ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

про залишення апеляційної скарги без руху

10 грудня 2019 року Справа № 915/1427/19
м.Одеса

Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді М.А. Мишкіної,

суддів В.В. Бєляновського, Л.В. Поліщук

Розглянувши матеріали апеляційної скарги Державного підприємства «Племрепродуктор «Степове» (разом із заявою про поновлення пропущеного процесульного строку на апеляційне оскарження)

на рішення господарського суду Миколаївської області від 17 вересня 2019 року

у справі №915/1427/19

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Нива-Юг»

до Державного підприємства «Племрепродуктор «Степове»

про звернення стягнення на предмет застави та передачу майбутнього врожаю

встановив:

Рішенням господарського суду Миколаївської області від 17.09.2019р. (повне рішення складено 27.09.2019р.) суд вирішив:

1. Позов задовольнити частково.

2. Звернути стягнення на предмет застави в рахунок погашення заборгованості по договору поставки № 07/03/18-03 від 07.03.2018 року в розмірі 49520грн. (сорок дев`ять тисяч п`ятсот двадцять грн. 00 коп.) з ПДВ, а саме: - майбутній врожай пшениці в кількості 9,9 т., який відповідач ДП «Племрепродуктор «Степове» має намір зібрати у 2019 році з поля I (2), кадастровий номер земельної ділянки :06:000:0001 (652,6686 га), площею 6,0 га поля, загальною площею 96,16 га (відповідно до схеми розміщення сільськогосподарських культур 2019 р.), очікувана урожайність 16,50 ц/га, що знаходиться на території Степівської сільської ради, шляхом передачі майбутнього врожаю пшениці в кількості 9,9 т., який відповідач ДП «Племрепродуктор «Степове» має намір зібрати у 2019 році з поля I (2), кадастровий номер земельної ділянки :06:000:0001 (652,6686 га), площею 6,0 га поля, загальною площею 96,16 га (відповідно до схеми розміщення сільськогосподарських культур 2019 р.), очікувана урожайність 16,50 ц/га, що знаходиться на території Степівської сільської ради, у власність позивача ТОВа «Нива-Юг».

3. Відповідачу ДП «Племрепродуктор «Степове» передати позивачу ТОву «Нива Юг» майбутній врожай пшениці в кількості 9,9 т., який відповідач ДП «Племрепродуктор «Степове» має намір зібрати у 2019 році з площі 6,00 га поля, загальною площею 96,16 га, очікувана урожайність 16,50 ц/га, що знаходиться на території Степівської сільської ради, а саме: пшениця, номер поля (згідно схеми розміщення сільськогосподарських культур 2019 р.) I (2), площею 6,00 га, поля, загальною площею 96,16 га, кадастровий номер земельної ділянки :06:000:0001 (652,6686 га).

4. Стягнути з відповідача ДП «Племрепродуктор «Степове» на користь позивача ТОВа «Нива Юг» 3842грн. витрат по сплаті судового збору.

5. Накази видати позивачу після набрання рішенням законної сили.

6. Стягнути з позивача ТОВа «Нива Юг» в доход Державного бюджету України 1921грн. витрат по сплаті судового збору.

05.12.2019р. до Південно-західного апеляційного господарського суду через господарський суд Миколаївської області надійшла апеляційна скарга ДП «Племрепродуктор «Степове» (надіслана скаржником поштою 29.11.2019р.) на рішення від 17.09.2019р., в якій скаржник просить скасувати оскаржене рішення та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Також в апеляційній скарзі міститься заява про визнання поважними причин пропуску строку на апеляційне оскарження та поновлення цього строку.

Статтею 258 ГПК України встановлено вимоги до форми і змісту апеляційної скарги.

Відповідно до ст.258 ГПК України апеляційна скарга подається у письмовій формі. В апеляційній скарзі мають бути зазначені: 1) найменування суду, до якого подається скарга; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) особи, яка подає апеляційну скаргу, її місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та електронної пошти, офіційна електронна адреса, за наявності; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб); 4) рішення або ухвала, що оскаржується; 5) у чому полягає незаконність і (або) необґрунтованість рішення або ухвали (неповнота встановлення обставин, які мають значення для справи, та (або) неправильність установлення обставин, які мають значення для справи, внаслідок необґрунтованої відмови у прийнятті доказів, неправильного їх дослідження чи оцінки, неподання доказів з поважних причин та (або) неправильне визначення відповідно до встановлених судом обставин правовідносин тощо); 6) нові обставини, що підлягають встановленню, докази, які підлягають дослідженню чи оцінці, обґрунтування поважності причин неподання доказів до суду першої інстанції, заперечення проти доказів, використаних судом першої інстанції; 7) клопотання особи, яка подала скаргу; 8) дата отримання копії судового рішення суду першої інстанції, що оскаржується; 9) перелік документів та інших матеріалів, що додаються. До апеляційної скарги додаються: 1) довіреність або інший документ, що посвідчує повноваження представника, якщо скарга подана представником і в справі немає підтвердження його повноважень; 2) докази сплати судового збору; 3) докази надсилання копії скарги іншій стороні у справі; 4) докази, що підтверджують дату отримання копії оскаржуваного судового рішення суду першої інстанції, за наявності. Якщо апеляційна скарга подається особою, звільненою від сплати судового збору відповідно до закону, у ній зазначаються підстави звільнення від сплати судового збору.

