ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" листопада 2019 р. Справа№ 910/17194/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Суліма В.В.

суддів: Майданевича А.Г.

Пономаренка Є.Ю.

при секретарі судового засідання : Стаховській А.І.

за участю представників сторін:

від позивача: не прибув;

від відповідача: не прибув,

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгово-виробниче підприємство "АЛЬФА КОРМ"

на рішення Господарського суду міста Києва від 26.03.2019 року

у справі № 910/17194/18 (суддя: Гулевець О.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ІМПЕКСТРАНС ГРУП"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгово-виробниче підприємство "АЛЬФА КОРМ"

про стягнення 215 949,26 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ІМПЕКСТРАНС ГРУП" (далі - позивача) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТВП "АЛЬФА КОРМ" (далі - відповідача) про стягнення з відповідача на користь позивача 215 949,26 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором №01082018/1-1 транспортного експедирування від 01.08.2018 року, у зв`язку із чим у відповідача утворилась заборгованість у розмірі 191 077,90 грн. У зв`язку із простроченням відповідачем грошового зобов`язання позивачем нараховані пеня у сумі 13565,19 грн та 30% річних у сумі 11 306,17 грн.

Господарський суд міста Києва закрив провадження у справі №910/17194/18 в частині позовних вимог про стягнення суми основного боргу у розмірі 45 025,08 грн, частково задовольнив позов своїм рішенням від 26.03.2019 року та присудив до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгово-виробниче підприємство "АЛЬФА КОРМ" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ІМПЕКСТРАНС ГРУП" основний борг у розмірі 125 779,16 грн, 30% річних у розмірі 11 306,17 грн, пеню у розмірі 13 565,19 грн та судовий збір у розмірі 2 259,75 грн, в іншій частині позовних вимог - відмовив.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Торгово-виробниче підприємство "АЛЬФА КОРМ" звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення у даній справі повністю та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована тим, що Господарський суд міста Києва, визнав обставини встановленими, які є недоведеними і мають значення для справи, неправильно застосував норми процесуального права, зокрема ст. 236 Господарського процесуального кодексу України.

Так, за твердженням скаржника факт відправлення заявок №1-2 від 31.10.2018 року., №1-5 від 09.10.2018 року та акту здачі-прийняття робіт №ОУ-0000705 позивачем не доведений, а докази, які підтверджують даний факт є необґрунтованими та судом не досліджені.

Крім того, скаржник зазначив, що акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) №ОУ-0000705 від 14.11.2015 року, №ОУ-0000601 від 26.09.2016 року, №ОУ-0000544 від 04.09.2016 року в матеріалах справи відсутні.

Також за твердженням скаржника, позовна заява була підписана не директором позивача, а невідомою особою, і відповідно додані до неї докази підлягали виключенню.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.05.2019 року справу № 910/17194/18 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Сулім В.В., судді: Коротун О.М., Пономаренко Є.Ю.

Північний апеляційний господарський суд апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгово-виробниче підприємство "АЛЬФА КОРМ" на рішення Господарського суду міста Києва від 26.03.2019 року у справі № 910/17194/18 залишив без руху своєю ухвалою від 15.05.2019 року.

Апелянтом протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху було усунено недоліки та подано до суду апеляційної інстанції належні докази, що підтверджують сплату судового збору у розмірі 1 469,22 грн, шляхом подання відповідної заяви.

Відтак, скаржником було усунено недоліки поданої апеляційної скарги.

Північний апеляційний господарський суд відкрив апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгово-виробниче підприємство "АЛЬФА КОРМ" на рішення Господарського суду міста Києва від 26.03.2019 року у справі № 910/17194/18, та призначив розгляд справи на 17.07.2019 року своєю ухвалою від 03.06.2019 року.

18.06.2019 року через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів від представника позивача до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого, останній просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення господарського суду без змін.

