ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

28.11.2019р. Справа №905/1537/19

за позовом: Дочірньої компанії «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» (04116, м.Київ, вул.Шолуденка, 1, )

до відповідача: Публічного акціонерного товариства «Енергомашспецсталь» (84306, Донецька область, м.Краматорськ, )

про стягнення 1223642,41 грн

Суддя: Паляниця Ю.О.

Секретар судового засідання: Клименко Ю.О.

У засіданні брали участь:

від позивача: Никоненко А.Г. адв.

від відповідача: не з`явився

СУТЬ СПРАВИ:

Позивач, Дочірня компанія «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України», м.Київ звернувся до господарського суду Донецької області з позовною заявою до відповідача, Публічного акціонерного товариства «Енергомашспецсталь», м.Краматорськ про стягнення інфляційних втрат за період з серпня 2016 року по листопад 2017 року в сумі 1046035,84 грн, 3% річних за період з 16.08.2016р. по 18.12.2017р. 177606,57 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на порушення відповідачем умов договору №06/11-526-47/1192 від 30.08.2011р. поставки природного газу в частині проведення своєчасної та в повному обсязі оплати товару, що стало підставою для нарахування 3% річних та інфляційних втрат. При цьому, виходячи зі змісту позовних матеріалів Дочірньої компанії «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України», питання заборгованості відповідача за вказаним договором вже досліджувались судами, з приводу чого постановлялись рішення у справах №905/570/14, №905/2077/16.

Ухвалою суду від 27.08.2019р. за вказаним позовом відкрито провадження у справі №905/1537/19, справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження.

Відповідач у жодне судове засідання не з`явився, відзиву у встановлений судом строк не надав, будь-яких пояснень по суті спору не представив.

07.10.2019р. до господарського суду Донецької області від Публічного акціонерного товариства «Енергомашспецсталь» надійшов документ з назвою «зустрічна позовна заява», відповідно до прохальної частини якого відповідач просив суд зменшити розмір 3% річних та інфляційних втрат, що підлягають стягненню з підприємства, на ? частину, судові витрати покласти на позивача за первісним позовом.

Ухвалою суду від 15.10.2019р. документ з назвою «зустрічна позовна заява» Публічного акціонерного товариства «Енергомашспецсталь» прийнятий до розгляду в якості заяви про зменшення розміру 3% річних та інфляційних втрат, що підлягають стягненню з підприємства, на ? частину.

Ухвалою суду від 06.11.2019р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 28.11.2019р. Присутність учасників справи у судовому засіданні визначена не обов`язковою.

Позивач у судове засідання 28.11.2019р. з розгляду справи по суті з`явився, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Відповідач у судове засідання 28.11.2019р. з розгляду справи по суті не з`явився, у клопотанні №17/1257 від 15.11.2019р. просив суд відкласти розгляд справи на іншу дату.

Розглянувши вказане клопотання відповідача, суд зазначає наступне.

Стаття 42 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що прийняття участі у судовому засіданні є правом сторони. При цьому, норми ст.43 цього кодексу зобов`язують сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Статтею 216 зазначеного кодексу України передбачено право господарського суду оголосити перерву або відкласти розгляд справи по суті. При цьому, це є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Згідно з ч.1 ст.216 Господарського процесуального кодексу України суд відкладає розгляд справи у випадках, встановлених частиною другою статті 202 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.202 вказаного нормативно-правового акту суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку, зокрема, у разі першої неявки в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними (п.2).

Твердження відповідача про необхідність відкладення розгляду справи обґрунтовані відрядженням представника відповідача до міста Києва та неможливістю прибуття у судове засідання 28.11.2019р. для надання пояснень по справі.

Проте, господарський суд виходить з того, що відповідач не був позбавлений права і можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні іншого представника, який обізнаний з матеріалами справи, а також надати наявні у відповідача документи для вивчення іншому представнику.

Судом також враховано, що протягом розгляду справи відповідач не скористався процесуальним правом та можливістю викласти свою правову позицію письмово у вигляді відзиву, пояснень, заперечень, клопотань тощо, які є рівноцінними усним поясненням сторони, та надати докази на їх підтвердження.

