ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
04.12.2019 м.Дніпро Справа №908/845/19
Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді Орєшкіної Е.В. (доповідач),
суддів Кощеєва І.М., Подобєда І.М.,
секретар судового засідання: Абадей М.О.,
представники сторін:
від ПАТ "Розівський елеватор": Савенко О.О., довіреність №б/н від 03.01.2018, адвокат
від Таврійської сільської ради Оріхівського району Запорізької області: представник не з`явився;
від Державного підприємства "Запорізький науково-дослідний інститут землеустрою": представник не з`явився, ,
від Виконавчого комітету Оріхівської міської ради в особі Відділу державної реєстрації виконавчого комітету Оріхівської міської ради: представник не з`явився;
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву Приватного акціонерного товариства "Розівський елеватор" про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат у справі №908/845/19
за позовом: Приватного акціонерного товариства "Розівський елеватор", м.Дніпро
до відповідача: Таврійської сільської ради Оріхівського району Запорізької області, с.Таврійське, Оріхівський район, Запорізька область
за участю третьої особи-1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Державного підприємства "Запорізький науково-дослідний інститут землеустрою", м. Запоріжжя
за участю третьої особи-2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Виконавчого комітету Оріхівської міської ради в особі Відділу державної реєстрації виконавчого комітету Оріхівської міської ради, м. Оріхів, Запорізька область
про визнання недійсним та скасування рішення Таврійської сільської ради №20 від 07.02.2019, визнання права постійного користування земельною ділянкою, проведення державної реєстрації,
У квітні 2019 року Приватне акціонерне товариство "Розівський елеватор" звернулось до Господарського суду Запорізької області з позовом про:
1) визнання недійсним та скасування рішення Таврійської сільської ради №20 від 07.02.2019 "Про організаційні заходи щодо підготовки документації до земельних торгів (аукціону)";
Рішенням Господарського суду Запорізької області від 05.08.2019 у справі №908/845/19:

- первісний позов задоволено частково, визнано недійсним та скасовано рішення Таврійської сільської ради №20 від 07.02.2019 "Про організаційні заходи щодо підготовки документації до земельних торгів (аукціону)", стягнуто з Таврійської сільської ради Оріхівського району Запорізької області на користь Приватного акціонерного товариства "Розівський елеватор" 1 921 грн. судового збору, в іншій частині первісного позову відмовлено;

- в задоволенні зустрічного позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Приватне акціонерне товариство "Розівський елеватор" звернулося до Центрального апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просило змінити рішення Господарського суду Запорізької області від 05.08.2019 у справі №908/845/19, позов Приватного акціонерного товариства "Розівський елеватор" задовольнити.

20.11.2019 від Приватного акціонерного товариства "Розівський елеватор" до Центрального апеляційного господарського суду надійшла заява, в якій просить провести розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 20.11.2019 апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Розівський елеватор" на рішення Господарського суду Запорізької області від 05.08.2019 у справі №908/845/19 задоволено частково: рішення Господарського суду Запорізької області від 05.08.2019 у справі №908/845/19 скасовано в частині відмови у задоволенні вимог про визнання за Приватним акціонерним товариством "Розівський елеватор" права постійного користування земельною ділянкою кадастровий номер :02:001:0002 на підставі Державного акту на право постійного користування Серії ЗП №001632, виданого 26.09.1995 Орендному підприємству "Оріхівський комбінат хлібопродуктів", та проведення державної реєстрації іншого речового права, права постійного користування земельною ділянкою на земельну ділянку кадастровий номер :02:001:0002 Приватного акціонерного товариства "Розівський елеватор" на підставі рішення суду; прийнято в цій частині нове рішення про:

- визнання за Приватним акціонерним товариством "Розівський елеватор" права постійного користування земельною ділянкою кадастровий номер :02:001:0002 на підставі Державного акту на право постійного користування Серії ЗП №001632, виданого 26.09.1995 Орендному підприємству "Оріхівський комбінат хлібопродуктів";

- проведення державної реєстрації іншого речового права, права постійного користування земельною ділянкою на земельну ділянку кадастровий номер :02:001:0002 Приватного акціонерного товариства "Розівський елеватор".

