ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" грудня 2019 р. Справа №5015/118/11

Західний апеляційний господарський суд в складі колегії

головуючого - судді - О.Л. Мирутенко

суддів - О.І.Матущак

- Г.Г.Якімець

за участю секретаря судового засідання К.Кострик

розглянувши апеляційну скаргу ТзОВ «Львівські заводи автомобілебудування»

на ухвалу Господарського суду Львівської області від 31.07.2019

у справі № 5015/118/11

за заявою: ТзОВ «Укравтозапчастина»

до: ТзОВ «Управляюча компанія «Львівський Автонавантажувач»

про банкрутство

з участю представників:

від апелянта - Гайналюк Б.А. - керівник; Демідонт Б.О. - адвокат

від боржника - не з`явився

від ініціюючого кредитора - не з`явився

арбітражний керуючий - не з`явився

від прокуратури - Макогон Ю.

від ПрАТ «Розточчя СТ» - Карпенко А.А. - голова правління

від ФОП Гаврилюк О.Р. - Гаврилюк О.Р.

від ПрАТ «Оргхім» - Москаль Д.М. - адвокат

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 31.07.2019 у справі № 5015/118/11 (суддя Чорній Л.З.) про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «Львівський Автонавантажувач» відмовлено у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівські заводи автомобілебудування» від 28.03.2019 за вх.№ 863 про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Господарського суду Львівської області від 20.06.2011 про визнання конкурсних вимог Приватного акціонерного товариства «Оргхім» та ухвали Господарського суду Львівської області від 20.06.2011 про затвердження реєстру вимог кредиторів у справі № 5015/118/11.

Ухвала місцевого господарського суду мотивована тим, що як вбачається із матеріалів справи, ТзОВ "Львівські заводи автомобілебудування" було обізнано з заявою про визнання недійсними договорів іпотеки від 19.08.05 за реєстраційними номерами 1725 та 1728 та наявністю спору у суді щодо визнання вказаних договорів недійсними, а також з винесеною ухвалою від 23.03.2018 у справі № 5015/118/11 по суті вказаного спору, з тих же підстав, що викладені в заяві ТзОВ "Львівські заводи автомобілебудування" про перегляд ухвали господарського суду від 20.06.2011 у справі № 5015/118/11 за нововиявленими обставинами. Пунктом 1 частини 2 статті 321 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що з урахуванням приписів частини першої цієї статті заява про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами може бути подана з підстави, визначеної пунктом 1 частини другої статті 320 цього Кодексу, - не пізніше трьох років з дня набрання таким судовим рішенням законної сили. Строки, визначені в частині другій цієї статті, не можуть бути поновлені (ч. 3 ст. 321 Господарського процесуального кодексу України).

Не погоджуючись з даною ухвалою скаржник - Товариство з обмеженою відповідальністю «Львівські заводи автомобілебудування» подав до Західного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу, в якій просить скасувати згадану ухвалу та постановити нове рішення, яким заяву задовольнити повністю посилаючись, зокрема, на те, що вона є незаконна, винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, а висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи.

