ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" листопада 2019 р. Справа№ 910/4965/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Грека Б.М.

суддів: Копитової О.С.

Остапенка О.М.

за участю секретаря судового засідання: Титарєва Г.І.
за участю представників сторін: згідно з протоколом судового засідання від 21.11.2019

розглянувши матеріали апеляційної скарги Керуючого санацією Державного підприємства "Укрветсанзавод" Заглоцького С.П.
на рішенняГосподарського суду міста Києва від 07.08.2019
у справі№ 910/4965/19 (суддя Приходько І.В.)
за позовомКовельського об`єднаного управління Пенсійного Фонду України
доДержавного підприємства "Укрветсанзавод" в особі Ковельської філії державного підприємства "Укрветсанзавод"
простягнення 231 833,79 грн.

за участю представників сторін:
від позивача:не з`явились;
від відповідача:не з`явились;

ВСТАНОВИВ

Ковельське об`єднане управління Пенсійного фонду України звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Державного підприємства "Укрветсанзавод" в особі Ковельської філії державного підприємства "Укрветсанзавод" про стягнення 231 833,79 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням з боку відповідача його зобов`язань з відшкодування витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за період з березня 2016 року по січень 2017 року включно та з серпня 2018 року по березень 2019 року включно в сумі 231 833,79 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 07.08.2019 позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з Державного підприємства "Укрветсанзавод" в особі Ковельської філії Державного підприємства "Укрветсанзавод" на користь Ковельського об`єднаного управління Пенсійного фонду України заборгованість з відшкодування витрат на виплату і доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, з липня 2016 року по січень 2017 року включно та з серпня 2018 року по березень 2019 року включно у розмірі 184 092 грн. 27 коп. та судовий збір у розмірі 2 761 грн. 38 коп. В іншій частині в позові відмовлено.

Не погодившись з прийнятим рішенням, керуючий санацією Державного підприємства "Укрветсанзавод" Заглоцький С.П. звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 07.08.2019 у справі № 910/4965/19 скасувати в частині заборгованості за період з липня 2016 року по листопад 2016 у розмірі 60 173 грн. 87 коп. та у відповідній частині закрити провадження у справі.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.09.2019 справу № 910/4965/19 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Майданевич А.Г., суддів Ткаченко Б.О., Сулім В.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 01.10.2019 поновлено пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження на рішення Господарського суду міста Києва від 07.08.2019 у справі № 910/4965/19, відкрито апеляційне провадження та справу призначено до розгляду на 04.11.2019.

Колегією суддів у судовому засіданні 04.11.2019 заявлено самовідвід з підстави порушення порядку визначення суддів для розгляду справи № 910/4965/19.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 04.11.2019 заяву про самовідвід суддів Майданевича А.Г., Коротун О.М., Суліма В.В. у розгляді апеляційної скарги керуючого санацією Державного підприємства "Укрветсанзавод" Заглоцького С.П. на рішення Господарського суду міста Києва від 07.08.2019 у справі № 910/4965/19 - задоволено. Матеріали справи №910/4965/19 передано для здійснення визначення складу судової колегії автоматизованою системою у відповідності до положень ст. 32 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 07.11.2019 призначено справу до розгляду.

У зв`язку з відпусткою судді Отрюха Б.В., згідно із витягом з протоколу автоматичного розподілу судової справи між суддями від 18.11.2019 апеляційну скаргу передано на розгляд суду у складі: головуючий суддя Грек Б.М., судді: Остапенко О.М., Копитова О.С.

Апеляційна скарга мотивована порушенням норм матеріального та процесуального права, а саме суд першої інстанції не звернув уваги, що позовна заява охоплює період з березня 2016 по вересень 2017, що вже було предметом розгляду у суді першої інстанції.

22.11.2019 від головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому сторона заперечує проти доводів апеляційної скарги та вважає рішення правомірним та прийнятим з дотриманням норм матеріального та процессуального права. Зазначено, що в межах справи №910/4965/19 предметом позову були вимоги щодо відшкодування витрат на доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, тоді як в межаї справи №910/6968/16 - вимоги щодо включення заборгованості до кредиторських вимог.

Представники сторін у судове засідання не з`явилися, заяв та клопотань до суду не направили. Про час та місце судового засідання були повідомлені належним чином, направленням на адреси місцезнаходження учасників справи копій ухвали суду.

Крім того, судом також враховано, що за приписами частини 1 статті 9 Господарського процесуального кодексу України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом. Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 3 Закону України "Про доступ до судових рішень", для доступу до судових рішень загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Враховуючи наведене, господарський суд зазначає, що сторони не були позбавлені права та можливості ознайомитись з ухвалами суду у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

З огляду на викладене, апеляційний господарський суд вважає за можливе здійснювати розгляд скарги, так як сторони належним чином повідомленні про дату, час та місце розгляду справи, учасниками якої вони є, а неявка не перешкоджає розгляду справи.