- в решті рішення Господарського суду Запорізької області від 05.08.2019 у справі №908/845/19 залишено без змін;

- призначене судове засідання з розгляду питання щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу на стадії апеляційного провадження у справі №908/845/19 на 04.12.2019.

03.12.2019 від Таврійської сільської ради Оріхівського району Запорізької області надійшла заява, в якій вона просить провести судове засідання з питання розподілу судових витрат 04.12.2019 без участі свого представника та зазначає, що не отримувала будь-яких документів на підтвердження судових витрат у суді апеляційної інстанції, тому не може оцінити їх співмірність та обґрунтованість, внаслідок чого заперечує проти задоволення заяви Приватного акціонерного товариства "Розівський елеватор" з цього питання.

За положеннями частини 1 статті 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Статтею 126 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з пунктом частини 1 статті 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви (частини 3, 4 статті 244 Господарського процесуального кодексу України).

Частиною 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданої до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог (частина 1 статті 221 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до частини 2 статті 221 Господарського процесуального кодексу України для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.

У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 244 цього Кодексу (частина 3 статті 221 Господарського процесуального кодексу України).

Матеріалами справи підтверджується, що при її розгляді інтереси Приватного акціонерного товариства "Розівський елеватор" в апеляційному господарському суді представляв адвокат Савенко Олексій Олександрович на підставі договору №4 про надання правової допомоги від 03.01.2018, додаткової угоди №5 від 01.04.2019 до договору про надання правової допомоги №4 від 03.01.2018, довіреності від 21.01.2019 та свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю ДП №2821.

Адвокат Савенко Олексій Олександрович від імені Приватного акціонерного товариства "Розівський елеватор" подав апеляційну скаргу, відзив на апеляційну скаргу Таврійської сільської ради Оріхівського району Запорізької області, здійснював представництво інтересів Приватного акціонерного товариства "Розівський елеватор" в судових засіданнях Центрального апеляційного господарського суду, які відбулись 23.10.2019, 20.11.2019, 04.12.2019.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу Приватним акціонерним товариством "Розівський елеватор" надано копії свідоцтва про право зайняття адвокатською діяльністю серія ДП № 2821 від 20.06.2014, договору про надання правової допомоги від 03.01.2018 № 4, укладеного між адвокатом Савенко Олексієм Олександровичем та Приватним акціонерним товариством "Розівський елеватор", предметом якого є надання Адвокатом за дорученням Клієнта і за винагороду (гонорар) правової допомоги, передбаченої Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", згідно наведеного у п.1.1.1. договору переліку.

Додатковою угодою №5 від 01.04.2019 до договору про надання правової допомоги №4 від 03.01.2018 передбачено представництво Адвоката у господарських судах з метою визнання протиправним та скасування рішення Таврійської сільської ради № 20 від 07.02.2019.

Відповідно до пункту 4.1 додаткової угоди №5 за надання правової допомоги від 01.04.2019 Клієнт незалежно від того, чи досягнуто мету представництва, сплачує адвокату за представництво: в господарському суді першої інстанції 5 000,00 грн., в господарському суді апеляційної інстанції 3 000,00 грн.

У разі, якщо буде досягнуто мету представництва (прийнято судове рішення про визнання протиправним та скасування рішення Таврійської сільської ради № 20 від 07.02.2019) Клієнт додатково сплачує адвокату гонорар у розмірі 5 000,00 грн. (пункт 4.2 додаткової угоди).

Гонорар, передбачений пунктом 4.1 цієї додаткової угоди, Клієнт сплачує по завершенню розгляду справи у суді відповідної інстанції протягом 10 банківських днів з моменту отримання від Адвоката акту про надання послуг.

Гонорар, передбачений пунктом 4.2 цієї додаткової угоди, Клієнт сплачує протягом 10 банківських днів з моменту отримання від Адвоката акту надання послуг, але не раніше набрання рішенням законної сили (пункт 4.3 додаткової угоди №5 від 01.04.2019).

За змістом статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).

Разом із тим, згідно зі статтею 15 Господарського процесуального кодексу України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (стаття 16 Господарського процесуального кодексу України).

