ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Чернівці

27 листопада 2019 року Справа № 926/2266/19

Господарський суд Чернівецької області у складі головуючого судді Марущака І.В., за участю секретаря судового засідання Терещенко Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні спрощеного позовного провадження справу

за позовом Приватного акціонерного товариства "Володимир-Волинська птахофабрика", с. Федорівка, Володимир-Волинський район, Волинська обл.

до Фізичної особи-підприємця Плешки Михайла Михайловича, с. Петрашівка, Герцаївський район, Чернівецька обл.

про стягнення заборгованості за договором поставки у сумі 238 145 грн

представники:

від позивача - адвокат Машевська Л.А., довіреність від 12.08.2019 № 12/08/19/01;

від відповідача - не з`явився.

І. Стислий виклад позовних вимог.

Приватне акціонерне товариство "Володимир-Волинська птахофабрика" (далі - ПрАТ "Володимир-Волинська птахофабрика", позивач) звернулося до Господарського суду Чернівецької області з позовом до Фізичної особи-підприємця Плешки Михайла Михайловича (далі - ФОП Плешка М.М., відповідач) про стягнення заборгованості за договором поставки від 01.06.2019 № Ф-7410 в сумі 238 145 грн, у тому числі 159 147 грн основного боргу, 16010 грн відсотків за користування коштами, 47745 грн штрафу та 15243 грн пені.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що на виконання зазначеного договору поставки позивач однією партією поставив відповідачу товару на суму 159 147 грн, проте останній у встановлений договором строк вартість товару не сплатив, внаслідок чого заборгував позивачу суму основного боргу. Крім того, за невиконання грошового зобов`язання позивач нарахував відповідачу пеню та 36% річних за користування коштами за період з 21.06.2019 по 30.09.2019, а також 30% штрафу від вартості неоплаченого товару.

Відповідач своїм правом на подання відзиву на позов не скористався.

ІІ. Процесуальні дії у справі.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.10.2019 зазначену позовну заяву передано до провадження судді Марущака І.В. Сторони відводів складу суду не заявляли.

Ухвалою суду від 08.10.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання на 05.11.2019 та установлено відповідачу строк для подання відзиву на позов.

За наслідками судового засідання 05.11.2019 суд постановив ухвалу, якою відклав розгляд справи на 27 листопада 2019 року та повторно запропонував відповідачу подати відзив на позов.

Разом з тим, відповідач та/або його представник у судове засідання 27.11.2019 не з`явився, відзиву на позов не подав.

При цьому, ухвали суду від 08.10.2019 та 05.11.2019 надсилались ФОП Плешці М.М. на його адресу, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (далі - ЄДРПОУ) .

Так, із повідомлення про вручення поштового відправлення слідує, що ухвалу суду від 08.10.2019 отримав представник відповідача 11.10.2019. Натомість конверт з ухвалою суду від 05.11.2019 поштою повернувся до суду неврученим у зв`язку із тим, що відповідач за зазначеною адресою не проживає (довідка ф.20 наявна у матеріалах справи).

Крім того, у зв`язку з тим, що у ЄДРПОУ наявні відомості про номер телефону відповідача, 07.11.2019 помічник судді телефонограмою повідомив ФОП Плешку М.М. про те, що Господарським судом Чернівецької області розглядається справа за позовом ПрАТ "Володимир-Волинська птахофабрика" до нього, ФОП Плешки М.М., про стягнення заборгованості за договором поставки у сумі 238 145 грн, а також про відкладення розгляду даної справи на 27.11.2019 (телефонограму долучено до матеріалів справи).

За таких обставин суд, керуючись статтями 120, 242 Господарського процесуального кодексу України, констатує, що ним вживались усі можливі та передбачені законом заходи для належного повідомлення відповідача про розгляд цієї справи, однак останній не скористався своїм правом на участь у судових засіданнях та подання заяв по суті спору.

Окремо суд звертає увагу, що відповідно до частини першої статті 10 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань": "якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою."

Як станом на дату подання позовної заяви, так і на дату вирішення цього спору в ЄДРПОУ містяться відомості про місце проживання ФОП Плешки М.М.: АДРЕСА_1. Будь-яких змін про зареєстроване у ЄДРПОУ місце проживання відповідачем не вносилось, докази протилежного у матеріалах справи відсутні.

