ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.12.2019 року м.Дніпро Справа № 908/1810/17

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Березкіної О.В. - доповідач,

суддів: Іванова О.Г., Дарміна М.О.

Секретар судового засідання Ревковій Г.О.

Представники сторін:

від відповідача-1: Земляний О.Ю., довіреність № 18-148 від 20.12.2018 р., адвокат;

від відповідача-1: Маньчин О.О., довіреність № 18-155 від 20.12.2018 р., адвокат;

від відповідача-2: Білич Н.С., довіреність № 464 від 01.10.2019 р., адвокат;

представники позивача та третіх осіб-1,2, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача у судове засідання не з"явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства Запорізький завод феросплавів

на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 09.10.2019 року про перегляд за виключними обставинами ( колегія суддів: головуючий суддя Зінченко Н.Г., судді Федорова О.В., Мірошниченко М.В.) рішення у справі № 908/1810/17

за позовом Національного антикорупційного бюро України, (03035 м. Київ, вул. Василя Сурикова, буд. 3)

до відповідача 1 Акціонерного товариства Запорізький завод феросплавів, (69035, м. Запоріжжя, вул. Діагональна, буд. 11)

до відповідача 2 Публічного акціонерного товариства Запоріжжяобленерго, (69035, м. Запоріжжя, вул. Сталеварів, буд. 14)

третя особа 1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: Державне підприємство Енергоринок, (01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 27)

третя особа 2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, (03057 м. Київ, вул. Смоленська, буд. 19

про визнання недійсною угоди у формі заяви про припинення зобов`язань зарахування зустрічних однорідних вимог від 26.11.2015.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 09.10.2019 року у справі № 908/1810/17 відмовлено у задоволенні заяви Акціонерного товариства Запорізький завод феросплавів про перегляд рішення господарського суду Запорізької області від 06.12.2017 за виключними обставинами у справі № 908/1810/17.

Рішення господарського суду Запорізької області від 06.12.2017 у справі № 908/1810/17 залишено в силі.

Не погодившись із вказаною ухвалою, відповідач-1 Акціонерне товариство Запорізький завод феросплавів звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати ухвалу Господарського суду Запорізької області від 09.10.2019 року про відмову в задоволенні заяви про перегляд за виключними обставинами рішення Господарського суду Запорізької області від 06.12.2017 року у справі № 908/1810/17 та прийняти нове рішення, яким заяву Акціонерного товариства "Запорізький завод феросплавів" про перегляд рішення Господарського суду Запорізької області від 06.12.2017 року за виключними обставинами задовольнити, скасувати рішення Господарського суду Запорізької області від 06.12.2017 року у справі № 908/1810/17 та залишити без розгляду позов Національного антикорупційного бюро України.

В обґрунтування своєї скарги апелянт посилається на помилковість висновків суду першої інстанції про те, що втрата чинності положеннями нормативного акта у випадку визнання його неконституційним відповідно до частини 2 статті 152 Конституції України та статті 91 Закону України « Про Конституційний Суд» визначається днем ухвалення відповідного рішення Конституційним Судом України ( якщо інше не встановлено самим рішенням), оскільки це не свідчить про те, що таке рішення не може бути підставою для перегляду за виключними обставинами, оскільки протилежне призводило б до неможливості застосування зазначеної підстави для перегляду рішення за виключними обставинами.

На думку апелянта, господарський суд Запорізької області не надав повної та всебічної оцінки матеріалам справи, письмовим поясненням та аргументам, не встановив обставини, які мають значення для прийняття законного рішення за заявою про перегляд судового рішення за виключними обставинами, що призвело до прийняття необгрунтованої та незаконної ухвали від 09.09.2019 року.

Господарський суд Запорізької області, невірно застосувавши норми матеріального та процесуального права, оскаржуваним судовим рішенням фактично обмежив право Заявника у доступі до правосуддя, не застосувавши пряму норму Господарського процесуального кодексу України щодо перегляду судового рішення за виключними обставинами.

