ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.11.2019 Cправа № 914/2096/19

За позовом: Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування», м.Київ,

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Ніка Захід», с.Риків Турківського району Львівської області,

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Граве Україна», м. Київ,

про відшкодування збитків у порядку суброгації.

Суддя Яворський Б.І.

при секретарі Муравець О.М.

Представники сторін:

від позивача: не з`явився,

від відповідача: не з`явився,

від третьої особи: Попадюк М.В.

Відводів складу суду сторонами не заявлялося.

Запис розгляду судової справи здійснювався за допомогою технічних засобів - програми фіксування судового процесу (судового засідання) «Акорд».

СУТЬ СПОРУ.

На розгляд Господарського суду Львівської області надійшла позовна заява Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ніка Захід» про відшкодування збитків у порядку суброгації.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» зазначає, що у зв`язку з тим, що страховиком здійснено виплату страхового відшкодування власнику пошкодженого транспортного засобу «Nissan Qashqai», державний номер НОМЕР_1 , за договором добровільного страхування наземного транспорту №40/16-У/ЛВС від 11.05.2016 р., позивач, відповідно до ст.ст. 993, 1172, 1194 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України «Про страхування», набув право зворотної вимоги до відповідача за завдані збитки.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями 11.10.2019 р. справу №914/2096/19 передано на розгляд судді Яворському Б.І.

Ухвалою суду від 16.10.2019 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження; залучено Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Граве Україна» до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача; розгляд справи по суті призначено на 14.11.2019 року, надано відповідачу строк на подання відзиву-протягом 15 днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі, явку сторін визнано обов`язковою.

Ухвалою суду від 14.11.2019 р. розгляд справи відкладено на 28.11.2019 р.

25.11.2019 р. позивач подав на адресу суду заяву (вх. №49092/19) про розгляд справи без його участі.

Представник позивача у судові засідання 14.11.2019 р. та 28.11.2019 р. не з`явився.

Представник третьої особи у судове засідання 28.11.2019 р. з`явився, вимог позивача не заперечив, надав усні пояснення по суті спору, а також подав клопотання про долучення до матеріалів справи копій страхового акту, розрахунку коефіцієнта фізичного зносу та рахунків про виплату страхового відшкодування позивачу.

У судові засідання 14.11.2019 р. та 28.11.2019 р. представник відповідача не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, вимог суду не виконав, хоч належним чином був повідомлений про дату, час і місце судового засідання, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення та реєстром поштових відправлень від 15.11.2019 р., які знаходиться в матеріалах справи.

Згідно пункту 1 ч. 3 ст.202 ГПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Частиною 1 ст.202 ГПК України визначено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Таким чином, оскільки відповідача було належним чином повідомлено про відкриття провадження та усі судові засідання, на засадах відкритості та гласності судового процесу сторонам створено всі необхідні умови для можливості захисту їх прав та охоронюваних законом інтересів, а відповідачем, у свою чергу, не повідомлено про причини неявки в судові засідання, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника відповідача.

Згідно ч. 2 ст.178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Оскільки відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву, справа розглядається за наявними матеріалами у відповідності до приписів ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 ГПК України.

У судовому засіданні 28.11.2019 р. судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ.

11.05.2016 р. між ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» та фізичною особою ОСОБА_1 укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 40/16-У/ЛВС, відповідно до якого було застраховано майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом - «Nissan Qashqai», державний номер НОМЕР_1 .

У п. 7 та п.22 договору визначено страхові ризики та страхові випадки.

Відповідно до п.17 строк дії вказаного договору складав з 17.05.2016 р. до 16.05.2017 р., страхова сума по ТЗ складала 390'600,00 грн.

