ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" грудня 2019 р.м. Одеса Справа № 916/3068/19

Господарський суд Одеської області

У складі судді Желєзної С.П.

Секретаря судових засідань Савченко А.В.

За участю представників сторін:

Від позивача: Воровіна Т.О. за довіреністю №01-36/18 від 10.09.2019р.;

Від відповідача: не з`явився;

Розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Департаменту комунальної власності Одеської міської ради до фізичної особи-підприємця Сєрова Олега Володимировича про стягнення 8 043,59 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Департамент комунальної власності Одеської міської ради (далі по тексту - Департамент) звернувся до господарського суду Одеської області з позовом до фізичної особи-підприємця Сєрова Олега Володимировича (далі по тексту - Сєрова О.В.), про стягнення заборгованості по орендній платі у розмірі 8 043,59 грн. Позовні вимоги обґрунтовані фактом неналежного виконання відповідачем зобов`язань, прийнятих на себе за умовами договору оренди нежилого приміщення №116/2 від 04.04.2012р. в частині сплати орендних платежів протягом періоду з 01.01.2017р. по 28.04.2017р.

Відповідач не скористався наданим законом правом на участь свого представника у судовому процесі. При цьому, суд зазначає, що конверти із поштовими відправленнями, які надсилались судом за адресою місця проживання Сєрова О .В. , а саме: АДРЕСА_1 , згідно з відомостями, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань були повернуті суду у зв`язку із неможливістю вручення адресату. Оскільки Сєровим О.В. не було надано суду відзиву на позов, справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи та пояснення представника позивача, суд встановив наступне.

04.04.2012р. між Департаментом (Орендодавець) та Сєровим О.В. (Орендар) було укладено договір оренди нежилого приміщення №116/2, відповідно до п. 1.1., 1.3 якого Орендодавець передає, а Орендар приймає у строкове платне користування нежитлове приміщення підвалу, загальною площею 71,8 кв. м., яке розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Катерининська, буд. 20. Договір укладено на строк з 04.04.2012р. по 04.04.2015р.

Відповідно до п. 2.1, 2.2, 2.4 договору оренди №116/2 від 04.04.2012р. орендна плата визначається на підставі ст. 19 Закону України „Про оренду державного та комунального майна", Методики розрахунку і порядку використання плати за оренду державного майна, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 року зі змінами та доповненнями, рішень Одеської міської ради та виконкому Одеської міської ради. За орендоване приміщення Орендар зобов`язується сплачувати орендну плату в розмірі 777,94 грн. без урахування податку на додану вартість. Податок на додану вартість розраховується відповідно до вимог чинного законодавства. Орендар зобов`язаний вносити орендну плату щомісячно до 15 числа поточного місяця, незалежно від результатів господарської діяльності.

Згідно з п. п. 3.2 - 3.4 договору оренди №116/2 від 04.04.2012р. Орендодавець має право контролювати стан, напрямки та ефективність використання приміщень, переданих в оренду. Орендодавець має право виступати з ініціативою розірвання договору оренди у разі невиконання або неналежного виконання Орендарем обов`язків, передбачених цим договором, у тому числі несплати орендної плати своєчасно та у повному обсязі. Орендодавець зобов`язується передати Орендарю в оренду нежиле приміщення відповідно до п. 1.1 цього договору за актом приймання-передачі, який підписується обома сторонами.

Положеннями п. 4.7 договору оренди №116/2 від 04.04.2012р. передбачено, що після закінчення строку дії договору чи у випадку його дострокового розірвання, Орендар зобов`язаний у 15-ти денний термін передати Орендодавцю приміщення за актом у належному стані, не гіршому, ніж на момент передачі їх в оренду, та відшкодувати Орендодавцеві збитки у разі погіршення стану або втрати об`єкта оренди.

Згідно з п. 7.11 договору оренди №116/2 від 04.04.2012р. дія договору оренди припиняється внаслідок: закінчення строку, на який його було укладено; продажу об`єкта оренди за участю Орендаря; загибелі об`єкта оренди; достроково за згодою сторін або за рішенням господарського суду; банкрутства або ліквідації Орендаря; в інших випадках, передбачених чинним законодавством.

04.04.2012р. між сторонами по справі було підписано акт приймання-передачі приміщення, з якого вбачається, що Департаментом було передано у користування Сєрова О.В. нежитлове приміщення підвалу, загальною площею 71,8 кв. м., яке розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Катерининська, буд. 20 .

25.05.2015р. між Департаментом та Сєровим О.В. укладено додаткову угоду №1 до договору оренди №116/2 від 04.04.2012р., відповідно до умов якої сторонами по справі було продовжено строк дії договору оренди до 04.02.2018р. та визначено, що розмір орендної плати з моменту підписання додаткової угоди складає 1599,34 грн.

Рішенням господарського суду Одеської області від 13.04.2017р. по справі №916/3633/16 позовні вимоги Департаменту до Сєрова О.В. було задоволено, розірвано договір оренди №116/2 від 04.04.2012р., виселено відповідача із орендованого приміщення, стягнуто із відповідача на користь позивача заборгованість з орендної плати у розмірі 6 850,22 грн., пеню у розмірі 300, 46 грн., розподілено судові витрати. При цьому, як вбачається з рішення від 13.04.2017р. по справі №916/3633/16 судом було присуджено до стягнення із відповідача заборгованість з орендної плати, яка виникла за лютий 2016р. - травень 2016р., жовтень 2016р. - грудень 2016р.

Відповідно до ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Як вбачається з акта державного виконавця від 17.07.2017р. Сєров О.В. був виселений із нежитлових приміщень підвалу, загальною площею 71,8 кв. м., яке розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Катерининська, буд. 20 , на користь Департаменту. Крім того, 17.07.2017р. державним виконавцем було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП 54183648 з примусового виконання наказу суду від 16.05.2016р. по справі №916/3633/16.

