ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"21" листопада 2019 р.м. Одеса Справа № 916/2530/19

Господарський суд Одеської області у складі:

Суддя Гут С.Ф.

При секретарі судового засідання Борисовій Н.В.

За участю представників сторін:

Від позивача: - Пронюк В.Я., довіреність № 14-100, дата видачі : 17.05.19;

Від відповідача - Керівник ОСОБА_1., на підставі виписки;

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" до відповідача Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Піонер-2007" про стягнення 70 302,35грн. , -

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (надалі - позивач) звернулось до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до відповідача - Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Піонер-2007" (надалі - відповідач), в якій просив суд стягнути з відповідача грошові кошти у розмірі 230 272,35 грн., з яких: 160 000,00 грн. - основний борг, 39 094,66 грн. - пеня, 10 004,35 грн. - 3% річних та 21 173,34 грн. - інфляційні втрати, а також стягнути з відповідача суму сплаченого судового збору.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 29.08.2019р. було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, справу прийнято розглядати за правилами загального позовного провадження та підготовче засідання призначено на "26" вересня 2019 р. о 11:00 год.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 26.09.2019р. було відкладено підготовче засідання на "17" жовтня 2019 р. о 11:00 год.

16.10.2019р. до канцелярії Господарського суду Одеської області від відповідача надійшло клопотання за вх.ГСОО№21117/19 про поновлення строку на подання відзиву.

16.10.2019р. до канцелярії Господарського суду Одеської області від відповідача надійшов відзив за вх.ГСОО№21118/19 на позовну заяву.

16.10.2019р. до канцелярії Господарського суду Одеської області від відповідача надійшов попередній розрахунок суми судових витрат за вх.ГСОО№21121/19.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 17.10.2019р. продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів в порядку ч.3 ст.177 Господарського процесуального кодексу України та відкладено підготовче засідання на "05" листопада 2019 р. об 11:30 год.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 17.10.2019р. було задоволено клопотання Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Піонер-2007" від 16.10.2019р. про поновлення строку для подачі відзиву на позовну заяву по справі №916/2530/19 та поновлено Об`єднанню співвласників багатоквартирного будинку "Піонер-2007" строк для подачі відзиву на позовну заяву по справі №916/2530/19.

25.10.2019р. до канцелярії Господарського суду Одеської області від позивача надійшла відповідь на відзив за вх.ГСОО№22095/19.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 05.11.2019р. було відкладено підготовче засідання на "12" листопада 2019 р. о 11:45 год.

11 листопада 2019 р. до Господарського суду Одеської область надійшло клопотання за вх.ГСОО№23339/19 від представника відповідача про приєднання до матеріалів справи оригінали платіжних доручень про сплату суми заборгованості за договором № 8184/1718-ТЕ-23, № 2013 від 10.10.2019 року, № 2058 від 29.10.2019 року, № 2059 від 31.10.2019 року, №2061 від 04.11.2019 року на загальну суму 159 970,00 грн., та належним чином завірена копія листа від Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Піонер-2007" №9 від 11.10.2019 року.

У судовому засіданні 12.11.2019 року представником позивача було подано клопотання, відповідно якого позивач підтвердив сплату суми основної заборгованості у розмірі 159 970,00 грн., та просить суд повернути на адресу позивача судовий збір у розмірі 1533,08 грн.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 12.11.2019р. провадження у справі №916/2530/19 за позовом Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" до відповідача Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Піонер-2007" про стягнення 230 272,35 грн., в частині позовних вимог щодо стягнення з відповідача основної заборгованості за Договором № 8184/1718-ТЕ-23 від 09.10.2017 року у розмірі 159 970,00 грн. було закрито та повернуто з Державного бюджету України через Управління Державної казначейської служби України у м. Одесі Одеської області (65009, м. Одеса, вул. Черняховського, 6, ) на користь Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"(01001, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6, ), судовий збір у сумі 1533, /одна тисяча п`ятсот тридцять три/ грн. 08 коп.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 12.11.2019р. закрито підготовче провадження у справі №916/2530/19 із призначенням справи до судового розгляду по суті на "21" листопада 2019 р. о 10:30 год.