Всі ці обставини, на думку апелянта, є підставами для скасування ухвали Господарського суду Запорізької області від 09.10.2019 року про відмову в задоволенні заяви про перегляд за виключними обставинами рішення Господарського суду Запорізької області від 06.12.2017 року у справі № 908/1810/17 та прийняття нового рішення про задоволення заяви Акціонерного товариства "Запорізький завод феросплавів" про перегляд рішення за виключними обставинами.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 31.10.2019р. апеляційну скаргу Акціонерного товариства Запорізький завод феросплавів на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 09.10.2019 року ( колегія суддів: головуючий суддя Зінченко Н.Г., судді Федорова О.В., Мірошниченко М.В.) у справі №908/1810/17, призначено до розгляду на 20.11.2019.

20.11.2019 року в судове засідання з`явилися представники позивача, відповідача - 1, відповідача-2, інші учасники процесу не з`явились, про час та місце проведення судового засідання повідомлені судом належним чином.

20.11.2019 у судовому засіданні в режимі відеоконференції оголошено перерву до 02.12.2019 на 15-00 годин.

13.11.2019 року до суду апеляційної інстанції надійшло клопотання Акціонерного товариства «Запорізький завод феросплавів» про зупинення провадження у справі № 908/1810/17 до закінчення розгляду Конституційним Судом України клопотання Акціонерного товариства «Запорізький завод феросплавів» про роз`яснення порядку виконання рішення Другого сенату Конституційного Суду України від 05 червня 2019 року № 4-р (II)2019, яке обгрунтовано тим, що заявником AT «Запорізький завод феросплавів», учасником конституційного провадження у справі № 3-234/2018(3058/18) за конституційною скаргою Акціонерного товариства «Запорізький завод феросплавів» щодо відповідності Конституції України (конституційності) положення пункту 13 частини першої статті 17 Закону України «Про Національне антикорупційне бюро України», 03.10.2019 року подано до Конституційного Суду України клопотання про роз`яснення порядку виконання рішення Другого сенату Конституційного Суду України від 05 червня 2019 року № 4-р(ІІ)/2019.

На переконання Заявника, подальший розгляд справи № 908/1810/17 об`єктивно неможливий до розгляду Конституційним Судом України клопотання Акціонерного товариства «Запорізький завод феросплавів» про роз`яснення порядку виконання рішення Другого сенату Конституційного Суду України від 05 червня 2019 року № 4-р(ІІ)/2019, оскільки висновки, які будуть зроблені Конституційним Судом України за наслідками розгляду клопотання Акціонерного товариства «Запорізький завод феросплавів» про роз`яснення порядку виконання рішення матимуть значення для розгляду даної справи.

Розглянувши дане клопотання, колегія суддів вважає, що воно не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до статті 227 ГПК України, суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадку об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини, які є предметом судового розгляду.

Як вбачається з Рішення Конституційного Суду України, ним у п. 2 резолютивної частини рішення від 05.06.2019 № 4-р (ІІ)/2019 прямо зазначено:

«Положення пункту 13 частини першої статті 17 Закону України «Про Національне антикорупційне бюро України» від 14 жовтня 2014 року № 1698-VІІ, визнане неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення».

Отже, п. 13 ч. 1 ст. 17 Закону України «Про Національне антикорупційне бюро України» втратив чинність з 05.06.2019, тому саме з 05.06.2019 у НАБУ відсутнє право на подання до суду позовів про визнання недійсними угод у порядку, встановленому законодавством України.

Разом з тим, у період до 05.06.2019 п. 13 ч. 1 ст. 17 Закону України «Про Національне антикорупційне бюро України» підлягала застосуванню, оскільки на час виникнення спірних правовідносин дана норма закону була чинна.

Відповідно до ч.2 статті 95 Закону України « Про Конституційний Суд України» суд за клопотанням учасника конституційного провадження, який брав участь у справі, може роз`яснити порядок виконання рішення, висновку Суду.

Таким чином, колегія суддів вважає, що роз`яснення порядку виконання рішення Конституційного Суду не є підставою для зупинення провадження у даній справі, оскільки не позбавляє суд права встановити та оцінити обставини, які є предметом судового розгляду про перегляд за винятковими обставинами, а тому клопотання апелянта про зупинення провадження не підлягає задоволенню.

