ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" грудня 2019 р. Справа№ 910/9289/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Хрипуна О.О.

суддів: Агрикової О.В.

Чорногуза М.Г.

при секретарі судового засідання Король Я.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Укртрансгаз"

на рішення Господарського суду міста Києва від 23.09.2019

(повний текст рішення складено 11.10.2019)

у справі № 910/9289/19 (суддя Джарти В.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Гідромембрана"

до Акціонерного товариства "Укртрансгаз"

про стягнення 3 931 818,08 грн.

за участю представників:

від позивача: Серафимов І.М.,

від відповідача: Глущенко В.В.

ВСТАНОВИВ:

ТОВ "Гідромембрана" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до АТ "Укртрансгаз" про стягнення 3 931 818,08 грн., з яких 3 859 793,28 грн. основного боргу за договором про закупівлю № /235 від 13.02.2019, 24 702,68 грн. пені, 20 303,57 грн. 3% річних та 27 018,55 грн. інфляційних втрат.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 23.09.2019 провадження у справі закрито в частині стягнення основного боргу в розмірі 3 859 793,28 грн.; позов про стягнення 72 024,80 грн. - задоволено частково; стягнуто 24 702,68 грн. пені, 20 303,57 грн. 3% річних та 58 571,99 грн. судового збору. У іншій частині в позові відмовлено.

Місцевий господарський суд виходив з того, що АТ "Укртрансгаз" у період з 05.08.2019 - 19.09.2019 здійснило повну оплату суми основного боргу. За розрахунком суду пеня за період прострочення складає 24 702,68 грн., а 3% річних становлять 20 303,57 грн.

Частково відмовляючи в позові місцевий господарський суд виходив з того, що право кредитора вимагати суму боргу з урахуванням індексу інфляції у межах заявленого позову виникає виключно за повний місяць 2019 року - а саме за червень, в якому згідно з повідомленням Державної служби статистики України індекс споживчих цін становить 99,5 %, тобто має місце дефляція.

Не погодившись з рішенням, АТ "Укртрансгаз" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених в рішенні, обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм процесуального права, а саме ст.ст. 2, 7, 11, 13, 42, 73-80, 86, 236, 237, 238 ГПК України, неправильне застосування норм матеріального права просить рішення скасувати в частині стягнення 24 702,68 грн. пені, 20 303,57 грн. 3% річних та прийняти в цій частині нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог про стягнення пені та 3% річних повністю; витрати по сплаті судового збору покласти на відповідача.

За твердженням скаржника, відсутня вина відповідача, оскільки затримка виконання зобов`язання була наслідком незалежних обставин - недостатність коштів для виконання витратної частини фінансового плану АТ "Укртрансгаз" та недобросовісність позивача у договірних відносинах з відповідачем. Скаржник також вказує на невірний розрахунок річних та пені.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.11.2019 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою АТ "Укртрансгаз" на рішення Господарського суду міста Києва від 23.09.2019 у справі № 910/9289/19.

03.12.2019 до Північного апеляційного господарського суду надійшло клопотання про зменшення на підставі ч. 3 ст. 551 ЦК України та ст. 233 ГК України розміру неустойки (пені) з 24 702,68 грн. до 1 грн. з огляду на сплату відповідачем основного боргу в повному обсязі під час розгляду справи та тяжкий майновий стан відповідача, а також здійснення підприємством суспільно-важливих та стратегічних функцій по забезпеченню функціонування Єдиної газотранспортної системи України.

В судовому засіданні представник скаржника вимоги та доводи апеляційної скарги підтримав, а також просив задовольнити клопотання про зменшення неустойки.

Представник позивача вимоги та доводи апеляційної скарги заперечив та просив залишити її без задоволення з огляду на її безпідставність.

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Колегія суддів, розглянувши наявні матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку фактичних обставин даної господарської справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права встановила наступне.

Як встановлено місцевим господарським судом та вбачається з матеріалів справи, 13.02.2019 між АТ "Укртрансгаз" (покупець) та ТОВ "Гідромембрана" (постачальник) був укладений договір про закупівлю № /235, на умовах якого постачальник зобов`язався у визначений цим договором строк передати у власність покупця фарби, зазначені в специфікації, яка наведена в додатку 1 до цього договору та є його невід`ємною частиною, а покупець зобов`язався прийняти і оплатити товар.