Відтак суд вважає, що відповідач був належним чином повідомлений про дату, час та місце слухання справи.

Відповідно до пункту 1 частини третьої статті 202 ГПК України: "Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: 1) неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки;".

Представник позивача не заперечував проти розгляду справи за відсутності відповідача.

З огляду на викладене, враховуючи обмеженість строку розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження та належного повідомлення відповідача про розгляд справи, суд вирішив за можливе розглянути справу за відсутності відповідача та/або його представника на підставі наявних у справі матеріалах.

По суті спору представник позивача позовні вимоги підтримав, просив суд позов задовольнити повністю.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом.

Заслухавши пояснення представника позивача, з`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, та дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, суд установив таке.

01 червня 2019 року між Приватним акціонерним товариством «Володимир-Волинська птахофабрика» (Постачальник) та Фізичною особою-підприємцем Плешкою Михайлом Михайловичем (Покупець) укладено договір поставки № Ф-7410 (оригінал досліджений в судовому засіданні), (далі - договір поставки).

За умовами зазначеного договору поставки постачальник зобов`язався передавати у власність Покупцю Товар (зокрема, але не виключно, продукцію виробництва ПрАТ «Володимир-Волинська птахофабрика»: м`ясо бройлера, субпродукти та інші продукти) в асортименті, кількості по цінах встановлених у видаткових накладних у відповідності до узгоджених сторонами замовлень, а Покупець зобов`язується прийняти Товар та оплатити його вартість (пункт 1.1)

Відповідно до пункту 1.2 договору поставки Товар передається Покупцю частинами (партіями). Під партією товару Сторони розуміють Товар, зазначений в окремій видатковій накладній.

У пункті 1.3 договору поставки сторонами погоджено, що поставка кожної партії Товару здійснюється на підставі видаткової накладної згідно погодженого сторонами замовлення. Замовлення подається Покупцем у письмовій формі шляхом заповнення бланку замовлення із зазначенням дати, найменування та асортименту Товару, кількості кожного виду Товару, дати та місця поставки Товару, завірене печаткою Покупця (за наявності печатки) та підписом уповноваженої особи і передається Постачальнику особисто або факсимільним, електронним, поштовим способом не пізніше ніж за п`ять робочих днів до бажаної дати поставки партії Товару. Зміни в замовлення вносяться виключно за згодою сторін. Замовлення від Покупця здійснені в усній формі Постачальником не приймаються. В окремих випадках Постачальник на власний розсуд може приймати замовлення від Покупця, що здійснені в усній формі, при цьому будь-які претензії з боку Покупця, щодо належного виконання Постачальником умов усного замовлення Постачальником не приймаються. Про прийняття замовлення до виконання Постачальник повідомляє Покупця протягом трьох робочих днів з моменту отримання замовлення від Покупця. Постачальник має право на власний розсуд залишити без виконання замовлення Покупця без надання додаткових пояснень.

Асортимент, кількість та ціна Товару погоджуються сторонами при формуванні замовлення та визначаються у видаткових накладних, які є невід`ємною частиною Договору (пункт 1.4 договору поставки).

Згідно із пунктом 1.5 договору поставки: «Ціни є вільними і можуть змінюватися, врахуючи зміну собівартості Товару, і протягом дії даного Договору можуть переглядатись Постачальником в залежності від кон`юнктури ринку, якості Товару, сезонних коливань цін на Товар, тощо. Ціна Товару включає податки та обов`язкові платежі, передбачені чинним законодавством України.»

Загальна сума Договору є орієнтовною та складається із зазначених сум видаткових накладних, отриманих від Постачальника, за якими прийнято Товар Покупцем протягом дії даного Договору. Сторони домовились, що Загальна сума поставленого за цим договором Товару визначається сторонами на момент проведення остаточного та повного розрахунку Покупцем з Постачальником за поставлений Товар в порядку, визначеному у цьому Договорі. При цьому видані Постачальником податкові та видаткові накладні підлягають обов`язковому та безумовному коригуванню на дату проведення остаточного та повного розрахунку (оплати) за поставлений Товар. Покупець безумовно погоджується на таке коригування видаткових та податкових накладних та зобов`язаний отримати та підписати їх не пізніше дня їх отримання (пункт 1.6 договору поставки).

