ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2019 року Справа № 924/445/19

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуюча суддя Коломис В.В., суддя Тимошенко О.М. , суддя Саврій В.А.

розглянувши у порядку письмового провадження без виклику представників сторін апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Кірабуд" на рішення Господарського суду Хмельницької області від 25 липня 2019 року (повний текст складено 26.07.2019) у справі №924/445/19 (суддя Вибодовський О.Д.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Кірабуд"

до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ПЗУ України"

про стягнення 29 588, 24 грн.

Апеляційну скаргу розглянуто судом без повідомлення учасників справи, відповідно до частин 2, 10 статті 270, частини 13 статті 8 та частини 3 статті 252 ГПК України.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Хмельницької області від 25 липня 2019 роу у справі №924/445/19 в позові Товариства з обмеженою відповідальністю "Кірабуд" до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ПЗУ України" про стягнення 29 588, 24 грн відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим судом першої інстанції рішенням, ТОВ "Кірабуд" звернулося до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Хмельницької області скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задоволити.

Обгрунтовуючи свої вимоги апелянт посилається на порушення господарським судом Хмельницької області норм матеріального та процесуального права, а також на невідповідність висновків, викладених у рішенні місцевого суду, обставинам справи.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 17 жовтня 2019 року у справі №924/445/19 поновлено ТОВ "Кірабуд" строк на подання апеляційної скарги. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Кірабуд" на рішення Господарського суду Хмельницької області від 25 липня 2019 року у справі №924/445/19. Встановлено строк відповідачу для подання відзиву на апеляційну скаргу та доказів надсилання (надання) апелянту копії відзиву та доданих до нього документів до 01 листопада 2019 року. Роз`яснено учасникам справи, що розгляд апеляційної скарги відбудеться в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до абз.1 ч.10 ст.270 ГПК України, апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За приписами ч.13 ст.8 ГПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. З урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може розглянути такі апеляційні скарги у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи (абз.2 ч.10 ст.270 ГПК України).

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Кірабуд" на рішення Господарського суду Хмельницької області від 25 липня 2019 року у справі №924/445/19 за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження.

Колегія суддів, розглянувши апеляційну скаргу в межах вимог та доводів наведених в ній, дослідивши матеріали справи, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, вважає, що у задоволенні вимог апеляційної скарги слід відмовити, рішення місцевого господарського суду - залишити без змін.

При цьому колегія суддів виходила з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 09 лютого 2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Кірабуд" (страхувальник/позивач) та Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "ПЗУ Україна" (страховик/відповідач) був укладений Договір добровільного страхування наземних транспортних засобів серії АМ №120388 (далі - договір).

Відповідно до п.5 договору, застрахованим транспортним засобом є автомобіль ТОYOTA Camri, 2017 року випуску, номер шасі НОМЕР_1 (далі - Автомобіль).

У відповідності до п.6 договору застрахованими ризиками є: а) АК ДТП - Автокаско дорожньо-транспортна подія; б) АК НЗ - Автокаско незаконне заволодіння; в) АК ІВП - Автокаско інші випадкові події.

Згідно з п.8 договору загальна страхова премія становить 37 206,65 грн.

Свої зобов`язання за договором страхувальник виконав в повному обсязі, що підтверджується актами виконаних робіт про надання послуг №4/1 від 13.02.2018, №4/2 ід 10.05.2018, №3 від 08.07.2018, №4 від 12.11.2018.

Даний автомобіль був застрахований з 09.02.2018 на 12 місяців до 08.02.2019 (п.9 договору) із вищезазначеними ризиками та із виплатою відшкодування - "Майстерня", що підтверджується Заявою про страхування Автокаско від 09.02.2018.

19.03.2018 між сторонами договору була укладена додаткова угода №1, якою сторони домовились вважати вірним наступний реєстраційний номер: "ВХ5808СВ".

Невід`ємною частиною договору є також Загальні умови страхування (п.1.1 загальних умов страхування, далі - ЗУС).

30 листопада 2018 року страхувальник виявив пошкодження Автомобіля, а саме: сколи від каміння на капоті, подряпину - стертість на передньому бампері, вм`ятину на правій передній дверці, подряпину - стертість на задньому бампері, про що страхувальником було повідомлено страховика та директором позивача була написана пояснююча від 30.11.2018.

30 листопада 2018 року страхувальник звернувся до страховика із заявою про настання страхового випадку по договору страхування Автокаско. У вказаній заяві було зазначено про виплату відшкодування шляхом перерахування коштів на СТО.

30 листопада 2018 року був оглянутий пошкоджений автомобіль, за результатами огляду страховиком був складений Акт огляду транспортного засобу (дефектна відомість) від 30.11.2018.

В Акті огляду були зафіксовані наступні механічні пошкодження автомобіля, а саме: передній бампер - подряпини, задній бампер - подряпини, капот - численні сколи фарби.

В грудні 2018 року позивач звернувся до уповноваженого дилера продукції "ТОYОТА" - ТОВ "Агат Авто", яке є уповноваженим дилером на підставі Договору про призначення уповноваженого дилера продукції "ТОYОТА" від 10.12.2018.

26 грудня 2018 року ТОВ "Агат Авто" надало для позивача рахунок-фактуру №АА00013447 від 26.12.2018 на суму з ПДВ 29 855,24 грн для проведення відновлювального ремонту на СТО.

В лютому 2019 року позивач звернувся до відповідача із вимогою здійснити виплату страхового відшкодування, на що була отримана відповідь вих. № 2156-81 від 26.03.2019 про відмову страховика здійснювати страхове відшкодування, оскільки на думку останнього такі пошкодження були виявлені після мийки, а відтак заявлена подія не є страховим випадком.

