.02.2018, висновок державної санітарно-епідеміологічної експертизи № 05.03.02-04/14665 від 26.04.2016, декларація про відповідність, протокол випробувань; виробника/постачальника - ТОВ "Промекоторг" / ТОВ "Крістано-В"; недоліки - білий наліт та цвіль; дата та час призначення комісії за телеграмою - 13.09.2018 13:00 для складання акту про приховані недоліки; адреса виробничого підрозділу - м. Херсон, Миколаївське шосе, 6 км НХТер-4.

З аналізу описаних документів (телеграм) вбачається, що позивач не здійснював виклик представник постачальника для фіксації недоліків товару за накладними № РН - 0000012 від 22.06.2017; № РН - 0000021 від 20.09.2017; № РН - 0000024 від 29.09.2017; № РН - 0000025 від 03.10.2017; № РН - 0000032 від 31.10.2017; № РН - 0000015 від 15.02.2018.

Крім того, подані фіскальні чеки не доводять фактів надіслання позивачем повідомлення (листа та/або телеграми та/або виклику) з метою запрошення представників Товариства з обмеженою відповідальністю "Крістанол-В" для фіксації недоліків продукції, переданої за накладними № РН - 0000012 від 22.06.2017; № РН - 0000021 від 20.09.2017; № РН - 0000024 від 29.09.2017; № РН - 0000025 від 03.10.2017; № РН - 0000032 від 31.10.2017; № РН - 0000015 від 15.02.2018, адже опис вкладення у лист до фіскальних чеків подано не було, адресу, на яку здійснювалися поштові відправлення - не вказано, а відповідно до фіскальних чеків, з яких можливо встановити лише індекс отримувача, таким індексом є 01001, що не відповідає як адресі відповідача, визначеній в якості його місцезнаходження в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, так і адресах, вказаних у документації сторін (договорі, додатковій угоді, накладних).

Отже, судом не встановлено за допомогою належних і достовірних засобів доказування обставин дотримання замовником умов договору щодо виклику представника постачальника для фіксації недоліків товару, поставленого за накладними № РН - 0000012 від 22.06.2017; № РН - 0000021 від 20.09.2017; № РН - 0000024 від 29.09.2017; № РН - 0000025 від 03.10.2017; № РН - 0000032 від 31.10.2017; № РН - 0000015 від 15.02.2018 у рамках договору № ОД/НХ-17-397 НЮ від 03.05.2017.

Решта наданих суду документів також не може розглядатися належними і достовірними доказами встановлення недоліків на спірному товарі. Так, акт про приховані недоліки від 13.09.2018 та акт про приховані недоліки № 3 від 12.09.2018 хоч і містять посилання на договір, з якого виник спір, проте не стосуються товару, отриманого позивачем від відповідача за описаними вище накладними.

Поряд з описаними обставинами, суд зауважує, що позивач не звертався до відповідача з претензією (вимогою) про заміну неякісного товару на якісний, не надсилав примірник акту про фіксування недоліків товару, складеного в односторонньому порядку.

Тобто, позивачем не було дотримано порядку заявлення вимог щодо якості товару за накладними № РН - 0000012 від 22.06.2017; № РН - 0000021 від 20.09.2017; № РН - 0000024 від 29.09.2017; № РН - 0000025 від 03.10.2017; № РН - 0000032 від 31.10.2017; № РН - 0000015 від 15.02.2018.

Єдиним документом, що містить посилання на накладну № РН - 0000015 від 15.02.2018 є висновок комплексного товарознавчого експертного дослідження від 17.04.2019, який позивач подав суду з посиланням на приписи ст. 101 Господарського процесуального кодексу України. Так, у ст. 101 Господарського процесуального кодексу України, серед іншого, передбачається, що учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. Порядок проведення експертизи та складення висновків експерта за результатами проведеної експертизи визначається відповідно до чинного законодавства України про проведення судових експертиз. У висновку експерта зазначається, що висновок підготовлено для подання до суду та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.

Наявний в матеріалах справи висновок від 17.04.2019 не відповідає наведеним положенням законодавства, а тому не приймається в якості доказу у справі.

Приписами ст.104 Господарського процесуального кодексу України визначено, що висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами.

Відповідно до ст.98 Господарського процесуального кодексу України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань.

Статтею 73 Господарського процесуального кодексу України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Належними у розумінні процесуального законодавства є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування, достовірними - докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ст.ст. 76, 78, 79 Господарського процесуального кодексу України).

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ч.2 ст. 79 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно зі ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (допустимість доказів).

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Чинне господарське процесуальне законодавство ґрунтується на принципі змагальності сторін, а у ч. 2 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи.

За приписами ч. 2 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Оскільки позивачем не доведено підстав для стягнення штрафу у розмірі 422 622, 72 грн., суд приходить до висновку про необґрунтованість заявлених позовних вимог.

Що стосується заявленої відповідачем позовної давності, суд зазначає наступне.

Згідно зі ст. 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до статті 257 Цивільного кодексу України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно з ч. 1 ст. 261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Таким чином, за змістом частини першої статті 261 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.

Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, суд повинен з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

За таких обставин, так як суд дійшов висновку про недоведеність позивачем порушення його прав та інтересів відповідачем, підстави для застосування позовної давності відсутні.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на позивача з огляду на відмову у позові.

Керуючись статтями 74, 129, 236-238, 240 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Одеська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» відмовити.

2. Відповідно до ст.241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

3. Відповідно до ч.1 ст.256 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

4. Згідно з п.п.17.5 п.17 розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VІІІ до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду через господарський суд міста Києва за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повне рішення складено 02.12.2019 року.

Суддя М.Є.Літвінова