ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.12.19 Справа № 917/1736/19

Господарський суд Полтавської області у складі судді Тимощенко О.М., при секретарі судового засіданні Отюговій О.І., розглянувши справу № 917/1354/19

за позовною заявою Державного публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Украгролізинг", вул. Мечникова, 16-а, м. Київ, 01023

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Доля Агро", вул. Польова, 2, м. Зіньків, Полтавська область, 38100

про стягнення 398 585,53 грн. заборгованості

Без виклику учасників справи

Встановив :

04.10.2019 року до Господарського суду Полтавської області надійшла позовна заява Державного публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Украгролізинг" до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Доля Агро" про стягнення 398 585,53 грн. заборгованості.

Ухвалою суду від 09.10.2019 року прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі № 917/1736/19, задовольнив клопотання позивача про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалив здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання). Суд визначив відповідачу строк до 23.10.2019 року для подання заяви із запереченнями проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження (ч.4 ст.250 ГПК України). Встановив відповідачу строк для подання відзиву на позов з урахуванням вимог ст. 165 ГПК України протягом 15 днів з дня отримання ухвали; після отримання від позивача відповіді на відзив подати до суду заперечення в строк протягом 5 днів з дня отримання такої відповіді від позивача з урахуванням вимог ст.167,184 ГПК України; встановив позивачу строк для подання відповіді на відзив з урахуванням вимог ст. 166 ГПК України 5 днів з моменту отримання від відповідача відзиву на позов.

Відповідно до ч. 5 ст. 252 ГПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

Сторони були належним чином та завчасно повідомлені за місцем їх реєстрації про покладені на них обов`язки, про що свідчать матеріали справи (поштові повідомлення про вручення даної ухвали наявні у матеріалах справи). Крім того, ухвала суду у даній справі була своєчасно розміщена судом в Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Відповідач своїм правом на подання відзиву на позов у визначений у відповідності до положень Господарського процесуального кодексу України строк не скористався, заяви із запереченнями проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження відповідач не надав.

22.10.2019 року представник відповідача знайомився з матеріалами справи. Отже, відповідач обізнаний про розгляд даної справи господарським судом.

За таких обставин, справа підлягає вирішенню за наявними матеріалами з огляду на приписи ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України. У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення (ч. 4 ст. 240 ГПК України).

Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (ч. 5 ст. 240 ГПК України).

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд встановив наступне.

23.05.2018 р. між Державним публічним акціонерним товариством «Національною акціонерною компанією «Украгролізинг» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Доля Агро» було укладено 23.05.2018 Договір купівлі - продажу № 2, згідно якого Позивач передав Відповідачеві, а останній прийняв та зобов`язався оплатити Товар (а.с. 11-13, далі Договір).

При цьому сторони узгодили, зокрема, наступне :

- загальна вартість Товару становить 636 839,00 грн. у тому числі ПДВ - 106 139,83 грн (п. 2.1. Договору);

- покупець зобов`язаний оплатити продавцю вартість Товару в наступному порядку:

попередня оплата 318 419,50 грн з ПДВ - до 30 червня 2018 року, 318 419,50 грн з ПДВ - до 1 грудня 2018 року (п. 2.2 Договору);

- за порушення строків виконання своїх грошових зобов`язань за Договором, покупець сплачує продавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період нарахування пені, від суми заборгованості за кожен день прострочення (п. 5.2 Договору);

- за порушення Покупцем строків виконання зобов`язань за Договором більш ніж на 10 календарних днів Покупець, додатково до пені згідно п. 5.2 Договору, сплачує Продавцю штраф у розмірі 10 % від загальної вартості Товару (п. 5.3 Договору).

У сторони передбачили поставку Товару (Зернозбиральний комбайн ДОН-ЛАН «Акрос») на загальну вартість 636 839,00 грн. з ПДВ.

Факт отримання Товару Відповідачем підтверджується актом приймання-передачі № 1 від 27.06.2018 (а.с. 15).

Як зазначає позивач, відповідач, порушуючи умови Договору, не виконав зобов`язання щодо сплатити до 01.12.2018 платежу в сумі 318 419,50 грн..

У зв`язку з несплатою відповідачем заборгованості, останньому позивачем було направлено вимогу від 17.01.2019 № 14/55 (а.с. 19-20) про сплату заборгованості у сумі 399 620,83 грн., з них: 318 419,50 грн. - основний борг, 13 818,53 грн. - пеня, 2 547,36 грн. - сума індексації основного боргу з урахуванням індексу інфляції, 1 151,54 грн. - 3 % річних та 63 683,90 грн. - штраф (докази направлення вищезазначеної вимоги наявні у матеріалах справи, а.с. 21).

На адресу позивача надійшов лист відповідача від 25.03.2019 р. № 8 про відстрочення сплати заборгованості та про зобов`язання останнього сплатити нараховані штрафні санкції.

05.04.2019 р. між сторонами було укладено Додатковий договір № 1 до Договору (а.с. 16), у п. 4 якого сторони визначили, що Відповідач зобов`язується сплатити Позивачу до 31 липня 2019 року заборгованість щодо оплати вартості товару в сумі 318 419,50 грн з ПДВ.

Пунктом 5 Додаткової угоди визначено, що відповідач зобов`язався сплатити позивачу до 26.04.2019 року кошти нараховані в зв`язку з прострочкою оплати товару та зазначені у вимозі від 17.01.2019 №14/55 в сумі 81 201,33 грн., з якої: 13 818,53 грн. пені, 2 547,36 грн. сума індексації основного боргу, 1 151,54 грн - 3% річних, 63 683,90 грн штрафу.