Як зазначає позивач, 05.10.2016 р. настав страховий випадок - на перехресті вул. Княгині Ольги - Наукова у м. Львові сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Nissan Qashqai», д.р.н. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 та транспортного засобу ГАЗ, д.р.н. НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_2 , який маючи намір перебудуватись на смугу, по якій рухався автомобіль «Nissan Qashqai», не надав перевагу в русі вказаному автомобілю. Внаслідок даної ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

У постанові Сихівського районного суду м. Львова від 20.10.2016 р. у справі №464/7636/16-п (пр.№ 3/464/2086/16) зазначено, що вказана дорожньо-транспортна пригода сталась внаслідок порушення вимоги п.10.3 Правил дорожнього руху України водієм транспортного засобу ГАЗ 3307 СПГ, д.р.н. НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_2 ; встановлено, що ОСОБА_2 водій ТзОВ «Ніка Захід». Вказаною постановою суду ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено адміністративне стягнення у розмірі 340,00 грн.

Відповідно до ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

За заявою страхувальника від 05.10.2016 р. Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Арсенал Страхування» 17.10.2016 р. складено страховий акт №240/16-Т/ЛВС-2-1, згідно з яким прийнято рішення про визнання даної події страховим випадком, та на підставі висновку №134/16 експертного автотоварознавчого дослідження від 12.10.2016 р. та ремонтної калькуляції №2873-0 від 12.10.2016 р. (вартість відновлювального ремонту автомобіля експертом визначено у розмірі 60'603,15 грн.), розрахунку страхового відшкодування від 17.10.2016 р. на суму 54'137,71 грн., рахунку ТзОВ «Арія Моторс» № АР00027308 від 07.10.2016 р. на суму 6'936,00 грн. та рахунку ТзОВ «Галавтосвіт» № від 10.10.2016 р. на суму 47'201,71 грн., розраховано та здійснено виплату суми страхового відшкодування у розмірі 54'137,71 грн. Страхове відшкодування було перераховане на рахунки СТО - ТзОВ «Галавтосвіт» та «ТзОВ «Арія Моторс», де проводився ремонт автомобіля, що підтверджується платіжними дорученнями за №39427 та №39428 від 19.10.2016 р. (призначення платежу: страхове відшкодування ОСОБА_1 ) Таким чином, позивач виконав покладені на нього зобов`язання щодо виплати страхового відшкодування.

Як стверджує позивач, на момент ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 , водія автомобіля ГАЗ д.р.н. НОМЕР_3 була застрахована у ПрАТ СК «Граве Україна» за полісом № АІ/9263 123 (ліміт за шкоду майну 100'000,00 грн.) франшиза становить 0,00 гривень. ПрАТ «СК «Граве Україна» (третя особа у справі) на вимогу позивача здійснила виплату згідно полісу № АІ/9263123 у розмірі 27'151,55 грн., з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу (ст.29 ЗУ «Про ОСЦПВ»).

Із суми страхового відшкодування 54'137,71 грн. третьою особою відшкодовано страховику грошові кошти у розмірі 27'151,55 грн. Сума невідшкодованих збитків ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» складає 26'986,16 грн.

Як стверджує позивач, 23.01.2019 р. ним направлено на адресу відповідача претензію № 240/АК, у якій ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» у порядку ст.ст. 1172, 1194 ЦК України просило протягом 30 днів к з дати отримання даної претензії перерахувати на користь позивача грошові кошти у розмірі 26'986,16 грн., однак така залишена відповідачем без задоволення.

ОЦІНКА СУДУ.

Відповідно до ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 73 ГПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України обов`язок доказування і подання доказів покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою (ч.2 ст.74 ГПК України).

Згідно ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про страхування» страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Згідно п. 1 ст. 352 Господарського кодексу України страхування - це діяльність спеціально уповноважених державних організацій та суб`єктів господарювання (страховиків), пов`язана з наданням страхових послуг юридичним особам або громадянам (страхувальникам) щодо захисту їх майнових інтересів у разі настання визначених законом чи договором страхування подій (страхових випадків), за рахунок грошових фондів, які формуються шляхом оплати страхувальниками страхових платежів.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

У відповідності зі ст. 979 Цивільного кодексу України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно з положеннями ст. 980 Цивільного кодексу України предметом договору страхування можуть бути, зокрема, майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані з володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування).