В ході розгляду даної справи Господарським судом Одеської області, у відповідності до п.4 ч.5 ст.13 ГПК України, було створено учасникам справи умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

21 листопада 2019 р. судом після повернення з нарадчої кімнати, в порядку ст. 240 ГПК України, було проголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши належність, допустимість доказів, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, повно, всебічно і об`єктивно з`ясувавши обставини справи, суд дійшов таких висновків:

Відповідно до ст. 175 Господарського кодексу України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

У відповідності до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з частиною 2 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 Цивільного кодексу України.

Положеннями п.1 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України встановлено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договір, а в силу вимог ч.1 ст.629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

У відповідності до ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У відповідності зі статтею 265 Господарського кодексу України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу. Аналогічні положення щодо договору поставки містяться і у ч.ч. 1, 2 ст. 712 Цивільного кодексу України.

Згідно зі ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно з ч. ч. 1-3 ст. 12 Закону України "Про ринок природного газу" постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Якість та інші фізико-хімічні характеристики природного газу визначаються згідно із встановленими стандартами та нормативно-правовими актами. Постачання природного газу здійснюється за цінами, що вільно встановлюються між постачальником та споживачем, крім випадків, передбачених цим Законом. Права та обов`язки постачальників і споживачів визначаються цим Законом, Цивільним і Господарським кодексами України, правилами постачання природного газу, іншими нормативно-правовими актами, а також договором постачання природного газу.

Як встановлено матеріалами справи, 09.10.2017 року між АТ «НАК Нафтогаз України» (надалі - постачальник) та Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку "Піонер-2007" (надалі - споживач) укладено договір постачання природного газу №8184/1718-ТЕ-23 (надалі - договір), згідно умов якого постачальник зобов`язався поставити споживачеві у 2017-2018 роках природний газ, а споживач зобов`язався оплатити його на умовах цього договору.

Згідно п. 1.2 Договору, природний газ, що постачається за цим договором, використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню.

У відповідності до п. 2.1 договору, постачальник передає споживачу з 01.10.2017 року по 31.03.2018 року (включно) природний газ обсягом до 198,0 тис.куб.м.

Пунктом 5.2 договору, зокрема, визначено до сплати за 1000 куб.м. природного газу з ПДВ - 5930,40 грн.

Згідно п. 6.1 договору, оплата за природний газ здійснюється споживачем виключно коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки природного газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Пунктом 10.3 договору визначено, що строк у межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав за цим договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, пені, штрафів, інфляційних нарахувань, відсотків річних, становить 5 років.

Згідно положень розділу 12, договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін, за їх наявності, і діє в частині реалізації природного газу з 01.10.2017 року до 31.03.2018 року, а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.

При цьому, під час дії договору 11.01.2018р. сторонами укладалась додаткова угода №1 у відповідності до якої, вносились зміни у договір №8184/1718-ТЕ-23 від 09.10.2017р., зокрема, в частині порядку та умов передачі природного газу, порядку та умови проведення розрахунків та відповідальність сторін.

Також, під час дії договору 04.04.2018р. сторонами укладались додаткова угода №2 та №3 у відповідності до яких, вносились зміни у договір №8184/1718-ТЕ-23 від 09.10.2017р., зокрема, в частині кількості та фізико-хімічних показників газу та строку дії Договору.

На виконання умов договору №8184/1718-ТЕ-23 від 09.10.2017р. між сторонами у справі було складено 31.10.2017р. акт приймання-передачі природного газу у жовтні 2017 року на суму 51 517,38 грн., 30.11.2017р. акт приймання-передачі природного газу у листопаді 2017 року на суму 124 366,42 грн., 31.12.2017р. акт приймання-передачі природного газу у грудні 2017 року на суму 157 713,06 грн., 31.01.2018р. акт приймання-передачі природного газу у січні 2018 року на суму 176 358,24 грн., 28.02.2018р. акт приймання-передачі природного газу у лютому 2018 року на суму 185 069,99 грн., 31.03.2018р. акт приймання-передачі природного газу у березні 2018 року на суму 166 762,85грн., 30.04.2018р. акт приймання-передачі природного газу у квітні 2018 року на суму 50 408,40 грн., 31.05.2018р. акт приймання-передачі природного газу у травні 2018 року на суму 26 912,16 грн., 30.06.2018р. акт приймання-передачі природного газу у червні 2018 року на суму 30 351,79 грн., 31.07.2018р. акт приймання-передачі природного газу у липні 2018 року на суму 23 988,47 грн., 31.08.2018р. акт приймання-передачі природного газу у серпні 2018 року на суму 23 116,70 грн., 30.09.2018р. акт приймання-передачі природного газу у вересні 2018 року на суму 26 929,94 грн.