Підставами для скасування оскаржуваної ухвали скаржник вважає те, що рішенням Господарського суду Львівської області від 08.06.2015 задоволено зустрічний позов ТзОВ «Фармекс» до ПАТ «Оргхім» та визнано припиненими зобов`язання іпотеки, встановлені договорами іпотеки від 19.08.2005, що посвідчені приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Дудко О.О. за реєстровими номерами 1731,1734, 1725, 1721, 1723, 1728 та знято заборони відчуження на майно, належне на праві власності ТзОВ «Фармекс». Як вважає скаржник, на підставі вказаного рішення відбувся перерозподіл іпотеки шляхом зміни предмету договорів іпотеки. Однак, предметом записів про іпотеку є об`єкти нерухомості, зокрема частина складального цеху та аграрний цех, що становлять частину приміщень головного виробничого корпусу 12 за адресою: м.Львів, вул.Шевченка, 321, відтак не відповідають вимогам ст.5 та статті 18 Закону України «Про іпотеку». На думку скаржника, ПАТ «Оргхім», придбавши у ПАТ «Приватбанк» права кредитора та іпотекодержателя було зобов`язане не лише внести зміни у відповідні записи щодо особи іпотекодержателя, але і перевірити на відповідність записів дійсним обставинам справи та своєчасно внести відповідні зміни, за потреби вимагаючи від боржників та власника майна укласти нові угоди або внести зміни до останніх та здійснити реєстрацію цих змін. Таким чином, на думку скаржника, іпотекодержатель не використав законодавчо встановлене право заявника (особи на користь якої встановлено, змінено або припинено іпотеку) звернутись до державного реєстратора та внести відповідні зміни (актуалізувати) дані записів про державну реєстрацію іпотеки та обтяжень. Скаржник також вважає, що місцевий господарський суд при винесенні ухвали від 20.06.2011 не досліджував наявність державної реєстрації записів про іпотеку та обтяжень в користь заявника - ПАТ «Оргхім», відтак у останнього відсутній пріоритет задоволення вимог за рахунок майна боржника. Окрім того, на думку скаржника, саме в процесі розгляду заяви ПАТ «ВНК «Розточчя СТ» від 12.04.2017 з врахуванням заяви про уточнення заявлених вимог від 25.10.2017 про визнання недійсними договорів іпотеки від 19.08.2005 та скарги ПАТ «ВНК «Розточчя СТ» від 06.12.2016 на бездіяльність ліквідатора Козія В.Ю. щодо визнання недійсними договорів іпотеки і припинення вимог конкурсного кредитора ПАТ «Оргхім» було встановлено факт неузгодження сторонами істотної умови іпотечних договорів - предмету. До вказаного моменту такі обставини не були встановлені та були невідомі і не могли бути відомі апелянту, оскільки дії нотаріуса, арбітражних керуючих, суду, який прийняв рішення у різних справах дотичних до вирішення спору та кредиторів у справі про банкрутство не давали жодних підстав вважати, що вказані зобов`язання не можуть породжувати юридично значимі наслідки.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.08.2019 справу № 5015/118/11 передано судді-доповідачу Мирутенко О.Л. та іншим суддям, які входять до складу колегії, а саме суддям: Матущак О.І., Якімець Г.Г.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 23.08.2019 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відпловідальністю «Львівські заводи автомобілебудування» залишено без руху.

09.09.2019 скаржником було усунуто недоліки апеляційної скарги, які наведені в ухвалі суду апеляційної інстанції від 23.08.2019.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 12.09.2019 по справі № 5015/118/11 відкрито апеляційне провадження.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 27.09.2019 розгляд справи було призначено на 11.11.2019.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 11.11.2019 по справі № 5015/118/11 розгляд апеляційної скарги відкладено на 02.12.2019.

В судове засідання 02.12.2019 представники апелянта з`явились, надали усні пояснення по суті спору, вимоги апеляційної скарги підтримали повністю.

Представник кредитора - ПрАТ «ВНК «Розточчя СТ» доводи апеляційної скарги підтримав, просив ухвалу місцевого господарського суду скасувати.

Представники кредиторів - ФОП Гаврилюка О.Р. та ПАТ «Оргхім» в судове засідання з`явились, вимоги апеляційної скарги заперечили, просили ухвалу місцевого господарського суду залишити без змін.

Боржник, ініціюючий кредитор та арбітражний керуючий участі уповноважених представників в судовому засіданні не забезпечили, хоча були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення, причин неявки суду не повідомили.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.42 ГПК України учасники справи мають право, зокрема, брати участь в судових засіданнях.

Відповідно до ч.1 ст.202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Аналогічне положення викладене і у ч.12 ст. 270 ГПК України.

З огляду на наведене, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представників боржника, ініціюючого кредитора та арбітражного керуючого.

