ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" грудня 2019 р. Справа№ 920/383/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Сітайло Л.Г.

суддів: Андрієнка В.В.

Буравльова С.І.

за участю секретаря судового засідання Бовсунівської Л.О.

Представники сторін:

від позивача 1 Рекуха О.В.

від позивача 2 Калина О.В.

від відповідача Авраменко О.В.

розглянувши апеляційну скаргу Кролевецької міської ради Сумської області на рішення Господарського суду Сумської області від 16.09.2019 (повний текст складено 20.09.2019)

у справі №920/383/19 (суддя Резніченко О.Ю.)

за позовом 1. Кролевецької міської ради

2. Виконавчого комітету Кролевецької міської ради

до Фізичної особи-підприємця Коренчука Василя Івановича,

про стягнення неустойки та повернення орендованого приміщення,

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулись до Господарського суду Сумської області з позовом до Фізичної особи-підприємця Коренчука Василя Івановича, в якому просять суд стягнути з відповідача на користь першого позивача 53808 грн 42 коп. неустойки за користування частиною вбудованого нежитлового приміщення по площі Миру, буд. 6, м. Кролевець за час прострочення обов`язку щодо його повернення за договором оренди № 136 від 06.03.2016 (надалі - Договір), а також зобов`язати відповідача звільнити та повернути першому позивачу частину вбудованого нежитлового приміщення по площі Миру, буд. 6, м. Кролевець.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивачі зазначають, що відповідач свої зобов`язання щодо своєчасної оплати орендних платежів належним чином не виконував, а також не повернув об`єкт оренди та приміщення не звільнив. Тому, за період з 06.09.2016 до 31.03.2019 відповідачу, відповідно до Договору та ст. 785 ЦК України, нараховано неустойку.

Рішенням Господарського суду Сумської області від 16.09.2019 по справі №920/383/19 в задоволенні позову відмовлено повністю.

Ухвалюючи зазначене рішення, місцевий господарський суд дійшов висновку, що позивачами належними та допустимими доказами не доведено факту укладення з відповідачем 06.03.2019 договору оренди майна територіальної громади міста Кролевець за № 136 на частину вбудованого нежитлового приміщення по площі Миру, буд. 6, м. Кролевець, а тому не доведено і наявність правових підстав для позову.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Кролевецька міська рада Сумської області звернулась до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Сумської області від 16.09.2019 скасувати та постановити нове, яким позовні вимоги задовольнити.

Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що договір оренди майна територіальної громади міста Кролевець №136 на частину вбудованого нежитлового приміщення по площі Миру, буд. 6, м. Кролевець, був предметом позову судових спорів, що розглядались у Кролевецькому районному суді Сумської області в 2016-2017 роках. При цьому, відповідач факт укладання Договору визнавав і не оспорював.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.11.2019 справу №920/383/19 призначено до розгляду на 04.12.2019.

02 грудня 2019 року від відповідача, через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду, надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого останній заперечує проти доводів, викладених в апеляційній скарзі та просить залишити без змін оскаржуване рішення.

В судовому засіданні 04.12.2019 представники позивачів надали усні пояснення по суті спору, відповіли на запитання суду, просили задовольнити апеляційну скаргу. Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти доводів, викладених в апеляційній скарзі та просив залишити без змін оскаржуване рішення.

Колегія суддів, розглянувши клопотання апелянта про витребування з Кролевецького районного суду Сумської області матеріалів адміністративних справ №579/13/17-а, №2-а/579/6/17, №579/40/17-а, №2-а/579/7/17 та №579/1682/16-а, прийшла до висновку про відмову в його задоволенні, з огляду на наступне.

Згідно зі ст. 81 ГПК України учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування доказів судом. У клопотанні повинно бути зазначено, в тому числі обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати та заходи, яких особа, яка подає клопотання, вжила для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу. Крім того, учасник зобов`язаний зазначити причини неможливості отримати цей доказ самостійно.