З огляду на викладене, ТОВ "Кірабуд", посилаючись на те, що оскільки механічні пошкодження автомобіля, а саме: сколи від каміння на капоті, подряпина - стертість на передньому бампері, вм`ятина на правій передній дверці, подряпина - стертість на задньому бампері, утворилися внаслідок впливу на застрахований транспортний засіб сторонніх предметів дорожнього покриття, а відтак такі механічні пошкодження автомобіля є страховим випадком в розумінні п.п. .5.3.4 ЗУС, звернувся до господарського суду з позовом про стягнення з ПрАТ "Страхова компанія "ПЗУ України" 29 855,24 грн страхового відшкодування.

Місцевий господарський суд, розглянувши подані сторонами документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, проаналізувавши вимоги чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, прийшов до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до ч.1 ст.16 Закону України "Про страхування", договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

При цьому, страховим ризиком, за вимогами ч.1 ст.8 Закону України "Про страхування" визначається певна подія, на випадок якої проводиться страхування і яка має ознаки ймовірності та випадковості настання.

Страховим випадком, у відповідності до ч.2 ст.8 Закону України "Про страхування", є подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Статтею 979 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Разом з тим, статтею 980 Цивільного кодексу України передбачено, що предметом договору страхування можуть бути, зокрема, майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані з володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування).

Згідно зі статтею 9 Закону України "Про страхування" визначено, що страховою виплатою є грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. При цьому, розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Вказаною статтею також визначено, що страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник.

Пунктом 3 ч.1 ст.20 Закону України "Про страхування" передбачено, що страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Відповідно до ст.988 ЦК України, страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

У справі, що розглядається, спір виник щодо відшкодування витрат, понесених у зв`язку із виплатою страхового відшкодування за договором добровільного страхування наземних транспортних засобів серії АМ №120388 від 09.02.2018, а саме автомобіль ТОYOTA Camri, 2017 року випуску, номер шасі НОМЕР_1 .

Згідно з частиною першою статті 25 Закону України "Про страхування" здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Підставою виплати страхового відшкодування є страховий випадок.

Розділом III Договору страхування визначено перелік ризиків, які підлягають страхуванню.

За Автокаско:

п. 3.5.1. "АК НЗ" - втрата застрахованого ТЗ та його ДО внаслідок крадіжки, грабежу, розбою;

п. 3.5.2. "АК ДТП" - пошкодження та/або знищення застрахованого ТЗ та/або його До внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, за винятком випадків, передбачених пп. 3.5.3.4) цих ЗУС;

п. 3.5.3. "АК ІВП" - пошкодження та/або знищення застрахованого ТЗ та/або його До внаслідок:

1) "ПДТО" - протиправних дій третіх осіб, за винятком випадків, передбачених пп. 3.5.1 та пп. 3.5.3.4 цих ЗУС;

2) "СЛ" - стихійного лиха (удару блискавки, бурі, шторму, урагану, зливи, граду, землетрусу, селю, обвалу зсуву, паводка, повені), нападу тварин, за винятком випадків, передбачених пп. 3.5.3.4 цих ЗУС;

3) "ДТЧ" - самозаймання, а також раптової дії термічного чинника, що знаходиться назовні застрахованого ТЗ (пожежа, вибух);

4) "ВП" - зовнішнього впливу на застрахований ТЗ сторонніх предметів (у тому числі: викид каменів або інших твердих фракцій з-під коліс транспорту чи самовільне падіння дерев або предметів) за винятком випадків, передбачених п. 3.5.3.1), пп. 3.5.3.2), пп. 3.5.3.3 цих ЗУС;

5) "ПС" - пошкодження салону застрахованого ТЗ особами, перевезення яких було викликане потребою надання першої невідкладної медичної допомоги.

Згідно з поясненнями позивача, пошкодження на застрахованому автомобілі були виявлені після мийки. Отже, вказану подію не можливо віднести до жодного з ризиків, що визначені договором страхування.

Відповідно до умов договору страхування, страховик не відшкодовує вартість ремонту та/або технічного обслуговування транспортного засобу, що не викликані настанням страхового випадку (п.4.3.6 договору страхування), про що страхувальника було повідомлено листом від 26.03.2019 вих. № 2156-31.

Враховуючи викладене, місцевий господарський суд прийшов до правильного висновку про відсутність правових підстав для стягнення з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ПЗУ України" 29 588, 24 грн страхового відшкодування та, відповідно, задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч.1 ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Натомість, скаржником не подано судовій колегії належних та достатніх доказів, які стали б підставою для скасування рішення місцевого господарського суду. Посилання скаржника, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає безпідставними, документально необґрунтованими, такими, що належним чином досліджені судом першої інстанції при розгляді спору.

Враховуючи все вищевикладене в сукупності, колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду вважає, що рішення Господарського суду Хмельницької області ґрунтується на матеріалах і обставинах справи, відповідає нормам матеріального та процесуального права, а тому відсутні правові підстави для його скасування.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Кірабуд" залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Хмельницької області від 25 липня 2019 року у справі №924/445/19 залишити без змін.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків передбачених п.2 ч.3 ст.287 ГПК України.

4. Справу №924/445/19 повернути Господарському суду Хмельницької області.

Головуюча суддя Коломис В.В.

Суддя Тимошенко О.М.

Суддя Саврій В.А.