Розглянувши апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, Північний апеляційний господарський суд вважає, що рішення Господарського суду міста Києва від 07.08.2019 підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - без задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, Ковельське об`єднане управління Пенсійного фонду України звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Державного підприємства "Укрветсанзавод" в особі Ковельської філії державного підприємства "Укрветсанзавод" про стягнення 231 833,79 грн.

Ковельська філія державного підприємства "Укрветсанзавод" є відокремленим підрозділом державного підприємства "Укрветсанзавод" без права юридичної особи та перебуває на обліку в Ковельському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України.

Ковельським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України відповідно до п. "б" - "з" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" призначені пільгові пенсії особам, які працювали у Ковельській філії державного підприємства "Укрветсанзавод", а саме: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

Відповідно до розрахунків фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до ч. 2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" в частині пенсій, призначених відповідно до п. "б" - "з" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", сформованих Ковельським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України, за Ковельської філією державного підприємства "Укрветсанзавод" рахується заборгованість із відшкодування витрат на виплату та доставку пільгових пенсій в сумі 231 833,79 грн., а саме:

За березень 2016 року - 9 695,08 грн., за квітень 2016 року - 13 983,68 грн., за травень 2016 року - 11 049,73 грн., за червень 2016 року - 13 014,03 грн., за липень 2016 року - 12 031,94 грн., за серпень 2016 року - 12 031,94 грн. за вересень 2016 року - 12 031,94 грн., за жовтень 2016 року - 12 031,94 грн., за листопад 2016 року - 12 046,11 грн., за грудень 2016 року - 12 366,23 грн., за січень 2017 року - 12 525,55 грн., за серпень 2018 року - 14 698,70 грн., за вересень 2018 року - 14 698,70 грн., за жовтень 2018 року - 14 698,70 грн., за листопад 2018 року - 14 698,70 грн., за грудень 2018 року - 11 573,16 грн., за січень 2019 року - 10 947,24 грн., за лютий 2019 року - 9 189,16 грн., за березень 2019 року - 8 522,26 грн.

Вказані розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пенсій направлялись Ковельським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України до Ковельської філії державного підприємства "Укрветсанзавод" засобами поштового зв`язку, але зазначена у них сума відповідачем добровільно сплачена не була, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що заборгованість за період березень-червень 2016 року не підлягає задоволенню, оскільки такі вимоги не є поточними вимогами до боржника в розумінні ч. 8 ст. 23 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками місцевого господарського суду та вважає їх обґрунтованими, з огляду на наступне.

Статтею 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" визначено категорії працівників, які мають право на пенсію за віком на пільгових умовах, а також врегульовано порядок внесення підприємствами та організаціями плати до Пенсійного фонду, що покривала витрати на виплату і доставку пенсій, призначених у відповідності до пп. "б" - "з" цієї статті.

Згідно з ч. 2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди, особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбачених Законом України "Про пенсійне забезпечення". При цьому зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку цих пенсій, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Так, підприємства та організації з коштів, призначених на оплату праці, вносять до Пенсійного фонду плату, що покриває фактичні витрати на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, крім тих, що були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, починаючи з дня набрання чинності цим Законом, у розмірі 20 відсотків з наступним збільшенням її щороку на 10 відсотків до 100-відсоткового розміру відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій до набуття права на пенсію за віком відповідно до цього Закону.

Порядок відшкодування підприємством витрат Пенсійного фонду України на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", встановлено Інструкцією про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженою постановою правління Пенсійного фонду України № 21-1 від 19.12.2003 року (далі-Інструкція).

Пунктом 6.1 Інструкції визначено, що відшкодуванню підлягають витрати Пенсійного фонду на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до ч. 2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" в таких розмірах: для платників, зазначених у підпункті 2.1.1 пункту 2.1 цієї Інструкції (крім платників, віднесених до четвертої групи платників єдиного податку, що визначені у підпункті 4 пункту 291.4 статті 291 глави 1 розділу XIV Податкового кодексу України), - також 100 відсотків фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до абзацу першого частини 2 Прикінцевих положень Закону застрахованим особам, які працювали або працюють на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах; для платників, зазначених у пп. 2.1.1 п. 2.1 цієї Інструкції, - фактичні витрати на виплату і доставку пенсій працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком N 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, крім працівників, що були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, у розмірі, серед іншого, 100 відсотків від фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій, призначених та/або виплачених з 2012 року.

