ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.12.2019 року м.Дніпро Справа № 908/2013/18

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Білецької Л.М. (доповідач)

суддів: Паруснікова Ю.Б., Чередка А.Є.,

секретар судового засідання: Вітко Г.С.,

розглянувши апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 04.10.2019 (суддя Дроздова С.С.) у справі № 908/2013/18

за позовом: Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680 м. Київ, вул. Тверська, буд. 5, ) в особі філії "Центр забезпечення виробництва" (03049 м. Київ, пр. Повітрофлотський, 11/15, код ЄДРПОУ ВСП 40081347)

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Ріст" (70002 Запорізька область, м. Вільнянськ, вул. Софіївська, 5, )

про стягнення 7 285 959 грн. 69 коп. штрафних санкцій

ВСТАНОВИВ:

1.Короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції.

04.10.2018 до Господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі філії "Центр забезпечення виробництва" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Ріст" про стягнення 7 285 959 грн. 69 коп. штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язань за договором поставки від 12.06.2017 р. № ЦЗВ-03-01517-01.

04.10.2019 року від позивача надійшла заява про вжиття заходів забезпечення позову, відповідно до якої просив суд накласти арешт на все майно та поточні рахунки ТОВ "НВП "Ріст" в тому числі і на рахунок № НОМЕР_1 в АТ "ПУМБ" в межах заявленої ціни позову у справі № 908/2013/18 з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог в сумі 4503034 грн. 30 коп.; заборонити Публічному акціонерному товариству "ПУМБ" вчиняти будь-які дії з коштами, які наявні або надійдуть на рахунки ТОВ "НВП "Ріст", в тому числі і на рахунок № НОМЕР_1 в АТ "ПУМБ" в межах заявленої ціни позову у справі № 908/2013/18 з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог в сумі 4 503 034 грн. 30 коп.; накласти арешт на все майно, яке належить Товариству з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Ріст", в тому числі те, що знаходиться в обороті та/або на його складах.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 04.10.2019 у справі № 908/2013/18 у задоволенні заяви Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі філії "Центр забезпечення виробництва" про вжиття заходів забезпечення позову відмовлено.

Ухвалу обґрунтовано тим, що позивачем не обґрунтовано та не надано жодних доказів, які свідчили б про те, що ненакладення арешту на грошові кошти та майно, що належить відповідачу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду у даній справі за умови задоволення позову; що запропоновані заявником заходи до забезпечення позову у вигляді накладення арешту на грошові кошти, що знаходяться на рахунках відповідача не матимуть наслідком повного припинення господарської діяльності відповідача та порушення його законних прав і інтересів, що є не припустимим.

Суд першої інстанції зазначив, що матеріали справи № 908/2013/18 знаходяться у Дніпропетровському науково-дослідному інституті судових експертиз Міністерства юстиції України та враховуючи обмеженість строку на розгляд даної заяви в два дні, це унеможливлювало можливість витребування даної справи у вказаний строк.

За таких обставин, господарський суд Запорізької області дійшов висновку, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню.

2.Короткі узагальнені доводи апеляційної скарги.

Не погодившись з ухвалою Господарського суду Запорізької області від 04.10.2019 у справі № 908/2013/18, до Центрального апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою звернулось Акціонерне товариство «Українська залізниця», в якій просить долучити до матеріалів справи № 908/2013/18 копію листа Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче об`єднання «Ріст» від 07.10.2019 № 599 з додатками.

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі філії «Центр забезпечення виробництва» на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 04.10.2019 у справі № 908/2013/18 задовольнити.

Ухвалу Господарського суду Запорізької області від 04.10.2019 у справі № 908/2013/18 скасувати та прийняте нове судове рішення, яким задовольнити заяву Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі філії «Центр забезпечення виробництва» про забезпечення позову у справі № 908/2013/18.

Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що скаржник у суді першої інстанції зазначав, що у позивача є всі підстави вважати, що ТОВ «НВП «Ріст» навмисно систематично вчиняються дії, які призводять до судового затягування розгляду справ за участю тих самих сторін як в цій справі, так в аналогічних справах, що підтверджується ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 23.05.2019 у справі № 908/1438/18, якою визнано факт зловживання ТОВ «НВП «Ріст» зловживання процесуальними правами.