Договір поставки набирає чинності з 01 червня 2019 року і діє до 31 грудня 2020 року, але в будь-якому випадку до моменту повного і належного його виконання (пункт 6.1).

За приписами пункту 5.1 договору поставки: «Поставка Товару здійснюється в строк, погоджений сторонами при прийнятті замовлення. Доставка товару здійснюється транспортом, силами та за рахунок постачальника або силами та за рахунок покупця за домовленістю сторін. Місце доставки погоджується Сторонами при прийнятті замовлення на поставку Товару. Постачальник здійснює поставку Товару виключно за адресами місць приймання Товару погоджених Сторонами у Додатку № 1 до цього Договору, що є його невід`ємною частиною. Допускається дострокова поставка Товару. У разі достроковою поставки постачальник зобов`язаний повідомити (у будь-якій формі) Покупця про дату достроковою поставки Товару. В разі поставки Товару на умовах самовивозу покупець зобов`язується з`явитися у строки, передбачені цим Договором, на склад Постачальника, прийняти Товару та за власний рахунок здійснити транспортування Товару за межі складу Постачальника.»

У додатку № 1 від 01.06.2019 до договору поставки сторони домовились, що відповідач уповноважив себе на приймання товару, навів зразок свого підпису та адресу місць приймання товарів.

Пунктом 5.3 договору поставки передбачено, що право власності на Товар та ризик випадкової загибелі, втрати або псування, пошкодження Товару переходить до Покупця з моменту підписання його уповноваженим представником видаткової накладної. Датою поставки Товару вважається дата підписання Сторонами видаткової накладної на поставку Товару.

Після підписання сторонами видаткової накладної на поставку Товару, претензії щодо його кількості виключаються (пункт 5.8 договору поставки).

Як убачається із видаткової накладної № 70623 від 18.06.2019, (оригінал досліджений в судовому засіданні) позивач на підставі договору поставки № Ф-7410 від 01.06.2019 передав, а відповідач отримав товар (тушка курчати-бройлера 1 категорії, охолоджена, групова, а також філе курчати-бройлера, охолоджена, групова) у кількості 1797,91 кг на загальну вартість 159 147 грн з ПДВ, місце доставки м.Чернівці, вул. Проектна,1.

У свою чергу сторонами також підписано товарно-транспортну накладну № Р70623 від 18.06.2019 (оригінал досліджений в судовому засіданні), за якою відповідач отримав від позивача вантаж - тушка курчати-бройлера 1 категорії, охолоджена, групова, а також філе курчати-бройлера, охолоджена, групова, на загальну вартість 159147 грн з ПДВ згідно видаткової накладної № ПТ00070623, пункт розвантаження: м.Чернівці, вул. Проектна,1.

Часткову невідповідність номеру видаткової накладної 70623 від 18.06.2019 номеру накладної, зазначеної товарно-транспортній накладній № Р70623 від 18.06.2019 представником позивача пояснюється програмним забезпеченням бухгалтерського обліку. Водночас представник позивача стверджує, що за товарно-транспортною накладною № Р70623 від 18.06.2019 відповідачу було передано товар згідно видаткової накладної 70623 від 18.06.2019.

У цьому контексті суд зазначає, що отриманий відповідачем за видатковою накладною № 70623 від 18.06.2019 товар за назвою та вартістю є аналогічним тому, що вказаний у товарно-транспортній накладній № Р70623 від 18.06.2019. Також ідентичними у вказаних накладних є місце поставки/розвантаження товару.

Таким чином, видаткова накладна № 70623 від 18.06.2019 та товарно-транспортна накладна № Р70623 від 18.06.2019 є доказами, які підтверджують, що 18 червня 2019 року позивач на підставі договору від 01.06.2019 № Ф-7410 поставив відповідачу товар на загальну суму 159 147 грн.

За умовами пункту 4.1 договору поставки розрахунок за кожну поставлену партію Товару здійснюється Покупцем протягом трьох календарних днів з дати виписки видаткової накладної Постачальником. Розрахунки за товар здійснюється в українській національній валюті - гривнях. Вид розрахунків безготівковий. Форма розрахунків - платіжне доручення. Датою оплати за товар визнається дата фактичного надходження коштів на рахунок Постачальника.