Відводів складу суду та секретаря судового засідання в порядку ст.ст.35,37 Господарського процесуального кодексу України не заявлялось.

Відповідно до ст. 240 ГПК України у судовому засіданні 02.12.2019 проголошено вступну та резолютивну частини постанови Західного апеляційного господарського суду.

Колегія суддів Західного апеляційного господарського суду, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши наявні матеріали, проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на наступне.

В провадженні Господарського суду Львівської області знаходиться справа № 5015/118/11 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «Львівський Автонавантажувач».

28.03.2019 на розгляд Господарського суду Львівської області надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Львівські заводи автомобілебудування" про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Господарського суду Львівської області від 20.06.2011 про визнання конкурсних вимог ПрАТ "Оргхім" та ухвали Господарського суду Львівської області від 20.06.2011 про затвердження реєстру вимог конкурсних кредиторів у справі № 5015/118/11.

В обгрунтування поданої заяви заявник вказує на те, що постановою від 25 вересня 2018 Львівський апеляційний господарський суд встановив, що станом на 12 квітня 2017 року - дату подання ПрАТ "ВНК Розточчя СТ" позовної заяви про визнання недійсними договори іпотеки за реєстраційними номерами 1725 та 1728 від 19.08.05 уже сплив трирічний строк позовної давності у межах якої особа може звернутись до суду про захист свого цивільного права чи інтересу і на цій підставі задовольнив апеляційну скаргу ПрАТ "Оргхім" на ухвалу Господарського суду Львівської області від 23 березня 2018, якою задоволено позовну заяву ПрАТ "ВНК Розточчя СТ" про визнання недійсними договорів іпотеки за реєстраційними номерами 1725 та 1728 від 19.08.05. Як зазначає заявник, текст постанови виготовлений та надісланий учасникам спору 20 березня 2019.

Як на нововиявлену обставину заявник посилається на те, що переглядаючи ухвалу суду першої інстанції Львівський апеляційний господарський суд погодився з тим, що суд першої інстанції належним чином дослідив та вірно встановив, що предмет договорів іпотеки від 19.08.05 за реєстраційними норами 1725 та 1728 не відповідають вимогам Закону України "Про іпотеку": - приміщення що є об`єктом нерухомості "частина складального цеху" площею 10 230,5 м. кв. не мають окремого свідоцтва на право власності і на них не може бути виготовлено окреме свідоцтво на право власності, оскільки цей об`єкт нерухомості у своєму складі містить п`ять дольових частин окремих приміщень і цей об`єкт нерухомості не може бути встановлений в натурі; - приміщення, що є об`єктом нерухомості "агрегатний цех", площею 21034,9 м.кв. підвалу 3910,6 м.кв. не мають окремого свідоцтва на право власності і на них не може бути виготовлено окреме свідоцтво на право власності оскільки цей об`єкт нерухомості у своєму складі містить чотири дольові частини приміщень.

Також, ТзОВ "Львівські заводи автомобілебудування" посилається на те, що суд апеляційної інстанції не спростував встановлені судом першої інстанції факти: - відсутня державна реєстрація пріоритету ПрАТ "Оргхім" задовольнити свої вимоги за рахунок майна ТОВ "Управляюча компанія Львівський автонавантажувач"; - ПрАТ "Оргхім" не використав законодавчо встановлене право заявника (особи на користь якої встановлено, змінено або припинено іпотеку) звернутись до державного реєстратора та внести відповідні зміни (актуалізувати) дані записів про держану реєстрацію іпотек та обтяжень; - розпорядник майном (у подальшому ліквідатор) І. Скочко та ліквідатор І. Хомишин не встановили і не внесли до реєстру окремо відомості про майно за рахунок якого мають задовольнятись вимоги ПрАТ "Оргхім". Ліквідатор Хомишин І.Г. повідомив комітет кредиторів про відсутність в держаних реєстрах обтяжень на майно боржника в користь ПрАТ "Оргхім", представник ПрАТ "Оргхім" надав докази обтяжень, встановлених в жовтні 2015 на підставі рішення суду у справі № 914/730/15 (протокол комітету кредиторів 29.01-02.02.2016). Заявник зазначає, що суди першої та апеляційної інстанції не спростували доводи заявника ПрАТ "ВНК Розточчя СТ" щодо того, що ліквідатор Козій В.Ю. не зумів встановити майно, яке є предметом забезпечення ПрАТ "Оргхім".