Скаржник звертав увагу суду на той факт, що засновником відповідача зареєстровано іншу юридичну особу - Товариство з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче об`єднання «Ріст» (код ЄДРГІОУ: 42499898), яке спеціалізується на таких же видах діяльності, як і відповідач, має тих же підписантів, що і ТОВ «НВП «Ріст».

AT «Укрзалізниця» в особі філії «ЦЗВ» здійснило аналіз договірної роботи позивача, за результатами якого було встановлено, що впродовж 2017 року між позивачем і відповідачем укладено 8 (вісім) договорів поставки, впродовж 2018 року між AT «Укрзалізниця» в особі філії «ЦЗВ» та ТОВ «НВП «Ріст» укладено 4 (чотири) договори поставки (копії договорів поставки укладених між позивачем та відповідачем впродовж 2017-2018 років додаються до цієї заяви), в той час як за 2019 рік між позивачем та відповідачем не укладено жодного договору поставки.

Скаржник зазначає, що останнім часом участь у процедурах з предметом закупівлі - запасні частини до пасажирських вагонів, постачальником яких був відповідач, наразі бере участь ТОВ «НВО «Ріст». Тобто відповідач у 2019 році взагалі не подавав тендерні пропозиції для участі у процедурах закупівель для AT «Укрзалізниці», виробництво якого, за заявами самого ТОВ «НВП «Ріст», налаштовано виключно для потреб AT «Укрзалізниця», що дає підстави вважати про згортання відповідачем свого виробництва.

У зв`язку із зазначеним, AT «Укрзалізниця» в особі філії «ЦЗВ» вважає, що існує повна ймовірність, що на момент ухвалення рішення у справі № 908/2013/18 у відповідача буде відсутнє будь-яке майно (в тому числі те, яке використовується ним у виробничій діяльності) та грошові кошти на поточних рахунках, а підприємство фактично буде доведено засновником до банкрутства. Зазначені факти, на думку скаржника, свідчать про істотність ускладнення або неможливість виконання рішення суду у цій справі у майбутньому.

3.Узагальнені доводи інших учасників справи.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Ріст" подало відзив на апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 04.10.2019 у справі № 908/2013/18, в якому просить залишити оскаржувану ухвалу Господарського суду Запорізької області від 04.10.2019 у справі № 908/2013/18 без змін, а апеляційну скаргу позивача без задоволення.

4. Рух справи у суді апеляційної інстанції.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 04.11.2019 року, у складі колегії суддів головуючого судді Білецької Л.М. (доповідач), суддів Паруснікова Ю.Б., Чередка А.Є. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Українська залізниця» на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 04.10.2019 у справі № 908/2013/18 та призначено розгляд справи на 02.12.2019.

02.12.2019 року оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

В судовому засіданні представник відповідача надав пояснення по справі та навів обґрунтування своїх вимог і заперечень з посиланням на норми законодавства.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, однак надав клопотання про розгляд справи без його участі.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, вислухавши представника скаржника, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті ним рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а ухвалу Господарського суду Запорізької області від 04.10.2019 у справі № 908/2013/18 слід залишити без змін з огляду на наступне.

5. Встановлені та неоспорені судом обставини справи і відповідні їм правовідносини.

04.10.2018 до Господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі філії "Центр забезпечення виробництва" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Ріст" про стягнення 7 285 959 грн. 69 коп. штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язань за договором поставки від 12.06.2017 р. № ЦЗВ-03-01517-01.

