ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про відмову у прийнятті скарги

"03" грудня 2019 р.м. Одеса Справа № 916/556/18

Господарський суд Одеської області у складі судді Грабован Л.І.,

дослідивши матеріали скарги Публічного акціонерного товариства „Одеський нафтопереробний завод на неправомірні дії заступника начальника ВДВС

по справі №916/556/18

за позовом: Департаменту комунальної власності Одеської міської ради (65039, м. Одеса, вул. Артилерійська, 1)

до відповідача: Публічного акціонерного товариства „Одеський нафтопереробний завод (65041, м. Одеса, вул. Шкодова гора, 1/1)

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача:

Державного підприємства „Укртранснафтопродукт (02095, м. Київ, вул. А.Ахматової, 47, офіс 108-А)

Фонду Державного майна України (01133, м. Київ, вул. Генерала Алмазова, 18/9)

Кабінету Міністрів України (01008, м. Київ, вул. Грушевського, 12/2)

про розірвання договору оренди та виселення

ВСТАНОВИВ:

02.12.2019р. ПАТ „Одеський нафтопереробний завод звернулося зі скаргою, в якій викладено прохання визнати неправомірними дії заступника начальника відділу Другого Суворовського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області Мельничука Р.В. щодо накладення 18.11.2019р. на ПАТ „Одеський нафтопереробний завод штрафу у виконавчому провадженні №58077821; зобов`язати заступника начальника відділу Другого Суворовського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області Мельничука Р.В. скасувати постанову про накладення на ПАТ „Одеський нафтопереробний завод штрафу від 18.11.2019р., винесену у виконавчому провадженні №58077821.

Ч. 1 ст. 3 ГПК України передбачено, що судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно ч. 1 ст. 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: 1) справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці; 2) справи у спорах щодо приватизації майна, крім спорів про приватизацію державного житлового фонду; 3) справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів; 4) справи у спорах, що виникають з правочинів щодо акцій, часток, паїв, інших корпоративних прав в юридичній особі, крім правочинів у сімейних та спадкових правовідносинах; 5) справи у спорах щодо цінних паперів, в тому числі пов`язані з правами на цінні папери та правами, що виникають з них, емісією, розміщенням, обігом та погашенням цінних паперів, обліком прав на цінні папери, зобов`язаннями за цінними паперами, крім боргових цінних паперів, власником яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та векселів, що використовуються у податкових та митних правовідносинах; 6) справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці; 7) справи у спорах, що виникають з відносин, пов`язаних із захистом економічної конкуренції, обмеженням монополізму в господарській діяльності, захистом від недобросовісної конкуренції, в тому числі у спорах, пов`язаних з оскарженням рішень Антимонопольного комітету України, а також справи за заявами органів Антимонопольного комітету України з питань, віднесених законом до їх компетенції, крім спорів, які віднесені до юрисдикції Вищого суду з питань інтелектуальної власності; 8) справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також спорів про визнання недійсними правочинів за позовом контролюючого органу на виконання його повноважень, визначених Податковим кодексом України; 9) справи за заявами про затвердження планів санації боржника до відкриття провадження у справі про банкрутство; 10) справи у спорах щодо оскарження актів (рішень) суб`єктів господарювання та їх органів, посадових та службових осіб у сфері організації та здійснення господарської діяльності, крім актів (рішень) суб`єктів владних повноважень, прийнятих на виконання їхніх владних управлінських функцій, та спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем; 11) справи про оскарження рішень третейських судів та про видачу наказу на примусове виконання рішень третейських судів, утворених відповідно до Закону України "Про третейські суди", якщо такі рішення ухвалені у спорах, зазначених у цій статті; 12) справи у спорах між юридичною особою та її посадовою особою (у тому числі посадовою особою, повноваження якої припинені) про відшкодування збитків, заподіяних юридичній особі діями (бездіяльністю) такої посадової особи, за позовом власника (учасника, акціонера) такої юридичної особи, поданим в її інтересах; 13) вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, визнання недійсними актів, що порушують права на майно (майнові права), якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав чи спору, що виник з корпоративних відносин, якщо цей спір підлягає розгляду в господарському суді і переданий на його розгляд разом з такими вимогами; 14) справи у спорах про захист ділової репутації, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем або самозайнятою особою; 15) інші справи у спорах між суб`єктами господарювання; 16) справи за заявами про видачу судового наказу, якщо заявником та боржником є юридична особа або фізична особа - підприємець.