Заявник вважає, що договори іпотеки за реєстраційними номерами 1725 та 1728 від 19.08.05 не були укладені, оскільки відсутній предмет договору іпотеки - об`єкт нерухомого майна, що встановили суди. Відтак, вимоги ПрАТ "Оргхім" до боржника не несуть ознак таких, що забезпечені іпотекою, бо договори іпотеки неукладені. Як наслідок, черговість задоволення вимог кредитора ПрАТ "Оргхім" має бути змінена.

ТзОВ "Львівські заводи автомобілебудування" посилається на те, що ліквідатор, маючи намір приступити до погашення вимоги такого кредитора (ПрАТ "Орхім") зобов`язаний: перевіряти дійсність та розмір основного зобов`язання, наявність майна що забезпечує вимоги кредитора та дійсність пріоритету кредитора перед іншими конкурсними кредиторами задовольнити вимоги на заставне майно не лише на дату формування реєстру кредиторів але і на дату погашення вимог кредитор (ПрАТ "Оргхім") зобов`язаний надавати іпотекодавцю підтвердження дійсності основного зобов`язання, актуальний розмір основного зобов`язання дійсності іпотеки та державної реєстрації пріоритету на дату стягнення звернення на майно іпотекодавця. ТзОВ "Львівські заводи автомобілебудування" вважає, що актуальний розмір вимог є меншим на 715 560,95 грн. Як стверджує ТзОВ "Львівські заводи автомобілебудування" в матеріалах справи відсутні докази дій ліквідаторів направлених на отримання актуальних даних стосовно розміру основних зобов`язань перед ПрАТ "Оргхім". Із матеріалів справ № 5015/2687/11 та №33/30 відомо: ПрАТ "ВНК "Розточчя СТ" в межах укладеної (і в подальшому скасованої) мирової угоди частково сплатила борг і веде роботу по укладанню мирової угоди на нових умовах, за якою самостійно погасить основний борг із відтермінуванням платежу. Ухвалою від 29.10.2010 у справі №33/30 про банкрутство ЗАТ "Автонавантажувач" визнані вимоги ПрАТ "Оргхім": першої черги забезпечені заставою на майно ЗАТ "Автонавантажувач" 3 000 125,00 грн.; четвертої черги погашення 341 820,89 грн., шостої черги погашення 715 560,95 грн. Майновий поручитель, що перебуває в ліквідаційній процедурі виконує зобов`язання у іншому порядку та не може здійснювати погашення вимоги, які у основного боржника віднесені до шостої черги погашення, а отже, на думку заявника, актуальний розмір вимог за яким мав би погашати боржник є меншим на 715 560,95 грн.

Як встановлено судом першої інстанції, ухвалою Господарського суду Львівської області від 25.03.2011 по справі № 5015/118/11 прийнято до розгляду заяву кредитора Приватного акціонерного товариства „Оргхім" про грошові вимоги до боржника ТзОВ „Управляюча компанія „Львівський автонавантажувач".

Відповідно до заяви від 24.03.2011 Приватним акціонерним товариством „Оргхім" заявлено кредиторські вимоги на загальну суму 7 463 882,84 грн. (4 057 381,88 грн., як майнового поручителя (іпотекодавця) за зобов`язаннями ЗАТ „Автонавантажувач" за кредитним договором № 1/157 від 19.08.2005 з урахуванням договору №1 про відступлення права вимоги від 09.10.2007; 3 406 500,96 грн. - за зобов`язаннями ВАТ ВНК „Розточчя СТ" згідно кредитного договору №1/158 від 19.08.2005 з урахуванням Договору №2 про відступлення права вимоги від 09.10.2007).