04.10.2019 року від позивача надійшла заява про вжиття заходів забезпечення позову, відповідно до якої просить суд накласти арешт на все майно та поточні рахунки ТОВ "НВП "Ріст" в тому числі і на рахунок № НОМЕР_1 в АТ "ПУМБ" в межах заявленої ціни позову у справі № 908/2013/18 з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог в сумі 4503034 грн. 30 коп.; заборонити Публічному акціонерному товариству "ПУМБ" вчиняти будь-які дії з коштами, які наявні або надійдуть на рахунки ТОВ "НВП "Ріст", в тому числі і на рахунок № НОМЕР_1 в АТ "ПУМБ" в межах заявленої ціни позову у справі № 908/2013/18 з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог в сумі 4 503 034 грн. 30 коп.; накласти арешт на все майно, яке належить Товариству з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Ріст", в тому числі те, що знаходиться в обороті та/або на його складах.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову заявник посилався на те, що здійснивши аналіз договірної роботи позивача, АТ "Укрзалізниця" в особі філії "ЦЗВ" встановлено, що впродовж 2017 року між позивачем і відповідачем укладено 8 (вісім) договорів поставки, впродовж 2018 року між АТ "Укрзалізниця" в особі філії "ЦЗВ" та ТОВ "НВП "РІСТ" укладено 4 (чотири) договори поставки (копії договорів поставки укладених між Позивачем та Відповідачем впродовж 2017-2018 років додаються до цієї Заяви), в той час як за 2019 рік між позивачем та відповідачем не укладено жодного договору поставки. АТ "Укрзалізниця" в особі філії "ЦЗВ" 17.07.2019 було оприлюднено оголошення про проведення процедури відкритих торгів на веб-порталі Уповноваженого органу з питань закупівель, назва предмету закупівлі - запасні частини до пасажирських вагонів, та відповідну тендерну документацію. Участь у процедурі закупівлі взяли такі учасники: ТОВ "НВО "РІСТ", Державне науково-виробниче підприємство "Об`єднання Комунар", ТОВ "ОПТА СІД ТРЕЙД". Відповідно до протоколу розгляду тендерних пропозицій від 10.09.2019 № 2926/392/-19-Т переможцем вказаної вище процедури закупівлі стало ТОВ "НВО "РІСТ", в зв`язку з чим, 10.09.2019 Позивачем на веб-порталі Уповноваженого органу з питань закупівель оприлюднено повідомлення № 2926/19Т про намір укласти договір з ТОВ "НВО "РІСТ". При цьому, позивач зазначив, що відповідач, який в усіх своїх заявах по суті наполягав на факті виготовлення продукції виключно для потреб відокремлених підрозділів АТ "Укрзалізниця", в 2019 році взагалі не подавав тендерні пропозиції для участі у процедурах закупівель для АТ "Укрзалізниці". На думку позивача, зазначені вище факти свідчать про те, що відповідач фактично згортає своє виробництво, передаючи його до іншої юридичної особи -ТОВ "НВО "РІСТ", а отже, існує повна ймовірність, що на момент ухвалення рішення у справі № 908/2013/18 у відповідача буде відсутнє будь-яке майно (в тому числі те, яке використовується ним у виробничій діяльності) та грошові кошти на поточних рахунках, а підприємство фактично буде доведено засновником до банкрутства. Зазначені факти свідчать про істотність ускладнення або неможливість виконання рішення суду у цій справі у майбутньому. З урахуванням викладеного, у позивача наразі існують очевидні підстави вважати, що невжиття заходів щодо, зокрема, накладення арешту на майно та грошові кошти відповідача, які в майбутньому будуть підлягати сплаті відповідачем на користь позивача, можуть істотно ускладнити або й взагалі унеможливити виконання рішення Господарського суду Запорізької області у справі № 908/2013/18. Крім того, є достатні підстави вважати, що в процесі розгляду справи № 908/2013/18, відповідач здійснить перерахування своїх грошових коштів на рахунки іншої юридичної особи - ТОВ "НВО "РІСТ", а тому, існує ризик доведення відповідача фактично до банкрутства.

6. Доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 136 ГПК України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 137 ГПК України, позов забезпечується, зокрема, забороною відповідачу вчиняти певні дії.

Відповідно постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 16 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" забезпечення позову є засобом запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи.

Питання задоволення заяви сторони у справі про застосування заходів забезпечення позову вирішується судом в кожному конкретному випадку, виходячи з характеру обставин справи, що дозволяють зробити припущення про утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду у випадках невжиття заходів забезпечення позову.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Обрані заходи до забезпечення позову не повинні мати наслідком повного припинення господарської діяльності суб`єкта господарювання, якщо така діяльність, у свою чергу, не призводитиме до погіршення стану належного відповідачеві майна чи зниження його вартості.

У п. 1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 16 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" вказано, що заходи до забезпечення позову застосовуються як гарантія реального виконання рішення суду. При цьому, у вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням:

- розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

- забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;

- наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги;

- імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів;

- запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Колегія суддів вважає, що скаржником не доведено та не надано жодних доказів, які свідчили б про те, що ненакладення арешту на грошові кошти та майно, що належить відповідачу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду у даній справі за умови задоволення позову.