Згідно із п. 5.8 договору датою поставки товарів за цим договором є прийняття відповідачем товарів за кількістю та якістю відповідно до п. 5.13 договору, яким передбачено, що прийняття товару за кількістю та якістю здійснюється на підставі акта приймання товарів за кількістю та якістю.

Відповідно до п. 3.1 договору загальна сума договору становить 3 859 793,28 грн.

Розрахунки здійснюються у безготівковій формі шляхом перерахування покупцем на зазначений у розділі 14 договору поточний рахунок постачальника грошових коштів на умовах, визначених цим договором. Покупець зобов`язаний оплатити вартість переданих товарів не раніше 35-ти та не пізніше 45-ти календарних днів з дати поставки, визначеної за правилами пункту 5.8 цього договору (п. 4.1 - 4.2 договору).

На виконання умов договору позивач поставив відповідачу товар за видатковою накладною № РН-0000010 від 28.03.2019 та товарно-транспортною накладною № 0000010 від 28.03.2019 на загальну суму 3 859 793,28 грн. Факт поставки сторонами у межах даного позову не заперечується та не спростовується.

Оскільки 45 день строку виконання зобов`язання щодо оплати припадає на вихідний, то, відповідно до ч. 5 ст. 254 ЦК України, останнім днем виконання відповідачем своїх зобов`язань щодо оплати поставленого товару за договором є 13.05.2019.

Проте, АТ "Укртрансгаз" здійснив повну оплату товару лише у період з 05.08.2019 по 19.09.2019 за платіжними дорученнями: № 17290 від 05.08.2019 на суму 200 000,00 грн., № 17812 від 13.08.2019 на суму 200 000,00, № 17887 від 14.08.2019 на суму 200 000,00 грн., № 17986 від 15.08.2019 на суму 200 000,00 грн., № 18018 від 16.08.2019 на суму 200 000,00 грн., № 18084 від 19.08.2019 на суму 200 000,00 грн., № 18126 від 20.08.2019 на суму 200 000,00 грн., № 18300 від 22.08.2019 на суму 359 793,28 грн., № 18186 від 21.08.2019 на суму 100 000,00 грн., № 18343 від 23.08.2019 на суму 100 000.00 грн., № 18397 від 27.08.2019 на суму 100 000,00 грн., № 18443 від 29.08.2019 на суму 100 000,00 грн., № 9029 від 29.08.2019 на суму 100 000,00 грн., № 18501 від 30.08.2019 на суму 200 000,00 грн., № 18664 від 04.09.2019 на суму 200 000,00 грн., № 19106 від 09.09.2019 на суму 200 000,00 грн., № 19049 від 10.09.2019 на суму 200 000,00 грн., № 19095 від 11.09.2019 на суму 200 000,00 грн., № 9917 від 17.09.2019 на суму 100 000,00 грн., № 9958 від 18.09.2019 на суму 200 000,00 грн. та № 9994 від 19.09.2019 на суму 300 000,00 грн.

Оскільки після відкриття провадження у справі основний борг був сплачений відповідачем місцевий господарський суд правомірно закрив провадження у справі в частині стягнення 3 859 793,28 грн. основного боргу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України у зв`язку із відсутністю предмету спору.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Згідно зі ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

Відповідно до ст.ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Пунктом 7.2 договору сторони встановили, що у разі порушення покупцем строків оплати за цим договором, покупець сплачує постачальнику пеню в розмірі 0,01 % від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

За приписами ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція) (підпункт 3.2 пункт 3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань").

Тобто, базою для нарахування розміру боргу з урахуванням індексу інфляції є сума основного боргу не обтяжена додатковими нарахуваннями, яка існує на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, а у випадку її часткового погашення - лише залишкова сума основного боргу на останній день місяця, у якому здійснено платіж. Періодом, на який розраховуються інфляційні втрати, є період прострочення, починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція (дефляція).

При цьому, індекс інфляції нараховується не на кожну дату місяця, а в середньому за місяць.

Невиконання грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається за прострочення, що триває повний місяць, поки існує борг, та може бути визначено з урахуванням положень Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" у наступному місяці.

Якщо прострочення відповідачем виконання зобов`язання з оплати становить менше місяця, то в такому випадку виключається застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України, у вигляді стягнення інфляційних втрат за такий місяць.