Крім того, представник позивача у відзиві на апеляційну скаргу, зокрема, зазначив, що суд першої інстанції об`єктивно оцінив всі надані докази до справи, та виніс рішення, яке відповідає як матеріальним так і процесуальним нормам чинного законодавства України, а доводи апелянта є необґрунтованими та формуються на припущеннях з метою затягування розрахунку та удового процесу.

16.07.2019 року через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів від представника відповідача до суду надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.07.2019 року, у зв`язку з перебуванням судді Коротун О.М., у відпустці, було сформовано для розгляду апеляційної скарги у справі № 910/17194/18 нову колегію суддів у складі: головуючого судді: Суліма В.В., суддів: Руденко М.А., Пономаренко Є.Ю.

Північний апеляційний господарський суд прийняв апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгово-виробниче підприємство "АЛЬФА КОРМ" на рішення Господарського суду міста Києва від 26.03.2019 року у справі № 910/17194/18 до провадження у складі нової колегії суддів: головуючий суддя - Сулім В.В., судді: Пономаренко Є.Ю., Руденко М.А. та призначив розгляд справи на 28.08.2019 року своєю ухвалою від 17.07.2019 року.

27.08.2019 року через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів від представника відповідача до суду надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.08.2019 року, у зв`язку з перебуванням суддів Пономаренко Є.Ю., Руденко М.А., у відпустці, було сформовано для розгляду апеляційної скарги у справі № 910/17194/18 нову колегію суддів у складі: головуючого судді: Суліма В.В., суддів: Ткаченко Б.О., Майданевич А.Г.

Північний апеляційний господарський суд прийняв апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгово-виробниче підприємство "АЛЬФА КОРМ" на рішення Господарського суду міста Києва від 26.03.2019 року у справі № 910/17194/18 до провадження у складі нової колегії суддів: головуючий суддя - Сулім В.В., судді: Пономаренко Є.Ю., Майданевич А.Г., своєю ухвалою від 10.10.2019 року.

Північний апеляційний господарський суд визнав причини неявки відповідача поважними та задовольнив клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгово-виробниче підприємство "АЛЬФА КОРМ" про відкладення розгляду справи № 910/17194/18.

Північний апеляційний господарський суд відклав розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгово-виробниче підприємство "АЛЬФА КОРМ" на рішення Господарського суду міста Києва від 26.03.2019 року у справі № 910/17194/18 на 10.10.2019 року своєю ухвалою від 28.08.2019 року.

30.09.2019 року через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів від представника позивача надійшла скарга на дії відповідача, у якій позивач просив суд визнати в діях скаржника ознаки зловживання процесуальними правами, які передбачені ст. 43 Господарського процесуального кодексу України та призначити штраф від 1 до 10 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб на розсуд суду.

Представники сторін у судове засідання 28.11.2019 року не з`явилися. Про час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлялися належним чином, зокрема, надсиланням ухвали від 28.08.2019 року на відповідні адреси.

Враховуючи те, що явка представників сторін судом апеляційної інстанції обов`язковою не визнавалась, а участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком сторони, зважаючи на обмежений ч. 1 ст. 273 Господарського процесуального кодексу України строк для перегляду рішення місцевого господарського суду, Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку про необхідність здійснення перевірки рішення Господарського суду міста Києва в апеляційному порядку за відсутності представників сторін, які були належним чином повідомлені про час та місце судового засідання.

Розглянувши апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, Північний апеляційний господарський суд вважає, що рішення Господарського суду міста Києва від 26.03.2019 року підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгово-виробниче підприємство "АЛЬФА КОРМ" - без задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів справи та правильно встановлено судом першої інстанції, 01.08.2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "ІМПЕКСТРАНС ГРУП" (експедитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ТВП "АЛЬФА КОРМ" (замовник) був укладений договір №01082018/1-1 транспортного експедирування (далі - договір), відповідно до умов якого експедитор зобов`язується від свого імені, за плату і за рахунок замовника надати останньому послугу з організації міжнародних і внутрішніх перевезень вантажів автомобільним транспортом.