За таких обставин, за висновками суду, відповідачем не підтверджено поважність причин нез`явлення у судове засідання з розгляду справи по суті, що зумовлює висновок суду про відсутність підстав для відкладення розгляду справи (оголошення перерви у судовому засіданні) на іншу дату.

Одночасно, застосовуючи відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справи ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов?язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії».

Таким чином, враховуючи суть спору, загальну тривалість розгляду справи, суд дійшов висновку, що справа може бути розглянута за наявними у ній документами, а відсутність у судовому засіданні представника відповідача не перешкоджає вирішенню справи по суті.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення позивача, господарський суд встановив:

Рішенням господарського суду Запорізької області від 22.04.2015р. по справі №905/570/14 позовні вимоги Дочірньої компанії «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» до Публічного акціонерного товариства «Енергомашспецсталь» про стягнення 12824188,26 грн задоволено частково: стягнуто з відповідача на користь позивача основний борг у розмірі 7933339,22 грн, пеню - 1573263,31 грн, 3% річних 1174504,38 грн, інфляційні витрати 2113016,13 грн, судовий збір 72908,67 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

При цьому, у мотивувальній частині рішення суд дослідив обставини укладання договору №06/11-526-47/1192 від 30.08.2011р., здійснення позивачем поставки товару у період серпень-вересень 2011 року на суму 22376380,47 грн, а також невиконання відповідачем власних платіжних зобов`язань на суму 7933339,22 грн.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 26.08.2015р. вказане рішення залишено без змін.

Згідно із постановою Вищого господарського суду України від 20.01.2016р. постанову суду апеляційної інстанції у справі №905/570/14 залишено без змін.

Рішенням господарського суду Донецької області від 13.09.2016р. по справі №905/2077/16 позовні вимоги Дочірньої компанії «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» до Публічного акціонерного товариства «Енергомашспецсталь» про стягнення 3969687,77 грн задоволено: стягнуто з відповідача на користь позивача суму, на яку збільшився борг внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення, 3663221,79 грн, 3% річних 306465,98 грн, а також судовий збір в сумі 59545,32 грн; відстрочено виконання рішення господарського суду Донецької області від 13.09.2016р. по справі №905/2077/16 на один рік, починаючи з наступного дня після набрання рішенням законної сили.

Під час розгляду вищенаведеної справи, господарський суд з посиланням на висновки, наведені у справі №905/570/14, та, здійснивши перерахунок заявлених до стягнення процентів річних та інфляційних, дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача 3% річних у розмірі 227029,68 грн (з 17.02.2015р. по 31.05.2016р.) та інфляційних збитків у розмірі 2176415,35 грн (з лютого 2015 року по травень 2016 року).

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 08.11.2016р. рішення господарського суду Донецької області від 13.09.2016р. у справі №905/2077/16 залишено без змін.

Господарський суд при вирішенні розглядуваного спору приймає до уваги викладені вище обставини, що встановлені при розгляді справ №905/570/14, №905/2077/16 як такі, що відповідно до приписів ст.75 Господарського процесуального кодексу України не підлягають повторному доказуванню.

При цьому, господарський суд виходить з того, що одним з основних елементів верховенства права є принцип правової певності, який серед іншого передбачає, що рішення суду з будь-якої справи, яке набрало законної сили, не може бути поставлено під сумнів (п.4 Інформаційного листа №01-8/1427 від 18.11.2003р. Вищого господарського суду України «Про Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та юрисдикцію Європейського суду з прав людини»).

Відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

При цьому, кредитор вправі вимагати, в тому числі в судовому порядку, сплати боржником сум інфляційних нарахувань та процентів річних як разом з оплатою суми основного боргу, так і окремо від неї. За відсутності інших підстав припинення зобов`язання, передбачених договором або законом, зобов`язання, в тому числі й грошове, припиняється його виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 Цивільного кодексу України). Саме лише прийняття господарським судом рішення про задоволення вимог кредитора, якщо таке рішення не виконано в установленому законом порядку, не припиняє зобов`язальних відносин сторін і не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою ст.625 Цивільного кодексу України сум. Отже, якщо судове рішення про стягнення з боржника коштів фактично не виконано, кредитор вправі вимагати стягнення з нього в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних аж до повного виконання грошового зобов`язання.