Відповідно до ч.2 ст.123 ГПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом; порядок і розмір сплати судового збору в Україні встановлено ЗУ «Про судовий збір».

Відповідно до ч.1 ст.4 ЗУ «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб на 01.01.2019р. встановлений ЗУ «Про державний бюджет України на 2019 рік» та становив 1921грн.

ТОВ «Нива-Юг» 15.05.2019р. звернулося до суду з позовом, предметом якого були:

- вимога майнового характеру про звернення стягнення на предмет застави в рахунок погашення заборгованості по договору поставки №07/03/18-03 від 08.03.2018р. в розмірі 49520грн.

- вимога немайнового характеру про передачу майбутнього врожаю.

Зміст заявленої вимоги про звернення стягнення на майно ґрунтується на наявності грошових вимог позивача до відповідача на підставі окремого договору, наслідком задоволення таких вимог та виконання судового рішення є припинення грошових вимог позивача. Отже, позовні вимоги про звернення стягнення на заставлене майно мають вартісну оцінку, носять майновий характер і розмір ставок судового збору за їх подання визначається за вимогами статті 4 ЗУ «Про судовий збір», виходячи з розміру грошових вимог позивача, на задоволення яких спрямовано позов

Саме такий правовий висновок щодо сплати судового збору за подання позовної заяви про звернення стягнення на майно викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.02.2019р. у справі №907/9/17 (http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/80522389).

Згідно із п.п.1 п.2 ч.2 ст.4 ЗУ «Про судовий збір» за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру судовий збір становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до п.п.2 п.2 ч.2 ст.4 ЗУ «Про судовий збір» за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру судовий збір становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно із ч.3 ст.6 ЗУ «Про судовий збір» у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Оскільки 1,5% від 49520грн. становить 742,80грн., судовий збір за подання позову в частині стягнення звернення на предмет застави складав 1921грн. та при зверненні до суду з позовом у даній справі підлягав сплаті судовий збір у розмірі 3842грн. (1921+1921 =3842).

Відповідно до п.п.4 п.2 ч.2 ст.4 ЗУ «Про судовий збір» судовий збір справляється - за подання апеляційної скарги на рішення суду - 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Таким чином, при поданні апеляційної скарги на рішення господарського суду Миколаївської області від 17.09.2019р. має бути сплачений судовий збір у сумі 5763грн. 3842*150)/100) = 5763).

Проте ДП «Племрепродуктор «Степове» до апеляційної скарги не додано доказів сплати судового збору в порушення вимог п.2 ч.3 ст.258 ГПК України.

Крім того, колегія суддів зазначає наступне.

В обґрунтування заяви про поновлення пропущеного процесуального строку на подання апеляційної скарги ДП «Племрепродуктор «Степове» з посиланням на норми ч.3 ст.256 ГПК України зазначає наступне. Наказом з особового складу №76-п від 14.11.2019р. Міністерством розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України призначено Теника В.В. виконуючим обов`язків директора відповідача з 18.11.2019р. Оскільки в.о. директора відповідача призначений на посаду після прийняття оскаржуваного рішення, він не мав змоги ознайомитись із повним текстом оскаржуваного рішення через те, що про існування даної справи та оскаржуваного рішення в.о. директора відповідача дізнався лише 19.11.2019р., коли отримав доступ до первинних документів відповідача. В результаті змін на підприємстві, в.о. директора проведено перевірку і встановлено, що оскаржуване рішення відповідач не отримував, а про його існування нове керівництво дізналось з Єдиного державного реєстру судових рішень. Також з оскаржуваного рішення вбачається, що під час розгляду справи в суді першої інстанції відповідачем не було надано жодних доказів, процесуальних документів, відзиву, а також у судових засіданнях жодного разу не був присутній представник відповідача. Крім того, скаржник з посиланням на практику Європейського суду з прав людини зазначає, що просить суд поновити пропущений строк з метою недопущення порушення права особи на доступ до правосуддя та для захисту прав і охоронюваних законом інтересів сторін.

З матеріалів справи вбачається, що 17.09.2019р. господарським судом Миколаївської області було проголошено вступну та резолютивну частини оскаржуваного рішення, повний текст складений 27.09.2019р. Останній день строку подання апеляційної скарги на це рішення 17.10.2019р.