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 зазначеного Кодексу ).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 Господарського процесуального кодексу України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 Господарського процесуального кодексу України): - подання заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу;

3) розподіл судових витрат (стаття 129 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно зі статтею 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до частин 1, 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Разом із тим розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 126 цього Кодексу).

Водночас за змістом частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

У розумінні положень частини 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Зокрема, відповідно до частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, визначені також положеннями частин 6, 7, 9 статті 129 цього Кодексу.

Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.

При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини 5-6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись частинами 5-7, 9 статті 129 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно, не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Враховуючи, що умовами договору про надання правової допомоги від 03.01.2018 №4 передбачений розмір винагороди за представництво в суді апеляційної інстанції у сумі 3 000,00 грн., представництво інтересів позивача адвокатом в апеляційному господарському суді підтверджується матеріалами справи, апеляційний господарський суд вбачає підстави для прийняття додаткового рішення (постанови) щодо розподілу судових витрат на правничу допомогу.

Апеляційний господарський суд відхиляє заперечення Таврійської сільської ради Оріхівського району Запорізької області щодо розподілу витрат на правничу допомогу у зв`язку із відсутністю доказів понесення таких витрат, оскільки за змістом пункту 1 частини 2 статті 126, частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 126 цього Кодексу).

Натомість положеннями пункту 2 частини 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України регламентовано порядок компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги (витрати на проїзд, проживання, поштові послуги тощо), для розподілу яких необхідною умовою є надання відповідних доказів, які підтверджують здійснення таких витрат.

Відповідно до пункту 14 статті 129 Господарського процесуального кодексу України якщо суд апеляційної, касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи, що апеляційний господарський суд дійшов висновку про скасування рішення Господарського суду Запорізької області від 05.08.2019 у справі №908/845/19 в частині відмови у задоволенні вимог про визнання за Приватним акціонерним товариством "Розівський елеватор" права постійного користування земельною ділянкою та про проведення державної реєстрації іншого речового права, права постійного користування земельною ділянкою з прийняттям нового рішення про:

- визнання за Приватним акціонерним товариством "Розівський елеватор" права постійного користування земельною ділянкою кадастровий номер :02:001:0002 на підставі Державного акту на право постійного користування Серії ЗП №001632, виданого 26.09.1995 Орендному підприємству "Оріхівський комбінат хлібопродуктів";

- проведення державної реєстрації іншого речового права, права постійного користування земельною ділянкою на земельну ділянку кадастровий номер :02:001:0002 Приватного акціонерного товариства "Розівський елеватор",

з Таврійської сільської ради Оріхівського району Запорізької області на користь Приватного акціонерного товариства "Розівський елеватор" підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу у сумі 4 749,99 грн. (за представлення інтересів у суді першої інстанції у сумі 2 499,99 грн. (пропорційно задоволених вимог за результатами апеляційного перегляду) + за представлення інтересів у суді апеляційної інстанції у сумі 2 250,00 грн. (пропорційно задоволених апеляційний вимог).

Наведені відповідачем заперечення, без наведення відповідного обґрунтування щодо зменшення цих витрат, не можуть бути правовою підставою для їх зменшення, не спростовують обґрунтованості заявленої до стягнення позивачем суми витрат на правничу допомогу, яку враховано при вчиненні відповідних процесуальних дій, і такий обсяг, як вбачається із викладеного, безпосередньо впливає на розмір витрат на професійну правничу допомогу.

Керуючись статтями 74, 76, 77, 129, 221, 244 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Заяву Приватного акціонерного товариства "Розівський елеватор" про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат у справі №908/845/19 задовольнити.

Стягнути з Таврійської сільської ради Оріхівського району Запорізької області на користь Приватного акціонерного товариства "Розівський елеватор" витрати на правничу допомогу у сумі 4 749,99 грн.

Видачу наказу відповідно до статті 327 Господарського процесуального кодексу України на виконання цієї постанови доручити Господарському суду Запорізької області.

Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду порядку та строки, встановлені ст. ст. 288, 289 Господарського процесуального кодексу України.

(Повний текст додаткової постанови складений - 05.12.2019).

Головуючий суддя Е.В. Орєшкіна

Суддя І.М. Кощеєв

Суддя І.М. Подобєд