ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
"05" грудня 2019 р. Справа № 909/1092/19
Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:
Головуючого (судді-доповідача) Якімець Г.Г.,
Суддів: Бойко С.М., Бонк Т.Б.,
розглядаючи в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Керівника Івано-Франківської місцевої прокуратури, вих.№68-3953вих-19 від 24 жовтня 2019 року
на ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від 08 жовтня 2019 року (суддя Фрич М.М.) про повернення позовної заяви
у справі №909/1092/19
за позовом Першого заступника керівника Івано-Франківської місцевої прокуратури, м. Івано-Франківськ в інтересах держави в особі Державної служби України з безпеки на транспорті, м. Київ
до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Європа Транс Агро», м. Івано-Франківськ
про стягнення плати в розмірі 27 523,14 гривень за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативи
03 жовтня 2019 року Перший заступник керівника Івано-Франківської місцевої прокуратури звернувся до Господарського суду Івано-Франківської області з позовом, заявленим в інтересах держави в особі Державної служби України з безпеки на транспорті до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Європа Транс Агро» про стягнення плати в розмірі 27 523,14 гривень за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативи.
Ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 08 жовтня 2019 року у справі №909/1092/19 позовну заяву Першого заступника керівника Івано-Франківської місцевої прокуратури та додані до неї документи повернуто на підставі п.4 ч.5 ст.174 ГПК України.
Суд першої інстанції в ухвалі зазначив, що як з позову так і долучених до позову документів вбачається, що в даному випадку, на думку прокурора, правовою підставою для звернення до суду в інтересах Державної служби України з безпеки на транспорті, є відсутність достатнього фінансування на сплату судового збору (лист Державної служби України з безпеки та транспорті до прокуратури Івано-Франківської області); звертаючись до суду з позовом, прокурор визначив орган, уповноважений державою здійснювати функції у спірних правовідносинах здійснювати відповідні повноваження Державну службу України з безпеки на транспорті, обґрунтувавши звернення з цим позовом тим, що вказана служба та її структурний підрозділ Управління Укртрансбезпеки у Івано-Франківській області не вживає жодних дій щодо стягнення, зазначеної в позові суми, у зв`язку з відсутністю достатнього фінансування на сплату судового збору (лист Державної служби України з безпеки та транспорті); зазначені обставини, як вважає прокурор, є підставою для представництва інтересів держави прокурором. Однак місцевий господарський суд з такими доводами не погодився, зазначивши, що матеріали позовної заяви не містять відомостей стосовно того, які саме обставини перешкоджають захисту інтересів держави безпосередньо Державною службою України з безпеки на транспорті, що є юридичною особою, наділеною власними повноваженнями, в межах яких діє самостійно і несе відповідальність за свою діяльність відповідно до закону, має процесуальну правоздатність відповідно до ст.44 ГПК України.
Крім того, суд в ухвалі зазначив, що Перший заступник керівника Івано-Франківської місцевої прокуратури до позовної заяви не долучив належних та допустимих доказів в підтвердження бездіяльності Державної служби України з безпеки на транспорті, а саме: внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань про вчинене кримінальне правопорушення на підставі ст.367 Кримінального кодексу України; вирок суду щодо службових осіб; докази накладення дисциплінарних стягнень на відповідних посадових осіб за невиконання чи неналежне виконання службових обов`язків тощо.
Поряд з цим, суд відхилив посилання заступника прокурора на звернення Державної служби України з безпеки на транспорті до прокуратури Івано-Франківської області з проханням вжити заходи щодо стягнення суми збитків в судовому порядку, у зв`язку з відсутністю достатнього фінансування на сплату судового збору, визнавши, що таке звернення не є доказом, зокрема в розумінні практики Верховного Суду, в підтвердження права прокурора на звернення до суду з позовом в інтересах держави від імені юридичної особи, наділеної власними повноваженнями, та останнє не може підтверджувати такий факт, оскільки, таким доказом, згідно Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", є фінансова звітність, тобто звітність, що містить інформацію про фінансовий стан та результати діяльності підприємства.
Місцевий господарський суд дійшов висновку, що прокурор в цьому випадку не довів необхідності захисту інтересів держави та підстав звернення до суду від імені Державної служби України з безпеки на транспорті, до компетенції якої віднесені відповідні повноваження, та повернув позовну заяву заявнику.
28 жовтня 2019 року до Західного апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга Керівника Івано-Франківської місцевої прокуратури на ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від 08 жовтня 2019 року про повернення позовної заяви у справі №909/1092/19. В апеляційній скарзі апелянт просить скасувати ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від 08 жовтня 2019 року у справі №909/1092/19 та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Зокрема, зазначає, що Державною службою України з безпеки на транспорті протягом 3-ох місяців не вжито жодних заходів щодо захисту інтересів держави з метою надходження коштів до Державного бюджету України, що свідчить про невиконання покладених на неї функцій у спірних правовідносинах. Поряд з тим, вказує, що чинним законодавством не передбачено обов`язку подання з позовною заявою доказів порушення інтересів держави та необхідність їх захисту, оскільки прокурор повинен лише обґрунтувати в чому полягає таке порушення та необхідність захисту інтересів держави.
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 04 листопада 2019 року відкрито апеляційне провадження у справі №909/1092/19, сторонам надано строк (15 днів з дня вручення ухвали суду) для подання відзивів на апеляційну скаргу, а також витребувано з Господарського суду Івано-Франківської області матеріали справи.
11 листопада 2019 року до апеляційного суду надійшли матеріали справи з місцевого господарського суду.
До матеріалів справи судом першої інстанції долучено копію позовної заяви Першого заступника керівника Івано-Франківської місцевої прокуратури та копію платіжного доручення №1405 від 29 серпня 2019 року на суму 1 921 грн. Копії будь-яких інших додатків, зазначених в позовній заяві, в матеріалах справи відсутні.
22 листопада 2019 року від скаржника до суду надійшов оригінал позовної заяви Першого заступника керівника Івано-Франківської місцевої прокуратури (вих.№68-3692вих16 від 03 жовтня 2019 року) з долученими до неї додатками.
02 грудня 2019 року від відповідача до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу (б/н від 22.11.2019 року), в якому відповідач просить суд відмовити скаржнику в задоволенні апеляційної скарги, а оскаржувану ухвалу залишити без змін.
Розглядаючи в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Керівника Івано-Франківської місцевої прокуратури на ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від 08 жовтня 2019 року про повернення позовної заяви у справі №909/1092/19, колегія суддів встановила, що на розгляді Великої Палати Верховного Суду знаходиться справа №912/2385/18 (провадження №12-194гс19) за позовом Заступника керівника Олександрійської місцевої прокуратури Кіровоградської області, заявленого в інтересах держави в особі: 1) Устинівської районної державної адміністрації Кіровоградської області; 2) Східного офісу Державної аудиторської служби України до відповідачів: ТзОВ «Укртранссервіс-груп» та Відділу освіти, молоді та спорту Устинівської РДА про визнання недійсними додаткових угод та стягнення 90 577,26 грн.
Як вбачається з ухвали Великої Палати Верховного Суду від 07 листопада 2019 року у справі №912/2385/18 Велика Палата Верховного Суду погоджується з висновками колегії суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду про наявність виключної правової проблеми, необхідність забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики у питаннях щодо здійснення представництва інтересів держави в суді прокурором. Відсутність єдиної правозастосовчої практики у питаннях механізму реалізації прокурором права подавати позови до суду в інтересах держави може становити порушення принципу юридичної визначеності, який є складовою конституційного принципу верховенства права, що вимагає чіткості, зрозумілості й однозначності правових норм, зокрема їх передбачуваності (прогнозованості) та стабільності. З огляду на зазначене Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про доцільність розгляду справи №912/2385/18 Великою Палатою Верховного Суду. Вказаною ухвалою розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням її учасників на 24 березня 2020 року.
Рішенням Господарського суду Кіровоградської області від 18 січня 2019 року у справі №912/2385/18 позов задоволено.

Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 21 травня 2019 року рішення Господарського суду Кіровоградської області від 18 січня 2019 року скасовано, позовну заяву прокурора залишено без розгляду на підставі п.1 ч.1 ст.226 ГПК України. Суд апеляційної інстанції послався на відсутність обставин, які б свідчили про невиконання або неналежне виконання Устинівською РДА та Східним офісом Держаудитслужби, які є самостійними юридичними особами з повним обсягом процесуальної дієздатності, своїх функцій щодо захисту майнових інтересів держави, пов`язаних із раціональним та ефективним використанням державних коштів; факт незвернення позивачів з позовом протягом певного періоду без з`ясування фактичного стану правовідносин між сторонами спору не свідчить про неналежне виконання такими органами своїх функцій із захисту інтересів держави. Також апеляційний суд зазначив про недостатність посилання в позовній заяві на невиконання або виконання неналежним чином відповідних повноважень державним органом, оскільки у такому випадку прокурор повинен надати належні та допустимі докази відповідно до вимог процесуального закону (наприклад, внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі ЄРДР) про вчинене кримінальне правопорушення на підставі статті 367 Кримінального кодексу України (службова недбалість); вирок суду щодо службових осіб; докази накладення дисциплінарних стягнень на державних службовців, які займають посади державної служби в органі державної влади та здійснюють установлені для таких посад повноваження, за невиконання чи неналежне виконання службових обов`язків тощо). На обґрунтування цих висновків суд апеляційної інстанції послався на правові висновки Верховного Суду, викладені в постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 07 грудня 2018 року у справі №924/1256/17, а також у постановах Верховного Суду від 23 жовтня 2018 року у справі №926/03/18, від 23 вересня 2018 року у справі №924/1237/17, від 06 лютого 2019 року у справі №927/246/18.

В ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 07 листопада 2019 року у справі №912/2385/18 суд зазначає, що за висновками колегії суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, які обґрунтовані нормами статей 19, 131-1 Конституції України, статей 53, 174 ГПК України, статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», рішеннями Конституційного Суду України від 01 квітня 2008 року № 4-рп/2008, від 20 грудня 2017 року № 2-р/2017, від 05 червня 2019 року № 4-р(II)/2019, від 20 червня 2019 року № 6-р/2019, виключну правову проблему щодо підстав здійснення представництва інтересів держави в суді прокурором, яка має значення для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовної практики, становить питання: чи зобов`язаний прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі, окрім обґрунтування сутності порушень інтересів держави та необхідності їх захисту, обґрунтовувати також визначені законом підстави для звернення до суду прокурора шляхом: - додання до позовної заяви суду доказів, які підтверджують, що захист законних інтересів держави не здійснюється, зокрема доказів здійснення передбачених законом дій щодо порушення прокурором відповідного провадження у разі встановлення ознак адміністративного чи кримінального правопорушення прокурором; - обґрунтування та доведення суду причин, через які захист законних інтересів держави не здійснює або неналежним чином здійснює суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження (чи достатньо у такому разі самого лише посилання в позовній заяві прокурора на те, що уповноважений орган не здійснює або неналежним чином здійснює відповідні повноваження для прийняття позову прокурора до розгляду.

Поряд з тим, Велика Палата Верховного Суду зазначає, що у контексті зазначених питань колегія суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду посилається на правовий висновок, викладений у постанові колегії суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 07 грудня 2018 року у справі №924/1256/17 про те, що з метою підтвердження судом підстав для представництва прокурором інтересів, прокурор повинен навести (а суд перевірити) причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом. Колегія суддів зазначає, що цей висновок Велика Палата Верховного Суду конкретизувала у постанові від 26 червня 2019 року у справі №587/430/16-ц стосовно відсутності необхідності підтвердження прокурором відсутності органу, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах, але зауважує, що у справі, що переглядається, на відміну від справи №587/430/16-ц, розглядається питання наявності підстав для представництва інтересів держави прокурором у суді у випадку, якщо захист законних інтересів держави не здійснює або неналежним чином здійснює суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження з такого захисту.

Отже, за наслідками розгляду Великою Палатою Верховного Суду справи №912/2385/18 будуть надані правові висновки щодо спірного питання здійснення представництва інтересів держави в суді прокурором.

Відповідно до п.7 ч.1 ст.228 ГПК України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.

Згідно з п.11 ч.1 ст.229 ГПК України провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених, пунктом 7 частини першої статті 228 цього Кодексу до закінчення перегляду в касаційному порядку.

Беручи до уваги наведені вище обставини, колегія суддів дійшла висновку про зупинення апеляційного провадження у справі №909/1092/19 до закінчення перегляду Великою Палатою Верховного Суду справи №912/2385/18 у подібних правовідносинах.

Керуючись ст.ст.228, 229, 234 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд,

УХВАЛИВ :

1.Зупинити апеляційне провадження у справі №909/1092/19 до закінчення перегляду Великою Палатою Верховного Суду справи №912/2385/18.

2.Учасникам судового процесу повідомити суд про усунення обставин, що є підставою для зупинення апеляційного провадження.

3.Про поновлення провадження у справі учасники судового процесу будуть повідомлені ухвалою суду.

4.Копії ухвали суду надіслати учасникам судового процесу.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до вимог ст.ст.286-291 ГПК України.

Головуючий (суддя-доповідач) Якімець Г.Г.

Суддя Бойко С.М.

Суддя Бонк Т.Б.