9 серпня 2005 року між Закритим акціонерним товариством комерційний банк "Приватбанк" та Закритим акціонерним товариством "Автонавантажувач" укладено Кредитний договір № 1/157.

З метою забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором № 1/157 від 19.08.2005 між ЗАТ КБ "Приватбанк" та ЗАТ "Автонавантажувач" укладено наступні договори:

- договір іпотеки від 19.08.2005, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Дудко О.О. та зареєстрований в реєстрі за номером 1731;

- договір іпотеки від 19.08.2005, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Дудко О.О. та зареєстрований в реєстрі за номером 1734;

- договір іпотеки від 19.08.2005, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Дудко О.О. та зареєстрований в реєстрі за номером 1725.

19 серпня 2005 року між Закритим акціонерним товариством комерційний банк "Приватбанк" та Відкритим акціонерним товариством науково-виробнича компанія "Розточчя СТ" укладено Кредитний договір № 1/158.

З метою забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором № 1/158 від 19.08.2005 між ЗАТ КБ "Приватбанк" та ЗАТ "Автонавантажувач" укладено наступні договори:

- договір іпотеки від 19.08.2005, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Дудко О.О. та зареєстрований в реєстрі за номером 1721;

- договір іпотеки від 19.08.2005, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Дудко О.О. та зареєстрований в реєстрі за номером 1723,

- договір іпотеки від 19.08.2005, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Дудко О.О. та зареєстрований в реєстрі за номером 1728.

В якості іпотекодержателя ЗАТ КБ "ПриватБанк" листом від 08.11.2006 р. вих. № 4/4147 надав іпотекодавцю дозвіл на передачу ЗАТ "Автонавантажувач" у статутний фонд ТзОВ "Управляюча компанія "Львівський Автонавантажувач" будівель, які перебувають у заставі ЗАТ КБ "ПриватБанк" по Кредитному договору № 1/157 від 19.08.2005 та майновій поруці за ВАТ "ВНК Розточчя СТ" по Кредитному договору №1/158 від 19.08.2005, що розташовані за адресою: м. Львів, вул. Шевченка, 321, без звільнення зазначеного майна з-під застави.

На підставі згоди ЗАТ КБ "ПриватБанк" лист від 08.11.2006 вих. № 4/4147 між ЗАТ "Автонавантажувач" та ТОВ "Управляюча компанія "Львівський Автонавантажувач" підписано Акт № 1 прийому-передачі майна від 09.11.2006, згідно з яким будівля виробничого корпусу № 12, позначена на плані літ. А-4, що знаходяться за адресою: м. Львів, вул. Шевченка 321, внесена до статутного фонду ТОВ "Управляюча компанія "Львівський Автонавантажувач".

На підставі листа ТзОВ "Управляюча компанія "Львівський Автонавантажувач" від 17.04.2007 вих. № 5 та доданих до нього документів, Виконавчим комітетом Львівської міської ради прийнято рішення від 08.06.2007 № 351 "Про оформлення права власності на будівлі по вул. Шевченка, 321" та видано Свідоцтво на нежитлові приміщення від 08.06.2007 р., яким посвідчено, що нежилі приміщення в будівлі під літерою "А-4", які знаходяться за адресою: м. Львів, вул. Шевченка 321 належать на праві власності ТОВ "Управляюча компанія "Львівський Автонавантажувач".

09 жовтня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством "Оргхім" (згідно з договором - Сторона-1) та Закритим акціонерним товариством комерційний банк "Приватбанк" (згідно з договором - Сторона-2) укладено договір про відступлення права вимоги, відповідно до умов якого Сторона-2 зобов`язалась передати (відступити) Стороні-1 право вимоги до ЗАТ "Автонавантажувач" щодо сплати коштів за Кредитним договором №1/157 від 19.08.2005 та договір про відступлення права вимоги щодо сплати коштів за Кредитним договором № 1/158 від 19.08.2005. У подальшому між ВАТ "Оргхім" та ЗАТ КБ "Приватбанк" укладено ряд договорів про відступлення прав іпотекодержателя.