Згідно з п. 6.4 Інструкції розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається органами Пенсійного фонду України щорічно у розрахунках фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до ч. 2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", які надсилаються підприємствам до 20-го січня поточного року та протягом місяця з новопризначених (перерахованих) пенсій.

При цьому, пунктом 6.7 Інструкції встановлено, що підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду зазначену в розрахунку місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах. У разі зміни розміру пенсії або настання обставин, які впливають на суму відшкодування (смерть пенсіонера, зміна місця проживання тощо), органи Пенсійного фонду повідомляють про це підприємства у розрахунку, який направляється підприємству в місячний строк з дня прийняття рішення про зміну розміру пенсії або про припинення виплати пенсії.

Суми фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за період з дати призначення пенсії до дати складання розрахунку фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до ч. 2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", сплачуються одночасно із оплатою фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за перший поточний місяць.

Отже, підставою для відшкодування підприємством органам Пенсійного фонду витрат на виплату та доставку пільгових пенсій є розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за відповідний період.

Згідно розрахунків фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до другої частини Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" в частині пенсій, призначених відповідно до п. "б" - "з" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" вартість витрат на виплату та доставку пенсій колишнім працівникам відповідача у вищезазначені періоди з складає 231 833,79 грн.

Такі розрахунки щомісячно направлялися відповідачу засобами поштового зв`язку у відповідності із вимогами п. 6.4 Інструкції, втім відповідач добровільно їх не оплатив.

За вказаних обставин у відповідача, відповідно до вимог чинного законодавства, наявний обов`язок відшкодувати органу Пенсійного фонду України витрати на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до п. "б" - "з" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", який ним добровільно не виконаний.

Разом з цим, як вбачається з позовної заяви щодо розрахунку, позивач звернувся з вимогами про відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій в тому числі за березень 2016 року - 9695,08 грн., за квітень 2016 року - 13 983,68 грн., за травень 2016 року - 11 049,73 грн., за червень 2016 року - 13 014,03 грн. Однак, як вірно було встановлено місцевим судом, провадження у справі №910/6968/16 про банкрутство Державного підприємства "Укрветсанзавод" порушено ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.06.2016, тоді як в межах даного провадження, в силу вимог ч. 8 ст. 23 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" можуть бути розглянуті виключно поточні вимоги кредитора до боржника, тобто вимоги, які виникли після відкриття провадження (проваджень) у справі про банкрутство.

Враховуючи викладене, позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 47 741,52 грн. заборгованості за період березень-червень 2016 року правомірно не задоволенні, оскільки, такі вимоги не є поточними вимогами до боржника в розумінні ч. 8 ст. 23 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Крім того, відповідачем не надано суду доказів відшкодування витрат позивача на виплату та доставку пільгових пенсій, контррозрахунок заявленої позивачем до стягнення суми боргу не наведено та наявність заборгованості не спростувано.

За таких підстав, суд оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, апеляційний господарський суд погоджується з висновком суду першої інстанції, про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача 184 092,27 грн. заборгованості з відшкодування витрат на виплату і доставку пенсій, призначених на пільгових умовах за період з липня 2016 року по січень 2017 року включно та з серпня 2018 року по березень 2019 року включно та про відмову в частині позовних вимог про стягнення 47 741,52 грн. заборгованості за період березень-червень 2016 року.

Європейський суд з прав людини в рішенні у справі "Проніна та інші проти України" від 18.07.2006 зазначив, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може прийматись як вимоги подавати детальну відповідь на кожний аргумент.

У рішенні у справі "Сутяжник проти Росії" (заява № 8269/02) від 23.07.2009, Європейський суд з прав людини зробив висновок про те, що не може бути скасоване правильне по суті судове рішення та не може бути відступлено від принципу правової визначеності лише з підстав порушення незначних правил при розгляді та задля правового пуризму, судове рішення може бути скасоване лише з метою виправлення істотної судової помилки.

Отже, зазначені в апеляційній скарзі доводи не знайшли свого підтвердження під час перегляду ухвали судом апеляційної інстанції, скаржник не подав жодних належних та допустимих доказів на підтвердження власних доводів, які могли б бути прийняті та дослідженні судом апеляційної інстанції в розумінні ст.ст. 73, 76-79, 86 Господарського процесуального кодексу України. А тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 275 Господарського процесуального кодексу України, Законом України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу керуючого санацією Державного підприємства "Укрветсанзавод" Заглоцького С.П. залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду міста Києва від 07.08.2019 у справі №910/4965/19 залишити без змін.

Матеріали справи №910/4965/19 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк передбачений ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Б.М. Грек

Судді О.С. Копитова

О.М. Остапенко

повний текст виготовлено 03.12.2019