Згідно ст. 1 Закону України „Про виконавче провадження виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України „Про виконавче провадження постанови державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанови державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанови приватних виконавців про стягнення основної винагороди підлягають примусовому виконанню.

Ч. 2 ст. 74 Закону України „Про виконавче провадження передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Отже, імперативною нормою ч.2 ст. 74 Закону України „Про виконавче провадження закріплено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи з приводу оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів, незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, вони видані.

До юрисдикції адміністративних судів належать також справи про оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби, прийнятих (вчинених, допущених) під час примусового виконання постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, як виконавчих документів в окремому виконавчому провадженні.

Вказаний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.09.2019р. у справі №681/1637/18 (провадження №61-5370св19).

Правова позиція стосовно того, що постанови державних виконавців про накладення штрафу та про відкриття виконавчого провадження на виконання цієї постанови повинні розглядатися адміністративним судом незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, вони видані, викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 09.10.2019р. по справі №758/201/17 (провадження №14-468цс19).

Судом встановлено, що підставою для звернення зі скаргою стало отримання ПАТ „Одеський нафтопереробний завод постанови заступника начальника відділу Другого Суворовського ВДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області від 18.11.2019р. ВП №58077821 про накладення штрафу, згідно якої на підставі ст.ст. 63, 75 Закону України „Про виконавче провадження за невиконання рішення Господарського суду Одеської області на ПАТ „Одеський нафтопереробний завод накладено штраф на користь держави у розмірі 5100 грн.

Враховуючи те, справи з приводу оскарження постанов державного виконавця про накладення штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів, незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, вони видані, належать саме до юрисдикції адміністративних судів, скарга ПАТ „Одеський нафтопереробний завод на неправомірні дії заступника начальника відділу Другого Суворовського ВДВС м. Одеса ГТУЮ в Одеській області щодо накладення штрафу підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 175 ГПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.

Ч. 3 ст. 175 ГПК України передбачено, що про відмову у відкритті провадження у справі постановляється ухвала не пізніше п`яти днів з дня надходження заяви. Така ухвала надсилається заявникові не пізніше наступного дня після її постановлення в порядку, встановленому ст. 242 цього Кодексу.

Відповідно до ч.ч.4, 5 ст. 175 ГПК України до ухвали про відмову у відкритті провадження у справі, що надсилається заявникові, додаються позовні матеріали. Копія позовної заяви залишається в суді. Ухвалу про відмову у відкритті провадження у справі може бути оскаржено. У разі скасування цієї ухвали позовна заява вважається поданою в день первісного звернення до суду.

Враховуючи те, що скарга ПАТ „Одеський нафтопереробний завод на неправомірні дії заступника начальника відділу Другого Суворовського ВДВС м. Одеса ГТУЮ в Одеській області щодо накладення штрафу не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства, господарський суд відмовляє у її прийнятті. У відповідності до ч. 6 ст. 175 ГПК України суд відмовляючи у відкритті провадження з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд роз`яснює заявнику, що розгляд скарги віднесено до юрисдикції адміністративних судів.

Керуючись п. 1 ч.1 ст.175, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1.Відмовити Публічному акціонерному товариства „Одеський у прийнятті скарги на неправомірні дії заступника начальника відділу Другого Суворовського ВДВС м. Одеса ГТУЮ в Одеській області щодо накладення штрафу.

2.Скаргу з доданими до неї документами повернути скаржникові.

Ухвала набирає законної сили 03.12.2019р. та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду через Господарський суд Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її постановлення.

Додаток: скарга з додатками.

Суддя Л.І. Грабован