Позивачем Національним антикорупційним бюро України та відповідачем - 2 Публічним акціонерним товариством «Запоріжжяобленерго», надано відзив на апеляційну скаргу відповідача-1, в якому зазначено, що судом першої інстанції в повному обсязі досліджено матеріали справи, прийнято вірне рішення у відповідності до норм чинного законодавства, доводи відповідача-1, в свою чергу, які зазначені в апеляційній скарзі, є безпідставними та необґрунтованими. Просить залишити оскаржувану ухвалу без змін, а апеляційну скаргу без задоволення ( відзив на апеляційну скаргу).

В судовому засіданні представник відповідача-1 підтримав доводи апеляційної скарги, просив скасувати ухвалу Господарського суду Запорізької області від 09.10.2019 року у справі № 908/1810/17 про відмову в задоволенні заяви про перегляд за виключними обставинами рішення Господарського суду Запорізької області від 06.12.2017 року у справі № 908/1810/17 та прийняти нове рішення, яким заяву Акціонерного товариства "Запорізький завод феросплавів" про перегляд рішення Господарського суду Запорізької області від 06.12.2017 року у справі № 908/1810/17 за виключними обставинами задовольнити. Скасувати рішення Господарського суду Запорізької області від 06.12.2017 року у справі № 908/1810/17 та залишити без розгляду позов Національного антикорупційного бюро України.

В судовому засіданні 02.12.2019 року було оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши відповідність оскаржуваного рішення нормам діючого законодавства, Центральний апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням господарського суду Запорізької області від 06.12.2017, залишеним без змін постановою Донецького апеляційного господарського суду від 20.03.2018 та постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 13.06.2018, позов Національного антикорупційного бюро України задоволено, визнано недійсною угоду у формі заяви ПАТ Запорізький завод феросплавів про припинення зобов`язань зарахуванням зустрічних однорідних вимог від 26.11.2015.

Предметом розгляду справи № 908/1810/17 була угода у формі заяви про припинення зобов`язань зарахуванням зустрічних однорідних вимог від 26.11.2015 між Пат Запоріжжяобленерго та ПАТ Запорізький завод феросплавів, яку укладено з порушенням статей 15, 15-1, частини восьмої ст. 26 Закону України Про електроенергетику, п. 6.3 Правил користування електричною енергією, затверджених постановою НКРЕ від 31.07.1996 № 28, що було встановлено та підтверджено судами першої, апеляційної і касаційної інстанції.

Звертаючись до суду із заявою про перегляд рішення суду за виключними обставинами, відповідач 1 посилався на встановлення Конституційним Судом України неконституційності закону, застосованого судом при вирішенні справи.

Відмовляючи у задоволенні заяви про перегляд за виключними обставинами рішення господарського суду Запорізької області, суд першої інстанції виходив з того, що рішення суду у цій справі прийнято до ухвалення Конституційним Судом України рішення від 05.06.2019 № 4-р (ІІ)/2019, і правомірність застосування норм законодавства України до їх визнання неконституційними підтверджується висновками, викладеними у постановах Верховного Суду.

Крім того, суд зазначив, що за наявності факту виконання судового рішення, виключається можливість його перегляду на підставі пункту 1 частини 3 статті 320 ГПК України.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 27.08.2019 у справі № 910/24263/16, якою відмовлено у задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства Азот про перегляд постанови Вищого господарського суду України від 22.08.2017 у справі № 910/24263/16 за виключними обставинами у зв`язку з визнанням неконституційними п. 13 ч. 1 ст. 17 Закону України Про національне антикорупційне бюро України.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням господарського суду Запорізької області від 06.12.2017, залишеним без змін постановою Донецького апеляційного господарського суду від 20.03.2018 та постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 13.06.2018, позов Національного антикорупційного бюро України задоволено, визнано недійсною угоду у формі заяви ПАТ Запорізький завод феросплавів про припинення зобов`язань зарахуванням зустрічних однорідних вимог від 26.11.2015.