Отже, місцевий господарський суд дійшов мотивованого висновку, що право кредитора вимагати суму боргу з урахуванням індексу інфляції у межах заявленого позову виникає виключно за повний місяць - а саме за червень 2019. Згідно із повідомленням Державної служби статистики України індекс споживчих цін за червень 2019 року становить 99,5 %, тобто має місце дефляція. З огляду на вказане сума інфляційних втрат, заявлених у межах даного позову, не підлягає стягненню з відповідача, а вимога про таке стягнення задоволенню не підлягає.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок позовних вимог, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про його обґрунтованість в частині стягнення 24 702,68 грн. пені та 20 303,57 грн. 3% річних за період з 14.05.2019 по 15.07.2019. Допущена судом першої інстанції описка у розмірі пені, а саме 0,1 % замість 0,01 %, не вплинула на правильність розрахунку.

Відповідно до ч. 1 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання.

Згідно із ч. 2 ст. 614 ЦК України відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Установлюючи презумпцію вини особи, яка порушила зобов`язання, ЦК України покладає на неї обов`язок довести відсутність своєї вини. Особа звільняється від відповідальності лише в тому разі, коли доведе відсутність своєї вини в порушенні зобов`язання (постанова судових палат у цивільних та господарських справах Верховного Суду України від 13.02.2013 у справі № 6-170цс12).

При цьому в силу ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Доводи скаржника щодо відсутності його вини у простроченні виконання грошового зобов`язань за договором з посиланням, що затримка виконання зобов`язання відповідача в частині плати коштів за договором була наслідком ряду незалежних від нього обставин, таких як недостатність грошових коштів для виконання витратної частини фінансового плану АТ "Укртрансгаз" та недобросовісність позивача у договірних відносинах з відповідачем, відхиляються судом як необґрунтовані.

Згідно із ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

У постанові Верховного Суду від 08.05.2018 у справі № 924/709/17 зазначено, що за змістом наведених вище норм зменшення розміру заявлених до стягнення штрафних санкцій є правом суду, а за відсутності переліку таких виняткових обставин господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення пені та штрафу та розмір, до якого підлягає зменшенню. При цьому відсутність чи невисокий розмір збитків може бути підставою для зменшення судом розміру неустойки, що стягується з боржника. Вирішуючи питання про зменшення розміру пені та штрафу, які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є цей випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причин неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків.

Оцінюючи доводи відповідача щодо підстав застосування ч. 3 ст. 551 ЦК України, колегія суддів враховує, що відповідач виконав грошове зобов`язання за договором лише після відкриття судом провадження у даній справі, розмір неустойки є співмірним з порушенням, забезпечення виконання зобов`язань сторонами погоджено у договорі. На переконання колегії суддів, тягар наслідків неналежного виконання контрагентами відповідача зобов`язань по оплаті послуг за договорами, наслідок чого, за твердженням АТ "Укртрансгаз", є скрутне фінансове становище, безпідставно перекладати на позивача, який своєчасно та належно виконав зобов`язання щодо поставки товару. Крім того, наведена скаржником суспільно-важлива і стратегічна функція у забезпеченні функціонування Єдиної газотранспортної системи України не є тією винятковою обставиною, що звільняє АТ "Укртрансгаз" від відповідальності за порушення договірних зобов`язань з огляду на передбачений ст. 6 ГК України рівний захист державою усіх суб`єктів господарювання.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 ГПК України).

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст. 76 ГПК України).

Скаржником не надано суду належних і допустимих доказів на підтвердження тих обставин, на які він посилається в апеляційній скарзі.

За встановлених обставин, на думку колегії суддів, висновок місцевого суду про наявність правових підстав для часткового задоволення заявлених позовних вимог відповідає нормам чинного законодавства, фактичним обставинам справи і наявним у ній матеріалам, а доводи апеляційної скарги його не спростовують.

З огляду на викладене, підстав для зміни або скасування рішення місцевого суду не вбачається.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Укртрансгаз" на рішення Господарського суду міста Києва від 23.09.2019 у справі № 910/9289/19 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 23.09.2019 у справі № 910/9289/19 залишити без змін.

3. Матеріали справи № 910/9289/19 повернути до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом двадцяти днів в порядку, визначеному ст.ст. 286 - 291 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя О.О. Хрипун

Судді О.В. Агрикова

М.Г. Чорногуз