Так, обґрунтовуючи зазначене клопотання апелянт зазначає, що в матеріалах справ №579/13/17-а, №2-а/579/6/17, №579/40/17-а, №2-а/579/7/17 та №579/1682/16-а наявні документи, які підтверджують факт укладання договору №136 від 06.03.2016. Проте, позивачем у заяві не зазначено обставини, які можуть підтвердити ці докази. Крім того, апелянт не зазначає про наявність в зазначених матеріалах справ оригіналу відповідного договору №136 від 06.03.2016. При цьому, матеріали справи № 579/1682/16-а досліджувались місцевим господарським судом.

Також, колегія суддів приймає до уваги, що 15.07.2019 позивачем 1 до місцевого господарського суду подано заяву про залучення доказів у справі, відповідно до якої останній просив суд залучити до матеріалів справи копії матеріалів адміністративної справи № 579/13/17-а та № 579/40/17-а, копію заяви до органів поліції про втрату оригіналів договорів оренди від 15.07.2019.

Проте, судом відмовлено в задоволенні зазначеного клопотання, оскільки відповідні докази подані з порушенням строку для їх подання і без клопотання про поновлення такого строку, та не зазначено причин, які перешкоджали вчасному поданню доказів позивачем. Крім того, позивачем не надано доказів направлення вказаних доказів відповідачу.

Колегія суддів звертає увагу, що позивач також не був позбавлений права подати такі докази до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ст. 269, ч. 1 ст. 270 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. У суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження, з урахуванням особливостей, передбачених при перегляді справ в порядку апеляційного провадження.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши наявні матеріали справи у повному обсязі, перевіривши повноту встановлення обставин справи та їх юридичну оцінку, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вислухавши пояснення представників сторін, суд апеляційної інстанції встановив наступне.

06 березня 2019 між Кролевецькою міською радою Сумської області та відповідачем укладено договір оренди майна територіальної громади міста Кролевець за № 136 на частину вбудованого нежитлового приміщення по площі Миру, буд. 6, м. Кролевець.

Відповідно до умов договору №136 від 06.03.2016 орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування майно територіальної громади міста Кролевець - частину нежитлового приміщення по площі Миру, буд. 6 міста Кролевець, загальною площею 24,5 кв. м. для розміщення торгівельного об`єкта продажу промислових товарів.

Відповідно до п. 2.3, п. 2.4 Договору після припинення або розірвання договору, відповідач зобов`язаний повернути об`єкт оренди в п`ятиденний термін, перебіг якого починається з дня, що є останнім днем дії договору. Приміщення вважається поверненим першому позивачу з моменту підписання сторонами акту приймання-передачі.

Згідно з п.7.1 Договору№136 від 06.03.2016 строк його дії - з 06.03.2016 по 05.09.2016.

Перший позивач зазначає, що на виконання умов Договору №136 від 06.03.2016 відповідач отримав об`єкт оренди за актом приймання-передачі від 06.03.2016.

Як зазначає позивач 1, відповідач свої зобов`язання за договором №136 від 06.03.2016, в частині своєчасної та повної оплати, належним чином не виконував в зв`язку з чим, позивач 1 звертався до відповідача з листами від 14.07.2016 та 31.08.2016 про відмову у продовженні строку дії Договору та про те, що не має наміру продовжувати дію Договору на новий строк і просив після 05.09.2016 повернути орендоване приміщення.

11 березня 2019 року позивач звертався до відповідача з претензією про сплату неустойки, а також звільнення та повернення орендованого приміщення.

Проте, відповідач об`єкт оренди не повернув, неустойку за користування об`єктом оренди за час прострочення не сплатив, в зв`язку з чим позивач звернувся з даним позовом.

Відповідно до ч.1, 2 ст.509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно зі ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

За приписами ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі ст. ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч. 6, 7, 9 ст. 81 Господарського процесуального кодексу України будь-яка особа, в якої знаходиться доказ, повинна видати його на вимогу суду. Особи, які не мають можливості подати доказ, який витребовує суд, або не мають можливості подати такий доказ у встановлені строки, зобов`язані повідомити про це суд із зазначенням причин протягом п`яти днів з дня вручення ухвали. У разі неподання учасником справи витребуваних судом доказів без поважних причин або без повідомлення причин суд, залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання та яке ці докази мають значення, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у її визнанні, або розглянути справу за наявними в ній доказами, а у разі неподання таких доказів позивачем - також залишити позовну заяву без розгляду.