Предметом розгляду справи № 908/1810/17 була угода у формі заяви про припинення зобов`язань зарахуванням зустрічних однорідних вимог від 26.11.2015 між Пат Запоріжжяобленерго та ПАТ Запорізький завод феросплавів, яку укладено з порушенням статей 15, 15-1, частини восьмої ст. 26 Закону України Про електроенергетику, п. 6.3 Правил користування електричною енергією, затверджених постановою НКРЕ від 31.07.1996 № 28, що було встановлено та підтверджено судами першої, апеляційної і касаційної інстанції.

Згідно зі статтями 129, 129-1 Конституції України обов`язковість рішень суду є однією з основних засад судочинства. Судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

За змістом статті 18 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Статтею 317 ГПК України визначено, що постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття.

Набрання законної сили рішення суду виражає правову визначеність акта правосуддя та свідчить про його остаточність, обов`язковість та преюдиційність.

Слід зауважити, що частиною 1 статті 216 ЦК України визначено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

За змістом статті 236 цього Кодексу нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Якщо за недійсним правочином права та обов`язки передбачалися лише на майбутнє, можливість настання їх у майбутньому припиняється.

Згідно з частиною 3 статті 207 ГК України виконання господарського зобов`язання, визнаного судом недійсним повністю або в частині, припиняється повністю або в частині з дня набрання рішенням суду законної сили як таке, що вважається недійсним з моменту його виникнення.

Таким чином, прийнявши рішення у цій справі шляхом задоволення позову, господарські суди встановили факт відсутності прав і обов`язків та юридичних наслідків у певного кола осіб, а також припинення зобов`язання сторін із моменту укладення договору, який визнано недійсним. При цьому, наказу на виконання такого рішення господарський суд не видає і виконавче провадження за цим рішенням не здійснюється (за винятком рішення у частині розподілу судових витрат), тому рішення про визнання договору недійсним є виконаним із моменту набрання ним законної сили.

Відповідно до частини першої статті 320 ГПК України рішення, постанови та ухвали господарського суду, Вищого суду з питань інтелектуальної власності, якими закінчено розгляд справи, а також ухвали у справах про банкрутство (неплатоспроможність), які підлягають оскарженню у випадках, передбачених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Згідно з пунктом 1 частини третьої зазначеної статті підставою для перегляду судових рішень у зв`язку з виключними обставинами є встановлена Конституційним Судом України неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане.

Наведеним положенням процесуального закону запроваджено правовий механізм перегляду судового рішення, яке набрало законної сили, у зв`язку з виключними обставинами, якими є, зокрема, визнання Конституційним Судом України неконституційним закону або його окремих положень, застосованих судом під час розгляду справи.

Як вбачається з матеріалів справи, 05 червня 2019 року Другий сенат Конституційного Суду України розглянувши справу № 3-234/2018(3058/18) за конституційною скаргою акціонерного товариства Запорізький завод феросплавів щодо відповідності Конституції України (конституційності) положення пункту 13 частини першої статті 17 Закону України Про Національне антикорупційне бюро України прийняв Рішення № 4-р(ІІ)/2019, відповідно до якого визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення пункту 13 частини першої статті 17 Закону України Про Національне антикорупційне бюро України від 14 жовтня 2014 року № 1698-VII, відповідно до якого Національному антикорупційному бюро України надається право за наявності підстав, передбачених законом, подавати до суду позови про визнання недійсними угод у порядку, встановленому законодавством України.

Як вбачається з пункту 2 резолютивної частини зазначеного рішення Конституційного Суду України від 05.06.2019 № 4-р(ІІ)/2019, положення пункту 13 частини першої статті 17 Закону України Про Національне антикорупційне бюро України від 14.10.2014 № 1698-VII, визнане неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Такими чином, пункт 13 частини 1 статті 17 Закону України Про Національне антикорупційне бюро України від 14.10.2014 № 1698-VII втратив чинність лише з 05.06.2019.

Згідно із частиною другою статті 152 Конституції України, закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Абзацом 2 пункту 4 мотивувальної частини рішення від 24.12.1997 № 8-зп/1997 Конституційним Судом України розтлумачено, що ч. 2 ст. 152 Конституції України закріплю принцип за яким закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність. За цим принципом закони, інші правові акти мають юридичну силу до визнання їх неконституційними окремим рішенням органу конституційного контролю..