Відповідно до п. 1.3. договору, процес організацїї/здійснення перевезення певного вантажу та інші істотні умови договору, в тому числі найменування перевізника, погоджується сторонами у заявках на експедирування вантажу (додаток № 1 до договору, далі - заявка). Сторони домовилися, що інформація зазначена у заявці є комерційною таємницею, погодилися її надавати тільки на вимогу уповноважених державних органів (з обов`язковим інформуванням протилежної сторони), або тільки з письмового дозволу протилежної сторони (у випадку необхідності надання такої інформації будь-яким третім особам). Поширення вказаної у заявці інформації в порушення домовленого порядку у будь-якому випадку визнається порушенням договору, на сторону яка поширила інформацію покладається обов`язок доведення правомірності такого поширення. Крім заявок на перевезення, сторони, при кожному перевезенні оформляють тристоронню угоду з перевізником, яка є невід`ємною частиною даного договору

Згідно п. 1.4. договору факт виконання кожного автомобільного перевезення підтверджується шляхом підписання сторонами відповідних актів виконаних робіт (надання послуг) (далі - Акт). У випадку відсутності підпису замовника у Акті факт виконаних робіт/послуг підтверджуються ТТН/CMR.

Відповідно до п. 1.7.1. договору заявка та тристороння угода є обов`язковою, невід`ємною (обов`язковою частиною договору, а сканована (фото) копія підписаної заявки, яка передана за допомогою засобів електронного зв`язку має юридичне та/або доказове значення і силу оригінального (паперового) примірника заявки.

Замовник зобов`язаний своєчасно оплатити позивачу погоджену ставку за перевезення, додаткові витрати та/або передбачені договором/заявкою штрафні санкції (пп. 2.2.6. договору).

Відповідно до пп. 2.2.8. договору у випадку прострочення оплати ціни фрахту (ставки за перевезення) замовник зобов`язаний сплачувати експедитору 30% процентів річних, які нараховуються на залишок заборгованості з першого дня прострочення та до повної сплати (у випадку закінчення строку дії договору проценти нараховуються безперервно, у тому ж порядку/розмірі як і при його чинності)

Згідно пп. 3.6. договору, днем/моментом оплати відповідачем ціни фрахту (ставки за перевезення) вважається день надходження грошових сум на рахунок позивача.

Згідно із пп. 4.1.4. договору, в разі порушення відповідачем строку сплати ціни фрахту (ставки за перевезення) він сплачує позивачу пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, за кожен день прострочення. Нарахування штрафних санкцій (пені) за прострочення виконання зобов`язання припиняється через тридцять шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано (у випадку закінчення строку дії договору пеня нараховуються безперервно, у тому ж порядку/розмірі як і при його чинності).

Якщо замовник, у строки обумовлені договором/заявкою не сплатить експедитору повністю або частково погоджену ціну фрахту (ставку за перевезення), то експедитор може захистити своє порушене право/інтерес шляхом стягнення із замовника простроченої заборгованості по сплаті ціни фрахту (ставки за перевезення), із нарахованими відповідно до договору/заявки та/або закону процентами, штрафними санкціями та компенсаціями (пп.4.9. договору).

Відповідно до пп.5.3., до моменту отримання стороною підписаного та скріпленого печаткою оригінального (письмового) примірника договору/заявки/акту сканована (фото) копія підписаного та скріпленого печаткою договору/заявки/акту та будь-якого іншого документу (обумовленого наданою послугою за договором/заявкою), яка передана за допомогою засобів електронного зв`язку має юридичне та/або доказове значення і силу оригінального (паперового) примірника договору/заявки/акту тощо (слугує оригіналом письмового доказу у суді та іншому уповноваженому органі). Сторони зобов`язуються невідкладно обмінятися оригінальними примірниками таких документів.

Так, за твердженням скаржника, на виконання умов договору позивачем були надані відповідачу транспортно-експедиторські послуги на загальну суму 221209,68 грн., а саме:

Відповідно до Заявки № 1-1 від 13.09.2018 року позивач виконав умови взятих на себе зобов`язань та виставив до сплати рахунок-фактури № СФ-0000592 від 14.09.2018 року на суму 49025, 08 грн.