Ухвалою суду від 20.06.2011 задоволено заяву Приватного акціонерного товариства „Оргхім" про визнання кредиторських вимог, включено грошові вимоги Приватного акціонерного товариства „Оргхім" в розмірі 7 464 007,84 грн. до реєстру вимог кредиторів Товариства з обмеженою відповідальністю „Управляюча компанія „Львівський автонавантажувач".

Ухвалою суду від 20.06.2011 затверджено реєстр вимог кредиторів Товариства з обмеженою відповідальністю „Управляюча компанія „Львівський автонавантажувач". Вимоги ПАТ „ОРГХІМ" включені до першої черги реєстру вимог кредиторів, а саме: 7 463 882,84 грн. (основний борг) та 125 грн. (судові витрати).

Як вбачається з матеріалів справи, кредиторські вимоги Приватного акціонерного товариства „Оргхім" грунтуються, зокрема на підставі кредитного договору №1/157 від 19.08.2005, договору №1 про відступлення права вимоги від 09.10.2007, кредитного договору №1/158 від 19.08.2005, договору №2 про відступлення права вимоги від 09.10.2007. Також заборгованість підтверджується ухвалою Господарського суду Львівської області від 28.09.10 у справі № 33/30, ухвалою Господарського суду Львівської області від 25.12.09 у справі №21/35 та рішенням Господарського суду Львівської області від 19.10.2010 у справі № 33/31.

При визнанні грошових вимог ПрАТ "Оргхім" ухвалою суду від 20.06.2011 судом перевірено наявність існуючої заборгованості боржника перед кредитором на суму 7 464 007,84 грн., однак не надавалась оцінка спірним договорам іпотеки.

У справі про банкрутство господарський суд не розглядає по суті спори стосовно заявлених до боржника грошових вимог, а лише встановлює наявність або відсутність відповідного грошового зобов`язання боржника шляхом дослідження первинних документів (договорів, накладних, актів тощо) та (або) рішення юрисдикційного органу, до компетенції якого віднесено вирішення відповідного спору. Подані для підтвердження кредиторської заборгованості документи ніким не скасовано та не визнано недійсними.

12.04.2017 ПАТ "ВНК "Розточчя СТ" подано на адресу суду заяву про визнання недійсними договорів іпотеки від 19.08.05, з врахуванням заяви про уточнення заявлених вимог від 25.10.17 за вх.№35982/17 від 25.10.17.

Ухвалою суду від 23.03.2019, зокрема, заяву ПАТ "ВНК "Розточчя СТ" від 12.04.17 з врахуванням заяви про уточнення заявлених вимог від 25.10.17 за вх.№35982/17 від 25.10.17 про визнання недійсними договорів іпотеки задоволено частково, а саме:

- визнано недійсним договір іпотеки від 19.08.2005, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу О. Дудко, зареєстрований в реєстрі за номером 1725, укладений між ЗАТ "Автонавантажувач" та ЗАТ КБ "ПриватБанк";

- визнано недійсним договір іпотеки від 19.08.2005, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу О. Дудко, зареєстрований в реєстрі за номером 1728, укладений між ЗАТ "Автонавантажувач" та ЗАТ КБ "ПриватБанк".

Припинено обтяження на нерухоме майно ТзОВ "Управляюча компанія "Львівський автонавантажувач", накладене згідно договору іпотеки від 19.08.2005, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу О. Дудко, зареєстрованого в реєстрі за номером 1725 та згідно договору іпотеки від 19.08.2005, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу О. Дудко, зареєстрованого в реєстрі за номером 1728. Знято заборони, встановлені приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу О. Дудко відповідно до договорів іпотеки від 19.08.2005, зареєстрованих в реєстрі за номером 1725 та номером 1728. В задоволенні решти вимог заяви - відмовлено.

