РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

04.12.2019Справа № 910/13437/19

Господарський суд міста Києва у складі судді Маринченка Я.В. розглянувши матеріали справи

за позовом Публічного акціонерного товариства «Кременчуцький сталеливарний завод»

до Акціонерного товариства «Українська залізниця»

про стягнення 261860,66 грн

Без виклику представників сторін

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2019 року Публічне акціонерне товариство «Кременчуцький сталеливарний завод» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення 261860,66 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов укладеного між сторонами договору №ПВРЗ(ВМТП-18.700)ю в частині своєчасної оплати поставленого позивачем товару. На підставі викладеного позивачем нараховано до стягнення з відповідача 164384,70 грн пені, 70078,08 грн інфляційних втрат та 27397,88 грн 3% річних.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.10.2019 відкрито провадження у справі та постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, визначено відповідачу строк для подання заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження протягом 5 днів з дня вручення даної ухвали, але не пізніше 15.10.2019, для подання відзиву на позов - протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали, але не пізніше 25.10.2019 та для подання заперечень на відповідь на відзив (якщо такі будуть подані) - протягом 5 днів з дня отримання відповіді на відзив, але не пізніше 02.11.2019. Позивачу визначено строк для подання відповіді на відзив протягом 5 днів з дня його отримання, але не пізніше 30.10.2019.

28.10.2019 через загальний відділ діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача надійшов відзив на позовну заяву в якому відповідач заперечив проти задоволення позовних вимог зазначивши, що позивачем не надано суду доказів своєчасного надання відповідачу всіх обумовлених договором документів. Також відповідач зазначив, що надані позивачем Акти прийому-передачі товару оформлені неналежним чином з огляду на те, що останні з боку відповідача підписані Філією «Панютинський вагоноремонтний завод», проте вказана філія не є самостійною юридичною особою та не є покупцем за спірним договором, у зв`язку з чим відповідач вважає, що позовні вимоги є необґрунтованими.

05.11.2019 через загальний відділ діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшла відповідь на відзив в якій позивач в повному обсязі заперечив проти доводів відповідача, зазначивши, що всі обумовлені договором документи були надані відповідачу своєчасно та в повному обсязі. Також позивач вказав, що відповідно до Положення про Філію «Панютинський вагоноремонтний завод» затвердженого наказом №098 від 24.02.2017 ПАТ «Укрзалізниця», вказана філія, відповідно до обсягу наданих повноважень, має право від імені товариства, зокрема вчиняти правочини, укладати цивільні та господарські договори, а також вчиняти інші дії, необхідні для здійснення фінансово-господарської діяльності філії. Крім того, позивач вказав, що із преамбули спірного договору вбачається, що уповноваженими представниками від АТ «Українська залізниця» в межах даного договору є посадові особи Філії «Панютинський вагоноремонтний завод».

13.11.2019 через загальний відділ діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшли додаткові пояснення до відповіді на відзив.

25.11.2019 через загальний відділ діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшла заява про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, відповідно до якої позивач просив стягнути з відповідача на свою користь 34500 грн витрат на правову допомогу.

29.11.2019 через загальний відділ діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача надійшли заперечення проти заяви про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, у якій відповідач зазначив, що розмір заявлених позивачем адвокатських втрат є неспівмірними порівняно із заявленими позовними вимогами, складністю даної справи та обсягом необхідної роботи проведеної адвокатом для розгляду даної справи. На підставі зазначеного відповідач просив суд зменшити розмір витрат позивача на оплату послуг адвоката.

29.11.2019 через загальний відділ діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив, у якій відповідач в повному обсязі заперечив проти доводів позивача, а також зазначив про неправомірність нарахування позивачем пені після закінчення строку дії спірного договору.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

31.10.2018 між Публічним акціонерним товариством «Українська залізниця» (відповідач, покупець) та Публічним акціонерним товариством «Кременчуцький сталеливарний завод» (позивач, постачальник) було укладено Договір поставки №ПВРЗ(ВМТП-18.700)ю, відповідно до умов якого, постачальник зобов`язується поставити і передати у зумовлені строки у власність покупцю певну продукцію (товар), відповідно до специфікації №1 (Додаток №1), яка є невід`ємною частиною договору, а покупець зобов`язується прийняти цей товар та своєчасно здійснити його оплату відповідно до умов даного договору (п.1.1 Договору).

Відповідно до п.1.3 Договору, кількість і асортимент товару передбачається у Специфікації №1, яка додається до даного договору (Додаток №1).

Згідно з п.3.1 Договору, покупець оплачує поставлений постачальником товар за ціною вказаною у Специфікації №1.

Пунктом 3.4 Договору сторони погодили, що ціна цього договору становить 3876000 грн з урахуванням ПДВ 20% - 646000 грн.