Відповідно до ст.256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження:1) рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 261 цього Кодексу.

Згідно із ч.1 ст. 119 ГПК України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Скаржник зазначає, що не отримував копію рішення, проте такі твердження спростовуються матеріалами справи копія рішення від 17.09.2019р.отримана відповідачем 05.10.2019р., що підтверджується копією відповідного рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.93).

Відповідно до ч.6 ст.242 ГПК України днем вручення судового рішення є день вручення судового рішення під розписку; день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Поштова кореспонденція у справі №915/1427/19 направлялась судом ДП «Племрепродуктор «Степове» за адресою, яка зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань щодо реєстрації місцезнаходження юридичної особи: 57107, Миколаївська область, Миколаївський район, с.Степове; така ж сама адреса зазначена скаржником в поданій ним апеляційній скарзі.

З матеріалів справи вбачається, що:

- копія ухвали суду від 20.05.2019р. про відкриття провадження у справі була отримана скаржником 27.05.2019р., що підтверджується копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.48);

- копія ухвали суду про повідомлення від 19.06.2019р. отримана скаржником 27.06.2019р. (а.с.61);

- копія ухвали суду від 18.07.2019р. про продовження строку підготовчого провадження та відкладення підготовчого засідання отримана відповідачем 25.07.2019р. (а.с.66);

- копія ухвали суду від 14.08.2019р. про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті отримана скаржником 18.08.2018р. (а.с.75);

- ухвала суду про повідомлення від 12.09.2019р. отримана відповідачем 14.09.2019р. (а.с.90).

Отже відповідач був належним чином повідомлений про розгляд справи судом першої інстанції та суд виконав свій процесуальний обов`язок щодо належного повідомлення учасника справи - ДП «Племрепродуктор «Степове» про результати розгляду справи та ухвалення рішення господарського суду Миколаївської області від 17.09.2019р. у даній справі.

Відповідно до ст.17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішенні «Пономарьов проти України» Європейський суд з прав людини зробив висновок про те, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, якщо строк на ординарне апеляційне оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак, такі повноваження не є необмеженими, тому від судів вимагається вказувати підстави для поновлення строку. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Мушта проти України» зазначено: «право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Однак, такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями. Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності, а їх застосування має відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби; зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані».

Неприйняття відповідачем участі у розгляді справи в суді першої інстанції, а також зміна директора юридичної особи відповідача ДП «Племрепродуктор «Степове», за умови дотримання судом першої інстанції приписів ГПК України щодо повідомлення відповідача про рух справи, надіслання йому кінцевого рішення у справі та отримання відповідачем 05.10.2019р. копії рішення, спростовує наявність обставин, які є об`єктивно непереборними, незалежними від волевиявлення учасника справи та пов`язаними з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для вчасного оскарження рішення від 17.09.2019р.

Отже причини пропуску строку, викладені скаржником в апеляційній скарзі, не можуть бути визнані судом апеляційної інстанції поважними для поновлення цього строку (ч.3 ст.256 ГПК України).

Згідно із ч.2 ст.260 ГПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 258 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.174 ГПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Згідно із ч.ч.3,4 ст.260 ГПК України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 256 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції із заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 261 цього Кодексу.

Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга відповідно до ст.260 ГПК України підлягає залишенню без руху з наданням скаржнику строку для усунення вказаних недоліків.

Керуючись ст.ст.174, 234, 258, 260 ГПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

1. Апеляційну скаргу Державного підприємства «Племрепродуктор «Степове» (вх.№4676/19 від 05.12.2019р.) на рішення господарського суду Миколаївської області від 27 вересня 2019 року у справі №915/1427/19 залишити без руху.

2. Встановити Державному підприємству «Племрепродуктор «Степове» строк 10 днів з дня вручення копії ухвали про залишення апеляційної скарги без руху для усунення недоліків апеляційної скарги шляхом подання Південно-західному апеляційному господарському суду: - доказів сплати судового збору у розмірі 5753грн.;

- заяви про поновлення пропущеного процесуального строку на апеляційне оскарження рішення господарського суду Миколаївської області від 17.09.2019р. із зазначенням інших підстав для поновлення строку, ніж наведені в апеляційній скарзі.

3. Роз`яснити скаржнику, що у разі невиконання вимог даної ухвали в частині надання доказів судового збору у строк, встановлений судом, апеляційна скарга вважається неподаною та повертається апелянту.

4. Роз`яснити скаржнику, що у разі невиконання вимог даної ухвали в частині подання заяви про поновлення строку у строк, встановлений судом, або якщо наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані судом неповажними, у відкритті апеляційного провадження може бути відмовлено на підставі п.4 ч.1 ст.261 ГПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання згідно ст.235 ГПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя М.А. Мишкіна

Суддя В.В. Бєляновський

Суддя Л.В. Поліщук