7. Мотиви прийняття або відхилення кожного аргументу.

Довід скаржника про те, що відповідач фактично згортає своє виробництво, передаючи його до іншої юридичної особи -ТОВ "НВО "Ріст", а отже, існує повна ймовірність, що на момент ухвалення рішення у справі № 908/2013/18 у відповідача буде відсутнє будь-яке майно (в тому числі те, яке використовується ним у виробничій діяльності) та грошові кошти на поточних рахунках, а підприємство фактично буде доведено засновником до банкрутства та зазначені факти свідчать про істотність ускладнення або неможливість виконання рішення суду у цій справі у майбутньому колегія суддів відхиляє з огляду на наступне.

Як передбачає ч. 4 ст. 137 ГПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно ст. 13 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 74 ГПК, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно з п. 3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 16 від 26.12.2011р. "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову", достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що скаржником не обґрунтовано та не надано жодних доказів, які свідчили б про те, що ненакладення арешту на грошові кошти та майно, що належить відповідачу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду у даній справі за умови задоволення позову; що запропоновані заявником заходи до забезпечення позову у вигляді накладення арешту на грошові кошти, що знаходяться на рахунках відповідача не матимуть наслідком повного припинення господарської діяльності відповідача та порушення його законних прав і інтересів, що є не припустимим.

Доводи наведені заявником в обґрунтування заяви про вжиття заходів забезпечення позову, мають оціночний характер та підлягають з`ясуванню, оцінці та доведенню під час вирішення спору по суті, та однозначно не свідчать, що невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду або призведуть до порушень прав заявника.

За приписами чинного процесуального кодексу особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою та подати докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Заходи щодо забезпечення позову обов`язково повинні застосовуватися відповідно до їх мети, з урахуванням безпосереднього зв`язку між предметом позову та заявою про забезпечення позову.

Питання задоволення заяви сторони у справі про застосування заходів до забезпечення позову вирішується судом в кожному конкретному випадку виходячи з характеру обставин справи, що дозволяють зробити висновок щодо утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду у випадку невжиття заходів забезпечення позову.

Саме лише посилання позивача, виходячи із власних нічим не підтверджених припущень (передбачень, прогнозів) на існуючу, на його думку, реальну загрозу, без надання відповідних доказів, не є достатньою підставою для задоволення клопотання про забезпечення позову.

А посилання скаржника на потенційний намір відповідача ухилятись від виконання рішень по справі, не є тими достатніми підставами для вжиття заходів забезпечення позову в розумінні норм ст. 136 ГПК України.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч. 4 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України).

Заходи до забезпечення позову повинні бути співрозмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони вчиняти певні дії.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Колегія суддів зазначає, що достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви (аналогічний висновок про застосування норм права викладений у постанові Верховного Суду від 09.10.2019 по справі № 910/1986/19).

Всупереч наведеному до поданої заяви про вжиття заходів до забезпечення позову, у відповідності до ст. ст. 73, 74, 77, 79 Господарського процесуального кодексу України, позивачем не додано доказів на підтвердження наявності обставин, достатніх для вжиття судом заходів для забезпечення позову, а відтак суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про відмову у задоволенні заяви про вжиття заходів забезпечення позову.

8. Чи були і ким порушені, невизнані або оспорені права і інтереси особи за захистом яких вона звернулась до суду.

Право скаржника не порушено.

9. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Колегія суддів приходить до висновку, що ухвала Господарського суду Запорізької області від 04.10.2019 у справі № 908/2013/18 винесена з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи позивача, викладені в апеляційній скарзі не спростовують правомірного та обгрунтованого висновку суду першої інстанції, що в силу ст. 276 ГПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а оскаржуваного судового рішення - без змін.

10. Судові витрати.

Відповідно до ст.129 ГПК України судові витрати зі сплати судового збору за розгляд справи у суді апеляційної інстанції покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 275-280, 282 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 04.10.2019 у справі № 908/2013/18 - залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Запорізької області від 04.10.2019 у справі № 908/2013/18 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених ч. 2 п. 3 ст. 287 ГПК України.

Повний текст складено 09.12.2019 року.

Головуючий суддя Л.М. Білецька

Судді Ю.Б. Парусніков

А.Є. Чередко