Разом з тим, відповідач не надав, а у матеріалах справи відсутні докази сплати вартості отриманого ним товару згідно видаткової накладної № 70623 від 18.06.2019 та товарно-транспортної накладної № Р70623 від 18.06.2019.

У відповідності до пункту 7.1 договору поставки за порушення його умов винна сторона несе відповідальність згідно чинного законодавства України та цього Договору.

Так, пунктом 7.4 договору поставки унормовано, що у випадку прострочення оплати за Товар Покупець зобов`язаний сплатити Постачальнику штрафну неустойку (пеню) в розмірі 1 % від суми заборгованості за кожен день прострочки до моменту повного розрахунку за Товар. В разі прострочення дати оплати вартості Товару Покупець, крім пені, сплачує Постачальнику штраф в розмірі 30 % (тридцяти відсотків) від вартості неоплаченого Товару, а пунктом 7.5 договору поставки визначеного, що Покупець, який прострочив виконання грошового зобов`язання, сплачує Постачальнику суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 36 % річних від простроченої суми.

ІV. Мотиви, якими керується суд, та застосоване ним законодавство.

Статтею 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до частини першої статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Встановивши фактичні обставини, суд дійшов висновку, що спір у даній справі є майновим та зумовлений неналежним виконанням відповідачем договірних зобов`язань щодо оплати вартості поставленого йому товару.

Частиною першою статті 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно із нормами частини першої статті 712 ЦК України, які кореспондуються із положеннями частини першої статті 265 ГК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати (поставити) у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до статті 662 ЦК України: «Продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.»

При цьому, обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар (частина перша статті 664 ЦК України).

За приписами частини першої статті 691 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Водночас нормами частин першої і другої статті 692 ЦК України унормовано, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

У статті 530 ЦК України зазначено: «Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).»

Як встановлено судом вище, 18.06.2019 на підставі договору від 01.06.2019 № Ф-7410 поставив відповідачу товар на загальну суму 159 147 грн.

Таким чином, враховуючи положення пунктів 1.4, 4.1, 5.1, 5.3, 5.8 договору поставки, відповідач зобов`язаний сплатити вартість товару в строк до 21.06.2019 (включно).

Однак ФОП Плешка М.М. у встановлений договором строк вартість товару не сплатив, внаслідок чого ПрАТ «Володимир-Волинська птахофабрика» з 22.06.2019 набуло право вимоги на сплату відповідачем 159 147 грн.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору.

Аналогічно приписами статті 193 Господарського кодексу України унормовано, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно з частиною першої статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його в строк, установлений договором або законом (частина перша статті 612 ЦК України).

За таких обставин, оскільки судом встановлено, що відповідач отримав товару, проте не сплатив його вартість, то позовні вимоги щодо стягнення з нього 159 157 грн є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Крім того, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (частина перша статті 611 ЦК України).

Так, за неналежне виконання грошового зобов`язання позивач нарахував відповідачу на підставі пункту 7.4 договору поставки штраф в сумі 47 745 грн та пеню в розмірі 15 243 грн за період з 21.06.2019 по 30.09.2019.

З цього приводу суд зазначає, що відповідно до частини 1 статті 230 ГК України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно зі статтею 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Таким чином, видами штрафних санкцій є штраф та пеня.

Відповідно до частини 4 статті 231 ГК України розмір штрафних санкцій встановлюється законом, а в разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в передбаченому договором розмірі. При цьому, розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або в певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Такий вид забезпечення виконання зобов`язання як пеня та її розмір встановлено частиною 3 статті 549 ЦК України, частиною 6 статті 231 ГК України та статтями 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", а право встановити у договорі розмір та порядок нарахування штрафу надано сторонам частиною 4 статті 231 ГК України.

Можливість одночасного стягнення пені та штрафу за порушення окремих видів господарських зобов`язань передбачено частиною 2 статті 231 ГК України.

При цьому, в інших випадках порушення виконання господарських зобов`язань чинне законодавство не встановлює для учасників господарських відносин обмежень передбачати в договорі можливість одночасного стягнення пені та штрафу, що узгоджується зі свободою договору, встановленою статтею 627 ЦК України, тобто, коли сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

З урахуванням викладеного, одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання за договором, штрафу та пені не суперечить статті 61 Конституції України, оскільки згідно зі статтею 549 ЦК України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до статті 230 ГК України - видами штрафних санкцій, тобто, не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій.