Частиною 1 ст. 16 Закону України «Про страхування» встановлено, що договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Страховим випадком, у відповідності до ч. 2 ст. 8 Закону України «Про страхування», є подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Згідно п. 3 ст. 20 Закону України «Про страхування» страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Страховою виплатою є грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. При цьому, розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Вказаною статтею також визначено, що страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник (ст.9 вказаного Закону).

Статтею 27 Закону України «Про страхування» та статтею 993 Цивільного кодексу України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 р. у справі №755/18006/15-ц (провадження №14-176цс18) вказано, що згідно зі ст. 993 ЦК України та ст.27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією. Окрім того, суд зазначає, що суброгація застосовуються щодо будь-якої особи, відповідальної за настання страхового випадку.

Як зазначає позивач, 05.10.2016 р. настав страховий випадок. Позивачем на виконання зобов`язань за договором добровільного страхування наземного транспорту №40/16-У/ЛВС від 11.05.2016 р. відшкодовано на користь страхувальника 54'137,71 грн.

Судом встановлено, що цивільна відповідальність власника транспортного засобу ГАЗ 3307, д.р.н. НОМЕР_3 , яким 05.10.2016 р. спричинено ДТП, що потягнуло нанесення шкоди автомобілю марки «Nissan Qashqai», д.р.н. НОМЕР_1 , була застрахована у ПрАТ «СК «Граве Україна» (третя особа у справі) згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/9263123.

Відповідно до умов договору (полісу) № АІ/9263123 страховик зобов`язався відшкодовувати шкоду, заподіяну страхувальником життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, а саме автомобіля марки ГАЗ 3307, д.р.н. НОМЕР_3 . Ліміт відповідальності страховика за шкоду визначено в розмірі 100'000,00 грн., розмір франшизи встановлено у розмірі 0 грн.

Відповідно до п.22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Таким чином, виплативши страхове відшкодування відповідно до умов договору добровільного страхування, страховик (позивач) набув права зворотної вимоги до страховика винної особи (відповідача у справі) у сумі виплаченого страхового відшкодування.

Оскільки, умовами полісу № АІ/9263123 та страховим актом №ОСЦВ/АІ.9263123/1 визначено розмір відшкодування, тому із суми страхового відшкодування позивача у розмірі 54'137,71 грн. третьою особою ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» (страховиком працівника відповідача) на користь позивача відшкодовано 27'151,55 грн. збитків, залишок не відшкодованих збитків складає 26'986,16 грн.

Згідно зі ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди, зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Потерпілий має право на свій вибір вимагати відшкодування як від особи, яка застрахувала свою власність, так і від страхової компанії.

Відповідно до статті 1166 Цивільного кодексу України, шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ч. 1 ст. 1172 ЦК України, юридична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Таким чином, за змістом вказаної норми, у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципі вини. Вина особи, яка керувала автомобілем ГАЗ 3307, д.р.н. НОМЕР_3 , встановлена у судовому порядку (постанова Сихівського районного суду м. Львова від 20.10.2016 р. у справі № 464/7636/16-п (пр.№ 3/464/2086/16)).

Статтею 22 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Оскільки ОСОБА_2 , який визнаний судом винним у ДТП, на момент вчинення правопорушення був працівником відповідача, саме останній повинен відшкодувати заподіяну ним шкоду, тому вимоги позивача є обґрунтованими. Відтак, до стягнення з відповідача підлягає 26'986,16 грн. страхового відшкодування.

СУДОВІ ВИТРАТИ

Сплата позивачем судового збору за подання до суду позовної заяви підтверджується платіжним дорученням № 52879656 від 12.09.2019 р. на суму 1'921,00 грн.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір у справі покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 2, 12, 73, 74, 76-80, 86, 123, 129, 222, 233, 236-238, 240, 241, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Ніка Захід» (82549, Львівська область, Турківський район, с. Риків, вул. Зарічна, 32; ) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» (03056, м. Київ, вул. Борщагівська, 154; ) 26'986,16 грн. та 1'921,00 грн. судового збору.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 241 ГПК України та може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду у порядку та строки, передбачені ст.ст. 256, 257 ГПК України.

Повний текст рішення складено та підписано 02.12.2019 р.

Суддя Яворський Б.І.