Рішенням господарського суду Одеської області від 11.06.2018р. по справі №916/433/18 позовні вимоги Департаменту до Сєрова О.В. про стягнення неустойки за прострочення повернення об`єкта оренди у розмірі 19 960,72 грн. було частково задоволено шляхом присудження до стягнення на користь позивача неустойки у розмірі 11 144,38 грн., в решті позову відмовлено. При цьому, під час вирішення справи №916/433/18 судом було встановлено, що позивачем було безпідставно включено до загальної суми заявленої до стягнення неустойки заборгованість з орендної плати за період з січня 2017р. по 28.04.2017р. Судом було відмовлено Департаменту у задоволенні позову у названій частині вимог, з огляду на помилкове віднесення зазначеної суми заборгованості до неустойки.

З огляду на викладене господарський суд доходить висновку, що предмет та підстави позову, заявленого Департаментом у межах справи №916/433/18 є відмінними від підстав та предмету позову, заявленого позивачем у межах даної справи про стягнення заборгованості з орендної плати у розмірі 8 043,59 грн., нарахованої відповідачу протягом періоду з 01.01.2017р. по 28.04.2017р.

05.03.2019р. Департамент звернувся до Сєрова О.В. із претензією про сплату заборгованості з орендної плати за договором оренди №116/2 від 04.04.2012р. у розмірі 8 043,59 грн., яка була нарахована протягом періоду з 01.01.2017р. по 28.04.2017р. Оскільки претензія позивача про сплату заборгованості за договором була залишена відповідачем без відповіді та задоволення, Департаментом і було подано до господарського суду дану позовну заяву.

Вирішуючи питання про обґрунтованість заявлених в межах даної справи позовних вимог, суд виходить з наступного.

В силу положень ст.ст. 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

У відповідності до ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу, у тому числі і з договорів. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Зобов`язання, в свою чергу, згідно вимог ст.ст. 525, 526 ЦК України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Відповідно до ч.1 ст. 179 Господарського кодексу України майново-господарські зобов`язання, які виникають між суб`єктами господарювання або між суб`єктами господарювання і негосподарюючими суб`єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов`язаннями.

Статтею 193 ГК України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 759 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Відповідно до статті 761 цього Кодексу право передання майна у найм має власник речі або особа, якій належать майнові права. Наймодавцем може бути також особа, уповноважена на укладення договору найму.

Положеннями ч. 1 ст. 1, ч. 1 ст. 2 Закону України „Про оренду державного та комунального майна" від 10 квітня 1992 року за N 2269-XII (з наступними змінами і доповненнями) передбачено, що цей закон регулює: організаційні відносини, пов`язані з передачею в оренду майна державних підприємств, установ та організацій, підприємств, заснованих на майні, що належить Автономній Республіці Крим або перебуває у комунальній власності (далі - підприємства), їх структурних підрозділів, та іншого окремого індивідуально визначеного майна, що перебуває в державній та комунальній власності; майнові відносини між орендодавцями та орендарями щодо господарського використання державного майна, майна, що належить Автономній Республіці Крим або перебуває у комунальній власності. Орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

Статтею 762 ЦК України передбачено, що за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Якщо розмір плати не встановлений договором, він визначається з урахуванням споживчої якості речі та інших обставин, які мають істотне значення. Наймач має право вимагати зменшення плати, якщо через обставини, за які він не відповідає, можливість користування майном істотно зменшилася. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором. Наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає.

Відповідно до ст. 286 Господарського кодексу України орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством. Орендна плата встановлюється у грошовій формі. Залежно від специфіки виробничої діяльності орендаря орендна плата за згодою сторін може встановлюватися в натуральній або грошово-натуральній формі. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 19 Закону України „Про оренду державного та комунального майна" орендар за користування об`єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків господарської діяльності. Строки внесення орендної плати визначаються у договорі.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтями 610, 612 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Проте, в порушення наведених норм закону та умов договору оренди №116/2 від 04.04.2012р. Сєровим О.В. протягом періоду з 01.01.2017р. по 28.04.2017р. не було сплачено орендної плати за користування приміщенням, в результаті чого, станом на момент вирішення даного спору у відповідача наявна заборгованість з орендної плати в сумі 8 043,59 грн.

З викладених обставин, позовні вимоги Департаменту про стягнення із Сєрова О.В. заборгованості із орендної плати в сумі 8 043,59 грн. підлягають задоволенню як законні та обґрунтовані.

Згідно вимог ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Разом з тим, ст. 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Підсумовуючи вищезазначене, суд доходить висновку щодо необхідності задоволення заявлених Департаментом комунальної власності Одеської міської ради позовних вимог шляхом присудження до стягнення із фізичної особи-підприємця Сєрова Олега Володимировича заборгованості з орендної плати у розмірі 8 043,59 грн. відповідно до ст. ст. ст. 15, 16, 509, 530, 610 - 612, 617, 629, 759, 762, Цивільного кодексу України, ст.ст. 179, 193 Господарського кодексу України.

Судові витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача відповідно до ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 86, 129, 236 - 238, 240 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з фізичної особи-підприємця Сєрова Олега Володимировича / АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 / на користь Департаменту комунальної власності Одеської міської ради /65039, м. Одеса, вул. Артилерійська, 1, ідентифікаційний код 26302595/ заборгованість з орендної плати у розмірі 8 043,59 грн. /вісім тисяч сорок три грн. 59 коп./, судовий збір у розмірі 1 921,00 грн. /одна тисяча дев`ятсот двадцять одна грн. 00 коп./.

Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 241 ГПК України.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ст. ст. 254, 256 ГПК України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 09.12.2019р.

Суддя С.П. Желєзна