Наведена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 09.02.2018 у справі №911/2813/17, від 22.03.2018 у справі №911/1351/17, від 17.05.2018 у справі №910/6046/16, від 21.05.2018 по справі №911/1967/17, від 25.05.2018 у справі №922/1720/17 та від 09.07.2018 у справі №903/647/17.

Отже, враховуючи, що відповідач прострочив виконання грошового зобов`язання, позивач з 22.06.2019 набув права нараховувати відповідачу штраф та пеню згідно умов пункту 7.4 договору поставки.

Перевіривши розрахунок штрафу, суд констатує, що позивачем допущено арифметичну помилку та надмірно нараховано відповідачу 0,90 грн штрафу, оскільки його належний розмір складає 47744,10 грн (159147 грн * 30%).

Водночас у розрахунку пені позивачем враховано положення статті 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» (щодо граничного розміру пені), проте неправильно визначено дату початку нарахування пені у зв`язку з тим, що позивач набув право вимоги на сплату суми основного боргу 22.06.2019, а не 21.06.2019.

Відтак відповідно до здійсненого судом розрахунку (доданий до матеріалів справи) за період з 22.06.2019 по 30.09.2019 позивач вправі вимагати сплати відповідачем 15090,62 грн пені, тому в решті вимог у цій частині (152,38 грн) слід відмовити.

Поряд з цим, суд не вбачає підстав для зменшення суми штрафних санкцій відповідно до частини третьої статті 551 ЦК України, оскільки їх розмір не перевищує суми основного боргу, відповідач протягом тривалого часу не вчиняв дій щодо повного або часткового погашення боргу, не заявляв клопотань про зменшення суми штрафних санкцій, не навів виключних обставин, які б унеможливлювали виконання ним договірних зобов`язань.

У той же час на аркуші договору поставки із пунктами 7.4, 7.5 міститься підпис відповідача, що є доказом того, що йому було відомо про наслідки невиконання обов`язку по оплаті вартості поставленого товару.

Тому з відповідача на користь позивача належить стягнути 47744,10 грн штрафу та 15090,62 грн пені за період з 22.06.2019 по 30.09.2019 (включно).

До того ж, позивач нарахував відповідачу 36% річних за період з 21.06.2019 по 30.09.2019 в сумі 16010 грн згідно пункту 7.5 договору поставки.

Відповідно до статті 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (частина друга статті 625 ЦК України).

Оскільки нормами ч.2 ст.625 ЦК України передбачено можливість визначення розміру процентів у договорі на розсуд сторін, позивач вправі вимагати від відповідача сплати 36% річних у разі прострочення ним виконання грошового зобов`язання.

Однак, перевіривши розрахунок процентів, суд зазначає, що позивач неправильно визначив дату початку їх нарахування, оскільки прострочення виконання грошового зобов`язань розпочалось з 22.06.2019, а не 21.06.2019.

У свою чергу згідно проведеного судом розрахунку 36% річних (долучений до матеріалів справи) їх належний розмір складає 15853,66 грн, а тому в решті вимог у цій частині (156,34 грн) слід відмовити.

При цьому, суд не наділений правом із власної ініціативи зменшувати розмір інфляційних витрати та/або процентів.

V. Розподіл судових витрат.

Відповідно до статті 129 ГПК України судові витрати слід покласти на сторони пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Керуючись статтями 129, 135, 232, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Плешки Михайла Михайловича (АДРЕСА_1, код НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь Приватного акціонерного товариства "Володимир-Волинська птахофабрика" (44700, Волинська обл., Володмир-Волинський район, с. Федорівка, код 00851376) 237835,38 грн заборгованості за договором поставки від 01.06.2019 № ф-7410 (у тому числі 159 147 грн основного боргу, 15853,66 грн відсотків річних, 47744,10 грн штрафу, 15090,62 грн пені) та 3567,54 грн відшкодування судового збору.

3. У решті позову відмовити.

4. Після набрання рішення законної сили видати наказ.

Відповідно до ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст. 257 ГПК України).

Повне рішення складено та підписано 04 грудня 2019 року.

Суддя І.В. Марущак