Як встановлено судом, на виконання умов Договору позивачем було передано відповідачу природний газ на загальну суму 1 043 495,40 грн., про що свідчать наявні в матеріалах справи Акти приймання-передачі природного газу.

Однак відповідач в порушення прийнятих на себе зобов`язань за отриманий природний газ розрахувався несвоєчасно та не виконав зобов`язання у строк визначений Договором, що підтверджується Довідкою по операціях з відповідачем, чим порушив умови господарського зобов`язання, зокрема вимоги п.6.1. Договору.

Отже сума простроченого та несплаченого основного боргу відповідача перед позивачем за Договором складала 160 000,00грн., детальний розрахунок наявний в матеріалах справи.

Згідно з положеннями ч.1 ст.526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. В силу вимог ч.1 ст.525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічні вимоги щодо виконання зобов`язань містяться і у ч.ч.1, 7 ст.193 Господарського кодексу України.

Згідно ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Під час розгляду справи відповідач сплатив наявну заборгованість не в повному обсязі, а саме 159 970,00грн., зо підтверджується наявними в матеріалах справи платіжними дорученнями, отже станом на 12.11.2019р. Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Піонер-2007" у добровільному порядку сплачено грошові кошти основного боргу у сумі 159 970,00 грн., судом було закрито провадження у справі в частині позовних вимог щодо стягнення з відповідача основної заборгованості за Договором № 8184/1718-ТЕ-23 від 09.10.2017 року у розмірі 159 970,00 грн. на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України.

За результатами розгляду справи судом встановлено, що в порушення вимог ст.ст. 525, 526, 530 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України, до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "КНИЖКОВИЙ-19" у визначений Договором строк не виконав зобов`язання, а саме несвоєчасно здійснював оплату за переданий природний газ за Договором №3523/1617-ТЕ-23 від 25.08.2016р. з урахуванням Договору про переведення боргу від 14.12.2017р. №8281/17-23/ТЕ.

Згідно з ч.2 ст. 218 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

За приписами ч. 1 ст. 624 Цивільного кодексу України, якщо за порушення зобов`язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків.

Крім того, згідно ч. 2 ст. 193 ГК України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 229 ГК України учасник господарських відносин у разі порушення ним грошового зобов`язання не звільняється від відповідальності через неможливість виконання і зобов`язаний відшкодувати збитки, завдані невиконанням зобов`язання, а також сплатити штрафні санкції відповідно до вимог, встановлених цим Кодексом та іншими законами.

Статтею 598 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Водночас, згідно ст. 599 Цивільного кодексу України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та трьох процентів річних виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Суд з урахуванням ухвали про закриття провадження у справі в частині позовних вимог щодо стягнення з відповідача основної заборгованості за Договором № 8184/1718-ТЕ-23 від 09.10.2017 року у розмірі 159 970,00 грн. та перевіривши розрахунок позивача щодо стягнення з відповідача 30,00 грн. - основний борг, 10 004,35 грн. - 3% річних та 21 173,34 грн. - інфляційні втрати, вважає його вірним та таким, що підлягає задоволенню.

У відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Статтею 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов`язання у строк, встановлений договором.

За приписами частини першої статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ч.3 ст.549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 2 ст. 343 Господарського кодексу України встановлено, що пеня за прострочку платежу встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Враховуючи встановлення судом факту прийняття відповідачем зобов`язань за договором, так і нарахованих штрафних санкцій за невиконання зобов`язання боржником, суд, перевіривши розрахунок пені, сума якої становить 39 094,66 грн., вважає його вірним, а вимоги в цій частині цілком обґрунтованими.