Згідно Заявки № 1-1 від 13.09.2018 року, оплата здійснюється у безготівковій формі 100%, в день прибуття а/м на розмитнення (до вивантаження), відповідно до CMR № 581027 та акту № ОУ-0000601, вивантаження вантажу відбулося 26.09.2018 року, а тому, як зазначено позивачем, відповідач є таким, що прострочив з 27.09.2018 року.

Відповідно до Заявки № 1-2 від 31.10.2018 року позивач виконав умови взятих на себе зобов`язань та виставив до сплати рахунок-фактури № СФ-0000704 від 02.11.2018 року на суму 20273,66 грн.

Згідно Заявки № 1-2 від 31.10.2018 року, оплата здійснюється у безготівковій формі 100%, в день прибуття а/м на розмитнення (до вивантаження), відповідно до CMR № 284498 та акту № ОУ-0000705, вивантаження вантажу відбулося 14.11.2018 року а тому, як зазначено позивачем, відповідач є таким, що прострочив з 15.11.2018 року.

Відповідно до Заявки № 1-3 від 20.08.2018 року позивач виконав умови взятих на себе зобов`язань та виставив до сплати рахунок-фактури № СФ-0000540 від 23.08. 2018 року на суму 110131,78 грн.

Згідно Заявки № 1-3 від 20.08.2018 року, оплата здійснюється у безготівковій формі 100%, в день прибуття а/м на розмитнення (до вивантаження), відповідно до CMR № 005504 та акту № ОУ-0000544, вивантаження вантажу відбулося 04.09.2018 року, а тому, як зазначено позивачем, відповідач є таким, що прострочив з 05.09.2018 року.

Відповідно до Заявки № 1-5 від 09.10.2018 року позивач виконав умови взятих на себе зобов`язань та виставив рахунок-фактури № СФ-0000680 від 19.10.2018 року на суму 81779,16 грн.

Згідно Заявки № 1-5 від 09.10.2018 року, оплата здійснюється у безготівковій формі 100%, в день прибуття а/м на розмитнення (до вивантаження), відповідно до CMR № 001565 та акту № ОУ-0000662, вивантаження вантажу відбулося 19.10.2018 року, а тому, як зазначено позивачем, відповідач є таким, що прострочив з 19.10.2018 року.

Внаслідок неналежного виконання відповідачем зобов`язань за договором №010082018/1-1 транспортного експедирування від 01.08.2018 року, позивач у позові зазначає, що у відповідача утворилась заборгованість у розмірі 191077,90 грн.

У зв`язку із простроченням відповідачем грошового зобов`язання позивачем за періоди з: 27.09.2018 року по 18.12.2018 року, з 15.11.2018 року по 18.12.2018 року, з 05.09.2018 року по 18.12.2018 року, 05.09.2018 року по 06.09.2018 року, з 19.10.2018 року по 18.12.2018 року нараховані пеня у сумі 13565,19 грн та 30% річних у сумі 11306,17 грн.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України).

Згідно зі ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 929 Цивільного кодексу України, за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу.

Договором транспортного експедирування може бути встановлено обов`язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, зобов`язання експедитора укласти від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечити відправку і одержання вантажу, а також інші зобов`язання, пов`язані з перевезенням.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Конвенції про договір міжнародного дорожнього перевезення вантажів, вантажна накладна є первинним доказом укладання договору перевезення, умов цього договору і прийняття вантажу перевізником.