У п.4.2 Договору визначено, що покупець оплачує постачальнику кожну прийняту партію товару не пізніше 10 банківських днів з дати поставки товару покупцю, але не раніше реєстрації податкової накладної, при умові своєчасного надання постачальником належним чином оформлених рахунку-фактури, видаткової накладної, товарно-транспортної накладної або залізничної накладної, Акту прийому-передачі товару, документів на поставлений товар та податкової накладної.

Згідно з п.5.1.1 Договору, товар постачається на умовах FCA (згідно з Інкотермс 2010) - ПАТ «Кременчуцький сталеливарний завод». Товар повинен бути підготовлений постачальником до вивозу не пізніше 10 календарних днів з дня направлення письмового повідомлення. В разі постачання товару залізничним транспортом постачальник зобов`язується використовувати лише вагони власності ПАТ «Укрзалізниця».

Відповідно до п.5.1.4 датою поставки товару вважається день підписання покупцем або його уповноваженим представником видаткової накладної при поставці автотранспортом або дата штампу залізничної станції на залізничній накладній про приймання до перевезення.

Прийом товару здійснюється покупцем відповідно до Інструкції №П-6 від 15.06.1965 «Про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання по кількості» та Інструкції №П-7 від 25.04.1966 «Про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання по якості» при наявності товарно-супровідних документів: товарно-транспортної накладної, податкової накладної, видаткової накладної на кожну партію товару, акту прийому-передачі товару (п.5.2.1 Договору).

Відповідно до п.7.3 Договору, покупець за даним договором, у разі порушення строків оплати, сплачує постачальнику пеню в розмірі облікової ставки НБУ від суми неоплаченої вартості товару.

Пунктом 10.1 сторони погодили, що цей договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31.12.2018, а в частині розрахунків - до повного виконання.

В Додатку №1 до Договору (Специфікація №1) сторони погодили найменування товару, код товару за класифікатором, кількість, ціну товару.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач на виконання умов зазначеного договору передав відповідачеві товар, обумовлений договором на загальну суму 3876000 грн, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями Видаткових накладних №КСЗ-0001069 від 02.11.2018, №КСЗ-0001070 від 02.11.2018, №КСЗ-0001071 від 02.11.2018 та Актами прийому-передачі товару №10 від 02.11.2018, №11 від 02.11.2018, №12 від 02.11.2018. Вказані видаткові та товарно-транспортні накладні підписані уповноваженими представниками обох сторін. Доказів щодо наявності спорів стосовно якості або кількості поставленого позивачем товару матеріали справи не містять.

Разом з тим, позивачем було виставлено відповідачу рахунок на оплату товару №КСЗ-100412 від 02.11.2018 копія якого наявна в матеріалах справи.

Однак відповідач поставлений товар оплатив з порушенням обумовлених договором строків, а саме 15.02.2019, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією банківської виписки по рахунку позивача.

Згідно з п.1 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до ч.1 ст.509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст.712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Частинами 1, 6 ст.265 Господарського кодексу України передбачено, що за договором поставки одна сторона - постачальник, зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. До відносин поставки, не врегульованих Господарським кодексу України, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

В силу положень ст.655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Договір, відповідно до ст.629 Цивільного кодексу України, є обов`язковим для виконання сторонами.

Положеннями ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У п.4.2 Договору визначено, що покупець оплачує постачальнику кожну прийняту партію товару не пізніше 10 банківських днів з дати поставки товару покупцю, але не раніше реєстрації податкової накладної, при умові своєчасного надання постачальником належним чином оформлених рахунку-фактури, видаткової накладної, товарно-транспортної накладної або залізничної накладної, Акту прийому-передачі товару, документів на поставлений товар та податкової накладної.

Окрім того, слід зазначити, що пунктом 5.2.1 договору встановлено, що Прийом товару здійснюється покупцем відповідно до Інструкції №П-6 від 15.06.1965 «Про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання по кількості» та Інструкції №П-7 від 25.04.1966 «Про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання по якості» при наявності товарно-супровідних документів: товарно-транспортної накладної, податкової накладної, видаткової накладної на кожну партію товару, акту прийому-передачі товару.

Таким чином, під час приймання товару (проставляння підпису на вказаних вище видаткових накладних та актах приймання-передчі товару) відповідач (уповноважена особа відповідача) засвідчили факт отримання товарно-супровідних документів передбачених пунктом 4.3 договору.

В той же час, заперечення відповідача стосовно підписання Актів приймання-передачі не уповноваженою особою судом відхиляються з огляду на їх безпідставність, оскільки, матеріали справи свідчать, що спірний договір від імені Акціонерного товариства «Українська залізниця» укладений заступником директора філії «Панютинський вагоноремонтний завод» Олексенко Г.А., який діяв на підставі Положення про філію «Панютинський вагоноремонтний завод» та довіреності від 26.10.2018, відповідно, підписуючи спірні Акти приймання-передачі обумовленого товару, останній мав необхідний обсяг повноважень для одержання товару за спірним договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 691 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу.