Проте, відповідач своїх зобов`язань повторно не дотримався, заборгованість не сплатив.

У зв`язку з невиконанням відповідачем зобов`язань зі сплати заборгованості, останньому повторно направлено вимогу від 13.06.2019 №14/481 (а.с. 22-23) про сплату заборгованості у сумі 75 327,99 грн., з них: 39 257,20 грн. - пеня, 10 316,79 грн. - сума інфляції, З 271,43 грн. - 3% річних, 22 482,57 грн. - штраф (докази направлення вищезазначеної вимоги наявні у матеріалах справи, а.с. 24).

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з позовною заявою про стягнення з відповідача 398 585,53 грн. заборгованості за неналежне виконання зобов`язань за Договором купівлі - продажу № 2 від 23.05.2018 р..

При прийнятті рішення суд виходив з наступного.

Згідно із ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. У відповідності до вимог ст. ст. 525, ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином та в установлений строк, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Статтею 193 Господарського України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом.

Враховуючи правову природу укладеного договору, кореспондуючи права та обов`язки його сторін, суд дійшов висновку, що оцінка правомірності заявлених вимог має здійснюватись з урахуванням приписів законодавства, які регламентують правовідносини з купівлі-продажу.

Відповідно ст. 655 Цивільного Кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Якщо продавець зобов`язаний передати покупцеві крім неоплаченого також інший товар, він має право зупинити передання цього товару до повної оплати всього раніше переданого товару, якщо інше не встановлено договором або актами цивільного законодавства (п. 1 та п. 5 ст. 692 Цивільного Кодексу України).

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною першою ст. 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до ст. 599 Цивільного кодексу України та ст. 202 Господарського кодексу України господарське зобов`язання припиняється, зокрема, виконанням, проведеним належним чином.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач належним чином виконав зобов`язання за вищезазначеним Договором щодо здійснення ним поставки товару. Відповідач в порушення прийнятих на себе зобов`язань за вказаним Договором та приписів ст. 692 Цивільного кодексу України не оплатив отриманий товар у встановлені у Договорі строки, заборгованість останнього на момент подання позову та розгляду даної справи складає 313 419,50 грн.. Дана обставина відповідачем не заперечується та не спростована.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що в частині стягнення з відповідача основного боргу в розмірі 313 419,50 грн. вимоги підтверджені документально та нормами матеріального права, відповідачем не спростовані, а тому в цій частині підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 610, ст. 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 548 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. Одним із видів забезпечення виконання зобов`язань відповідно ст. 546, ст. 549 Цивільного кодексу України та ст. 199 Господарського кодексу України, є неустойка (штраф, пеня), розмір якої визначається відповідно до умов договору, що не суперечать чинному законодавству України. Відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. Пунктом 4 ст. 231 Господарського кодексу України визначено, що у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Згідно із п. 5.3. договору за порушення Покупцем строків виконання зобов`язань за Договором більш ніж на 10 календарних днів Покупець, додатково до пені згідно п. 5.2 Договору, сплачує Продавцю штраф у розмірі 10 % від загальної вартості Товару.

Пунктом 6 ст. 232 Господарського кодексу України визначено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Здійснивши перевірку наданого позивачем розрахунку щодо стягнення з відповідача 52 884,50 грн. пені за період з 01.12.2018 р. по 04.04.2019 р., та штрафу в сумі 17 482,57 грн., суд прийшов до висновку, що заявлений розмір пені та штрафу відповідає вимогам Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України.

Відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом вказаної правової норми нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних входять до складу грошового зобов`язання, не є штрафними санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті та отриманні від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Судом встановлено, що відповідач не виконав грошове зобов`язання у строк, визначений укладеним між сторонами Договором.

Здійснивши перевірку наданого позивачем розрахунку щодо стягнення з відповідача 10 316,79 грн. інфляційних за період з 01.12.2018 р. по 04.04.2019 р., та 3% річних в сумі 4482,17 грн. за період з 01.12.2018 р. по 04.04.2019 р., суд прийшов до висновку, що заявлений розмір інфляційних та 3% відповідає вимогам Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України.

Згідно із ч.2-3 ст.13 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст.77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч.1 ст.86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Допустимих доказів в спростування вищевикладеного чи будь-яких обґрунтованих заперечень по суті спору відповідач суду не надав.

Отже, з аналізу наведених норм права та поданих доказів, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 313 419,50 основного боргу, 52 884,50 грн. пені, 10 316,79 грн. інфляційних, 4482,17 грн. 3% річних підтверджені документально та нормами матеріального права, відповідачем не спростовані, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі.

У відповідності до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись статтями 129, 232, 233, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Доля Агро» (ідентифікаційний код 40461087, вул. Польова, 2, м. Зіньків, Полтавська область, 38100 ) на користь Державного публічного акціонерного товариства «Національної акціонерної компанії «Украгролізинг», (ідентифікаційний код 30401456, вул. Мечникова, 16-а, м. Київ, 01023 ) заборгованість в сумі 398 585,53 грн., них: 313 419,50 грн. - основний борг, 52 884,50 грн. - пеня, 10 316,79 грн. - сума індексації основного боргу з урахуванням індексу інфляції, 4 482,17 грн. - 3 % річних та 17 482,57 грн. - штраф та 5 978,78 грн. витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 09.12.2019 року

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1,2 ст.241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.М.Тимощенко