У відповідності до п. 1.4. договору факт виконання кожного автомобільного перевезення підтверджується шляхом підписання сторонами відповідних актів виконаних робіт (надання послуг). У випадку відсутності підпису замовника у Акті факт виконаних робіт/послуг підтверджуються ТТН/CMR.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачу на виконання умов договору №01082018/1-1 транспортного експедирування від 01.08.2018 року та заявок № 1-1 від 13.09.2018 року, № 1-2 від 31.10.2018 року, № 1-3 від 20.08.2018 року, № 1-5 від 09.10.2018 року були надані послуги з автомобільних перевезення на загальну суму 221209,68 грн, що підтверджується міжнародною товарно-транспортною накладною (СМR) №581027, №284498, №005504, №001565, а також актами здачі-прийняття робіт (надання послуг) №ОУ-0000705 від 14.11.2015 року (не підписаний відповідачем, однак оплачений згідно платіжного доручення №329 від 17.01.2019 року), №ОУ-0000601 від 26.09.2016 та актами здачі-прийняття робіт (надання послуг) №ОУ-0000544 від 04.09.2016 року та №ОУ-0000662 від 19.10.2018 року (підписані відповідачем) (а.с. 39, 43, 47).

З огляду на викладене, колегія суддів не приймає як наладжене твердження скаржника, що акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) №ОУ-0000705 від 14.11.2015 року, №ОУ-0000601 від 26.09.2016 року, №ОУ-0000544 від 04.09.2016 року в матеріалах справи відсутні.

Щодо твердження скаржника, як на підставу для скасування оскаржуваного рішення, що факт відправлення заявок №1-2 від 31.10.2018 року., №1-5 від 09.10.2018 року та акту здачі-прийняття робіт №ОУ-0000705 позивачем не доведений, а докази, які підтверджують даний факт є необґрунтованими та не були досліджені судом, колегія суддів відзначає, що матеріали справи містять копії експрес-накладних №13216 від 29.11.2018 року, №1321 від 15.11.2018 року, Специфікації №НП-001358159 від 20.11.2018 року, №НП-001643572 від 20.12.2018 року та роздруківки з офіційного сайту Товариства з обмеженою відповідальністю "Нова пошта".

При цьому, колегія суддів відзначає, що нормативно правовими актами не передбачено пересилання бухгалтерської документації лише з описом вкладення контрагенту.

У відповідності до заявок № 1-1 від 13.09.2018, № 1-2 від 31.10.2018, № 1-3 від 20.08.2018, № 1-5 від 09.10.2018 оплата здійснюється у безготівковій формі 100%, в день прибуття а/м на розмитнення (до вивантаження).

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно із ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів, з цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічна правова норма передбачена ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України.

Згідно з ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням проведеним належним чином (ст. 599 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статей 610, 611 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

У відповідності до розрахунку позивача наведеного у позові, у зв`язку із частковою оплатою відповідачем за актом здачі-прийняття робіт (надання послуг) №ОУ-0000544, заборгованість відповідача за договором №01082018/1-1 транспортного експедирування від 01.08.2018 року станом на час звернення до суду першої інстанції становила 191077,90 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, під час розгляду справи в суді першої інстанції, сторонами були надані докази здійснення відповідачем часткових оплат у період з 17.01.2019 року по 26.02.2019 року у загальній сумі 65298,74 грн.

Так, 17.01.2019 року відповідач здійснив оплату заборгованості за договором у сумі 20273,66 грн.

Таким чином, враховуючи, що заборгованість у розмірі 20273,66 грн була сплачена відповідачем до відкриття провадження у справі, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку щодо відмови в задоволенні позовних вимог в частині стягнення 20273,66 грн заборгованості.

Разом з цим, як вбачається з матеріалів справи, під час розгляду справи в суді першої інстанції, відповідач у період з 05.02.209 року по 26.02.2019 року частково сплатив на користь позивача суму заборгованості у сумі 45025,08 грн.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

З огляду на викладене та враховуючи, що сума заборгованості у розмірі 45025,08 грн була сплачена відповідачем після відкриття провадження у справі, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про закриття провадження у справі №910/17194/18 в частині позовних вимог про стягнення 45025,08 грн, у зв`язку з відсутністю предмету спору.

При цьому, враховуючи, що заборгованість відповідача перед позивачем у сумі 125779,16 грн належними та допустимими доказами в розумінні ст.ст. доведена, документально підтверджена, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог в частині стягнення основної заборгованості у розмірі 125779,16 грн.

Щодо позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача суми пені у розмірі 13565,19 грн та 30% річних у сумі 11306,17 грн, колегія суддів відзначає наступне.