У відповідності до ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Частиною 1 ст.530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Факт неналежного виконання відповідачем зобов`язань зі своєчасної оплати вартості поставленого товару належним чином підтверджений матеріалами справи та відповідачем не спростований.

Відповідно до ст.610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (ч.1 ст.611 Цивільного кодексу України).

За приписами ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі вказаних норм, позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача 27397,88 грн трьох відсотків річних та 70078,08 грн інфляційних втрат.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних та інфляційних втрат, судом встановлено, що вказані нарахування проведені позивачем у відповідності до вимог чинного законодавства, є арифметично правильними, а відтак підлягають задоволенню в повному обсязі.

Щодо заявлених позивачем вимог стосовно стягнення з відповідача пені в розмірі 164384,70 грн, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (ч.1 ст. 230 ГК України).

Згідно з положеннями ст.546 Цивільного кодексу України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно ч. 1-2 статті 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Частиною 1 ст. 547 Цивільного кодексу України визначено, що правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі.

Відповідно до п.7.3 Договору, покупець за даним договором, у разі порушення строків оплати, сплачує постачальнику пеню в розмірі облікової ставки НБУ від суми неоплаченої вартості товару.

В той же час, відповідно до частини 6 статті 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Таким чином перевіривши наданий позивачем розрахунок пені, судом встановлено що вказане нарахування проведено позивачем у відповідності до вимог чинного законодавства та умов укладеного між сторонами договору, а відтак позовні вимоги у цій частині підлягають задоволенню в повному обсязі.

У той же час посилання відповідача на невідповідність розрахунку пені вимогам чинного законодавства у зв`язку із закінченням строку дії договору судом відхиляються з огляду на наступне.

Відповідно до ч.4 ст.631 Цивільного кодексу України закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Так судом встановлено, що порушення відповідачем виконання зобов`язання з оплати поставленого товару сталось під час дії спірного договору, а відтак, закінчення строку дії останнього не звільняє відповідача від відповідальності за невиконання умов договору під час його дії та, відповідно, сплати пені, нарахованої у встановлені договором та чинним законодавством періоди.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Згідно із ч.2-3 ст.13 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Частиною 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст.77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч.1 ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Стосовно вимоги позивача про покладення на відповідача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 34500 грн, слід зазначити таке.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема належать витрати на професійну правничу допомогу.

Частиною 2 ст.126 Господарського процесуального кодексу України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

За приписами ч.3 ст.126 Господарського процесуального кодексу України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Позивачем, на підтвердження факту надання правничої допомоги до матеріалів справи додано Договір про надання правової допомоги адвокатом від 24.01.2018, укладений із адвокатом Винник Р.О. Угоду про внесення змін до договору від 28.12.2018, Угоду до договору від 03.01.2019 та Додаткову угоду №1 від 15.11.2019, детальний опис виконаних адвокатом робіт та Акт приймання-передачі наданих послуг від 19.11.2019.

Таким чином, вимоги позивача про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу адвоката є обґрунтованими.

В той же час, відповідно до ч.4 ст.126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частиною 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України визначено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Як вбачається із матеріалів справи, зокрема із наданого позивачем Акту приймання-передачі наданих послуг від 19.11.2019 вартість послуг адвоката із надання послуг становить 34500 грн.

В той же час, враховуючи наявність заперечень відповідача, дослідивши матеріали справи та враховуючи категорію складності справи, в межах якої позивачем отримано адвокатські послуги, об`єм роботи проведеної адвокатом під час підготовки позовної заяви, зокрема документальне наповнення останньої, та роботи проведеної під час розгляду даної справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, та з метою дотримання співмірності між заявленими позовними вимогами, обсягом роботи проведеної адвокатом і витратами позивача на оплату адвокатських послуг, суд вважає за доцільне обмежити розмір покладених на відповідача витрат з оплати професійної правничої допомоги адвоката сумою у 10000 грн.

Разом з тим, з урахуванням положень ст.129 Господарського процесуального кодексу України, витрати на сплату судового збору покладаються на відповідача в повному обсязі.

Враховуючи вкладене та керуючись ст.ст.13, 73, 74, 76, 77, 86, 129, ст.ст.232, 233, 237, 238, 240, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» (03680, м. Київ, вул. Тверська, буд. 5; ідентифікаційний код 40075815) на користь Публічного акціонерного товариства «Кременчуцький сталеливарний завод» (39621, Полтавська обл., м. Кременчук, вул. І. Приходька, буд. 111; ідентифікаційний код 05756783) 164384 (сто шістдесят чотири тисячi триста вісімдесят чотири) грн 70 коп. пені, 70078 (сімдесят тисяч сімдесят вісім) грн 08 коп. інфляційних втрат та 27397 (двадцять сім тисяч триста дев`яносто сім) грн 88 коп. трьох відсотків річних, а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 3927 (три тисячi дев`ятсот двадцять сім) грн 91 коп. та 10000 (десять тисяч) грн. витрат на правничу допомогу.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено: 04.12.2019

Суддя Я.В. Маринченко