Як вказує позивач та проти чого відповідач в порядку норм ст.ст.13, 74 Господарського процесуального кодексу України не заперечує, заборгованість Публічного акціонерного товариства «Енергомашспецсталь» за спожитий у серпні-вересні 2011 року природний газ за договором №06/11-526-47/1192 від 30.08.2011р. становила 7933339,22 грн.

Одночасно, остаточне погашення стягнутої рішенням господарського суду Донецької області від 22.04.2015р. по справі №905/570/14 заборгованості за наведеними поставками енергоносія, було здійснено відповідачем наступним чином:

- 24.06.2016р. 200000 грн,

- 01.08.2016р. 200000 грн,

- 20.10.2016р. 100000 грн,

- 20.02.2017р. 150000 грн,

- 22.03.2017р. 600000 грн,

- 23.03.2017р. 600000 грн,

- 17.08.2017р. 10000 грн,

- 29.08.017р. 1000000 грн,

- 06.09.2017р. 5000000 грн,

- 19.12.2017р. 73339,22 грн.

Виходячи з того, що відповідач після прийняття рішення у справі №905/570/14 за спожитий протягом серпня вересня 2011 року природний газ за договором №06/11-526-47/1192 від 30.08.2011р. у повному обсязі розрахувався лише 19.12.2017р., позивач здійснив нарахування 3% річних та інфляційних збитків за періоди, які не були предметом розгляду у справі №905/2077/16.

Відповідні нарахування в частині інфляційних втрат здійснені за період з серпня 2016 року по листопад 2017 року в розмірі 1046035,84 грн, нарахування в частині 3% річних в розмірі 177606,57 грн здійснені за період з 16.08.2016р. по 18.12.2017р.

Перевіривши розрахунок 3% річних, здійснений позивачем, суд встановив, що відсотки річних за визначений позивачем період є фактично більшими, ніж заявлено позивачем до стягнення. Проте, враховуючи, що суд обмежений обсягом вимог позивача та не може їх змінити на власний розсуд чи спонукати до їх уточнення, позовні вимоги у цій частині підлягають задоволенню на визначену позивачем суму, а саме 177606,57 грн.

Розрахунок інфляційних є арифметично вірним.

Таким чином, з урахуванням вищенаведеного, з`ясувавши обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунків 3% річних та інфляційних втрат здійснивши оцінку доказів, на яких ці розрахунки ґрунтуються, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню на визначені позивачем суми, а саме 177606,57 грн та 1046035,84 грн.

Заява №17/969-2471 від 26.09.2019р. Публічного акціонерного товариства «Енергомашспецсталь» про зменшення розміру 3% річних та інфляційних втрат, що підлягають стягненню з підприємства, на ? частину не приймається судом до уваги з огляду на те, що вказані суми не є штрафними санкціями. Відсотки річних виступають платою за користування коштами, що не були своєчасно оплачені боржником, а інфляційні втрати за своєю правовою природною є компенсацією за понесені збитки, спричинені знеціненням грошових коштів, можливість зменшення яких чинним законодавством України не передбачена.

Згідно із ст.129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір в сумі 18354,64 грн підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.86, 129, 210, 233, 236-241, 331 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Енергомашспецсталь» (84306, Донецька область, м.Краматорськ, ) на користь Дочірньої компанії «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» (04116, м.Київ, вул.Шолуденка, 1, ) інфляційні втрати в сумі 1046035,84 грн, 3% річних 177606,57 грн, а також судовий збір в сумі 18354,64 грн.

Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Вступну та резолютивну частини рішення складено та підписано 28.11.2019р.

Повний текст рішення складено та підписано 09.12.2019р.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ю.О.Паляниця