Згідно зі ст. 91 Господарського процесуального кодексу України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який заходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення. Якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не поданий, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

Як вбачається з матеріалів позовної заяви, позивачем надано суду копію Договору №136 від 06.03.2016. При цьому, відповідач ставить під сумнів існування зазначеного Договору №136 від 06.03.2016, а також зазначає, що жодних платежів, на виконання зазначеного Договору, не здійснював.

Ухвалою місцевого господарського суду від 06.06.2019 зобов`язано першого позивача та відповідача надати суду для огляду оригінал Договору та витребувано у господарського суду Сумської області для огляду матеріали справи №920/1199/16. Проте, оригінал Договору першим позивачем до суду не надано.

Так, судом встановлено, що в матеріалах справи №920/1199/16 міститься копія договору № 136 оренди майна територіальної громади міста Кролевець від 29.04.2016, а також ноторіально посвідчена копія договору № 136 оренди майна територіальної громади міста Кролевець від 06.03.2016.

Проте, як встановлено судом копія договору у справі № 920/1199/16 має інший строк його дії - з 06.03.2016 до 05.09.2018 (п.7.1).

Крім того, у листах про звільнення приміщення та сплату боргу позивач 1 зазначає різні дати договорів, а саме у листі від 14.07.2016 - договір № 136 від 29.04.2016, а у листі від 31.08.2016 - договір № 136 від 06.03.2016.

Колегія суддів звертає увагу, що в обґрунтування позовних вимог позивач посилається саме на договір № 136 від 06.03.2016, в той час, як в справі № 920/1199/16 є посвідчена позивачем 1 копія договору оренди № 136 від 29.04.2016 (строк дії - 06.03.2016 до 05.09.2016) та є нотаріально посвідчена копія договору № 136 від 06.03.2016 стосовно того ж приміщення, однак з іншим терміном дії - з 06.03.2016 до 05.09.2018

При цьому, оригінали зазначених договорів до суду не надано.

Ухвалою суду від 24.06.2019 задоволено клопотання позивача про витребування справи № 579/1682/16-а.

Так, судом встановлено, що постановою Кролевецького районного суду Сумської області від 27.01.2017 по справі № 579/1682/16-а скасовано рішення Кролевецької міської ради Сумської області від 29.04.2016 "Про надання фізичній особі-підприємцю Коренчуку В.І. частин нежитлових приміщень в оренду "в частині визначення строків оренди з 6 березня 2016 року по 5 вересня 2016 року".

Проте, фактів укладення чи неукладення 06.03.2019 договору оренди майна територіальної громади міста Кролевець за № 136 судом не встановлено.

При цьому, наявними в матеріалах справи даної справи доказами (відсутність оригіналу договору) також не доведено факту наявності між сторонами господарських правовідносин - укладення договору оренди.

Враховуючи вищевикладене та беручи до уваги існування різних копій договору №136 з різними строками його дії, а також, що відповідач ставить під сумнів існування зазначеного Договору №136 від 06.03.2016, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду, що позивачами належними та допустимими доказами не доведено факту укладення з відповідачем 06.03.2019 договору оренди майна територіальної громади міста Кролевець за №136 на частину вбудованого нежитлового приміщення по площі Миру, буд. 6, м. Кролевець.

З огляду на викладене, місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду вважає, що місцевим господарським судом повно та всебічно досліджено обставини справи та надано цим обставинам відповідну правову оцінку, рішення Господарського суду Сумської області від 16.09.2019 по справі №920/383/19 відповідає фактичним обставинам справи, ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, а відтак передбачених законом підстав для зміни та скасування оскаржуваного рішення немає.

Відповідно до ст. 129 ГПК України, судовий збір за подання апеляційної скарги покладається на апелянта.

Керуючись ст.ст. 74, 129, 269, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Кролевецької міської ради Сумської області на рішення Господарського суду Сумської області від 16.09.2019 по справі №920/383/19 залишити без задоволення.

2.Рішення Господарського суду Сумської області від 16.09.2019 по справі №920/383/19 залишити без змін.

3.Матеріали справи №920/383/19 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст постанови складено 09.12.2019 року.

Головуючий суддя Л.Г. Сітайло

Судді В.В. Андрієнко

С.І. Буравльов