Відповідно до ст. 91 Закону України Про Конституційний Суд України визначено, що Закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Таким чином, оскільки рішенням господарського суду Запорізької області від 06.12.2017 у справі № 908/1810/17, залишеним без змін постановою Донецького апеляційного господарського суду від 20.03.2018 та постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 13.06.2018, позов Національного антикорупційного бюро України було задоволено до прийняття Конституційним Судом України рішення від 05.06.2019 № 4-р(ІІ/2019) у справі № 3-294/2018 (3058/18) щодо неконституційності положення пункту 13 частини першої статті 17 Закону України Про Національне антикорупційне бюро України, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про відсутність підстав для скасування рішення суду за винятковими обставинами.

При цьому, встановлена Конституційним Судом України неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи, має значення, перш за все, як рішення загального характеру, яким визначається правова позиція для вирішення наступних справ, а не як підстава для перегляду справи із ретроспективним застосуванням нової правової позиції і зміни таким чином стану правової визначеності, вже встановленої остаточним судовим рішенням. Виняток нормою пункту 1 частини третьої статті 320 ГПК України встановлено для випадків, коли рішення суду ще не виконане, тобто коли наслідки, передбачені ним, остаточно не настали.

З 05.06.2019 року зміст положення пункту 13 частини першої статті 17 Закону України « Про Національне антикорупційне бюро України» має таку редакцію: « Положення пункту 13 частини першої статті 17 визнано таким, що не відповідає Констиуції України ( є неконституційним), згідно з Рішенням Конституційного Суду №4-р(II) 2019 від 05.06.2019 року за наявності підстав, передбачених законом, подавати до суду позови про визнання недійсними угод у порядку, встановленому законодавством України».

В даному випадку, як вірно зазначив суд першої інстанції, рішення суду є фактично виконаним з моменту набрання ним законної сили, вказана норма закону не має зворотної дії в часі і на час звернення до суду у НАБУ були такі повноваження, а отже й на час прийняття рішення Конституційним Судом України про визнання неконституційним положення пункту 13 частини першої статті 17 Закону України "Про Національне антикорупційне бюро України" 05.06.2019, а тому оспорюване не може бути переглянуто у зв`язку з виключними обставинами відповідно до пункту 1 частини третьої статті 320 ГПК України.

При цьому, положення Закону "Про Національне антикорупційне бюро України", які Конституційний Суд України визнав неконституційними, не встановлювали відповідальність особи.

За наведених мотивів доводи апелянта про те, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права, а саме пункту 1 частини третьої статті 320, пункту 1 частини першої статті 226, пункту 3 частини третьої статті 325 ГПК України не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи в апеляційному порядку.

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд необхідно покласти на скаржника.

Відповідно до п. 21 ч. 1 ст. 255 ГПК України окремо від рішення суду першої інстанції може бути оскаржено в апеляційному порядку ухвалу суду першої інстанції про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами.

Разом з цим згідно з п. 2 ч. 1 ст. 287 ГПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати касаційну скаргу на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 3, 6, 7, 13, 14, 21, 25, 26, 28, 30 частини першої статті 255 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.

Керуючись ст. ст. 320-325 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання Акціонерного товариства «Запорізький завод феросплавів» про зупинення провадження у справі № 908/1810/17 до закінчення розгляду Конституційним Судом України клопотання Акціонерного товариства «Запорізький завод феросплавів» про роз`яснення порядку виконання рішення Другого сенату Конституційного Суду України від 05 червня 2019 року № 4-р (II)2019.

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Запорізький завод феросплавів -залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Запорізької області від 09.10.2019 року ( колегія суддів: головуючий суддя Зінченко Н.Г., судді Федорова О.В., Мірошниченко М.В.) у справі №908/1810/17- залишити без змін.

Витрати по сплаті судового збору за подання і розгляд апеляційної скарги покласти на Акціонерне товариство Запорізький завод феросплавів.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і не підлягає касаційному оскарженню крім випадків, передбачених пунктом 2 ч.3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 06.12.2019року.

Головуючий суддя О.В.Березкіна

Суддя І.Г.Іванов

Суддя М.О.Дармін