Згідно ч. 2 ст. 217 Господарського кодексу України одним з видів господарських санкцій є штрафні санкції, до яких віднесено штраф та пеню (ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України).

За приписами ч.1 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Відповідно до ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно із ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Відповідно до п. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Згідно пп. 4.1.4. договору, в разі порушення відповідачем строку сплати ціни фрахту (ставки за перевезення) він сплачує позивачу пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, за кожен день прострочення.

Частиною 2 статті 625 Цивільного Кодексу України передбачено, що за прострочення виконання грошового зобов`язання настає відповідальність у вигляді сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також сплати трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачені вищевказаними нормами законодавства наслідки прострочення виконання боржником грошового зобов`язання у вигляді 3% річних, що нараховуються на суму основного боргу не є штрафними санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає в отриманні від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові (постанова Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 року №14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань").

В пп.2.2.8. договору сторони погодили, що у випадку прострочення оплати ціни фрахту (ставки за перевезення) замовник зобов`язаний сплачувати експедитору 30% процентів річних, які нараховуються на залишок заборгованості з першого дня прострочення та до повної сплати (у випадку закінчення строку дії договору проценти нараховуються безперервно, у тому ж порядку/розмірі як і при його чинності).

Північний апеляційний господарський суд перевіривши розрахунок позивача 30% річних та інфляційних втрат дійшов висновку, що він є арифметично вірними, а тому суд першої інстанції дійшов правомірного висновку щодо стягнення з відповідача на користь позивача 11306,17 грн 30% річних та 13565,19 грн інфляційних нарахувань.

При цьому, колегія суддів не приймає як належне твердження скаржника, що позовна заява була підписана не директором позивача, а невідомою особою, і відповідно додані до неї докази підлягали виключенню, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 56 Господарського процесуального кодексу України юридична особа бере участь у справі через свого керівника або члена виконавчого органу, уповноваженого діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення (самопредставництво юридичної особи), або через представника.

Як вбачається з позовної заяви, остання підписана директором Товариства Возміловим Д.В.

Згідно із відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на час подання позову, особами які мають право вчиняти дії від імені юридичної особи без довіреності є Возмілов Денис Вікторович.

З урахуванням наведеного, позовна заява підписана від імені Товариства з обмеженою відповідальністю "ІМПЕКСТРАНС ГРУП" уповноваженою особою.

При цьому, колегія суддів відзначає, що будь-яких заперечень/заяв щодо справжності підпису директора виконаного на позовній заяві, позивачем надано не було (звернення до правоохоронних органів, тощо).

За таких обставин, оскільки зазначені доводи відповідача є необґрунтованими, то суд першої інстанції також правомірного відмовив у задоволенні заяви відповідача про виключення доказів поданих до суду 15.02.2019 року.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, щодо часткового задоволення позовних вимог.

Так, скаржник не надав суду мотивів та доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції викладені в оскаржуваному рішенні.

При цьому, колегія суддів зазначає, що хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін (рішення Суду у справі Трофимчук проти України по. 4241/03 від 28.10.2010 року).

Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 09.12.1994 року Європейського суду з прав людини у справі «Руїс Торіха проти Іспанії»).

Отже, зазначені в апеляційній скарзі доводи не знайшли свого підтвердження під час перегляду рішення судом апеляційної інстанції, апелянт не подав жодних належних та допустимих доказів на підтвердження власних доводів, які могли б бути прийняті та дослідженні судом апеляційної інстанції в розумінні ст.ст. 73, 76-79, 86 Господарського процесуального кодексу України. А тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Судові витрати, згідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покласти на апелянта.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 275, 276 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгово-виробниче підприємство "АЛЬФА КОРМ" залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 26.03.2019 року у справі №910/17194/18 залишити без змін.

3. Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, покласти на апелянта.

4. Матеріали справи №910/17194/18 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя В.В. Сулім

Судді А.Г. Майданевич

Є.Ю. Пономаренко

Дата складення повного тексту 10.12.2019 року.