Водночас, вирішуючи питання щодо зменшення розміру пені, з урахуванням відповідного клопотання у відзиві на позовну заяву Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Піонер-2007", суд вказує наступне.

Так, норми матеріального права, а саме ст.233 ГК України, яка цілком кореспондується із ч.3 ст. 551 ЦК України, встановлюють, що суд має право зменшити розмір санкцій, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Правовий аналіз названих статей свідчить, що вони не є імперативними та застосовуються за визначених умов на розсуд суду за наслідками оцінки обставин справи, наведених учасниками справи обґрунтувань та дослідження доказів.

Вирішуючи питання щодо можливості зменшення за клопотанням відповідача суми суми пені, суд, виходячи із загальних засад, встановлених у статті 3 Цивільного кодексу України, а саме: справедливості, добросовісності та розумності, зазначає про необхідність застосування індивідуального порядку стягнення штрафних санкцій в даному випадку, з огляду на наступне.

Розглядаючи питання про зменшення штрафних санкцій, суд враховує перш за все направленість неустойки, яка має стимулювати боржника своєчасно виконувати взяті на себе, зокрема, грошові зобов`язання.

Оцінюючи можливість зменшення суми пені, суд враховує також, що власниками квартир та нежитлових приміщень, відповідно до Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" є Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Піонер-2007".

При цьому слід зазначити, що Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Піонер-2007" є неприбутковою організацією та не має на меті отримання прибутку, джерелом надходження коштів на рахунок відповідача є здійснення внесків співвласниками багатоквартирного будинку, здебільшого фізичними особами, за надані їм послугами.

Крім того, як вказує відповідач у співвласників багатоквартирного будинку перед відповідачем наявна заборгованість у розмірі 577 340,36грн., що також значно ускладнює матеріальне становище Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Піонер-2007".

При цьому, доказів, що свідчили б про погіршення фінансового стану, ускладнення в господарській діяльності чи завдання позивачу збитків в результаті дій відповідача, матеріали справи не містять, вимоги про стягнення збитків позивачем не заявлялись.

З урахуванням викладеного у сукупності, суд, враховуючи дискреційність наданих йому повноважень щодо зменшення розміру штрафних санкцій, виходячи з необхідності дотримання балансу інтересів обох сторін, вважає справедливим, доцільним, обґрунтованим, таким, що цілком відповідає принципу верховенства права висновок щодо необхідності зменшення розміру пені до 5 000,00 грн.

Приймаючи до уваги вищевикладене суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог АТ „НАК Нафтогаз України" та стягнення з відповідача 36 207,69 грн., з яких: 30,00 грн. - основний борг, 5 000,00 грн. - пеня, 10 004,35 грн. - 3% річних та 21 173,34 грн. - інфляційні втрати.

Відповідно до вимог ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту ст.77 ГПК України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами ч.ч.1, 2, 3 ст.13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008р. зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що спір виник внаслідок неправомірних дій відповідача, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст.13, 20 73, 74, 76, 86, 126, 129, 165, 232, 233, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1.Позов Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" до відповідача Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Піонер-2007" про стягнення 70 302,35грн. - задовольнити частково.

2.Стягнути з Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Піонер-2007" (65009, Одеська обл., м. Одеса, вул. Сергія Варламова, 20 Б; ) на користь Акціонерного товариства „Національна акціонерна компанія „Нафтогаз України" (01601, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6; ) 30 /тридцять/ грн. 00 коп. - основного боргу, 5 000 /п`ять тисяч /грн. 00 коп. - пені, 10 004 /десять тисяч чотири/грн. 35 коп. - 3% річних, 21 173 /двадцять одна тисяча сто сімдесят три/грн. 34 коп. - інфляційних втрат та 1 921 /одна тисяча дев`ятсот двадцять одну/грн. - витрат по сплаті судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Наказ видати в порядку ст.327 ГПК України

Повне рішення складено 02 грудня 2019 р.

Суддя С.Ф. Гут