Постановою від 25.09.2018 Львівський апеляційний господарський суд апеляційну скаргу ТОВ "Львівські заводи автомобілебудування" задовольнив частково, скасував пункт 7 резолютивної частини ухвали Господарського суду Львівської області від 23.03.2018, скаргу СПД Садовенка Ю.П. на дії/бездіяльність ліквідатора ТОВ "Управляюча компанія "Львівський автонавантажувач" Козія В.Ю., подану 19.03.2018 (вх. №758/18), направив для розгляду до Господарського суду Львівської області, апеляційну скаргу ПАТ "Оргхім" задовольнив повністю, скасував пункти 1-3 резолютивної частини ухвали Господарського суду Львівської області від 23.03.2018 та прийняв нове рішення, яким відмовив у задоволенні заяви ПрАТ "ВНК "Розточчя СТ" від 12.04.2017 з урахуванням уточнення від 25.10.2017.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 28.05.2019 у справі № 5015/118/11 касаційну скаргу фізичної особи-підприємця Гаврилюка Олександра Романовича залишено без задоволення, постанову Львівського апеляційного господарського суду від 25.09.2018 у справі № 5015/118/11 залишено без змін.

Статтею 204 Цивільного кодексу України встановлено презумпцію правомірності правочину, так правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Як вбачається з наявних в матеріалах справи документів, постановою Львівського апеляційного господарського від 25.09.2018 у справі № 5015/118/11 відмовлено у задоволенні заяви ПрАТ "ВНК "Розточчя СТ" від 12.04.2017 з урахуванням уточнення від 25.10.2017 про визнання недійсними договорів іпотеки, вказана постанова залишена без змін відповідно до постанови Верховного суду від 28.05.2019.

Враховуючи те, що вимоги ПрАТ "Оргхім" підтверджені кредитним договором №1/157 від 19.08.2005, договором №1 про відступлення права вимоги від 09.10.2007, кредитним договором №1/158 від 19.08.2005, договором №2 про відступлення права вимоги від 09.10.2007, ухвалою Господарського суду Львівської області від 28.09.10 у справі № 33/30, ухвалою Господарського суду Львівської області від 25.12.09 у справі № 21/35 та рішенням Господарського суду Львівської області від 19.10.2010 у справі № 33/31, навіть у випадку визнання недійсними договорів іпотеки 1725 та 1728 від 19.08.05, вимоги ПрАТ "Оргхім" до боржника не можуть бути виключені з реєстру вимог кредиторів чи припиненими, оскільки кредитні договори № 1/157 та № 1/158 від 19.08.2005 є чинними, оскільки не визнані недійсними в судовому порядку.

За приписами статті 320 Господарського процесуального кодексу України рішення, постанови та ухвали господарського суду, Вищого суду з питань інтелектуальної власності, якими закінчено розгляд справи, а також ухвали у справах про банкрутство (неплатоспроможність), які підлягають оскарженню у випадках, передбачених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є:

1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи;

2) встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного рішення у цій справі;

3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 321 Господарського процесуального кодексу України заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами може бути подано з підстави, визначеної пунктом 1 частини другої статті 320 цього Кодексу, - учасниками справи протягом тридцяти днів з дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про існування обставин, що стали підставою для перегляду судового рішення.

З матеріалів справи вбачається, що ТзОВ "Львівські заводи автомобілебудування" звернулось до суду з заявою про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Господарського суду Львівської області від 20.06.2011 про визнання конкурсних вимог ПрАТ "Оргхім" та ухвали Господарського суду Львівської області від 20.06.2011 про затвердження реєстру вимог конкурсних кредиторів у справі № 5015/118/11, 28.03.2019, тобто із пропуском тридцятиденного строку, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 321 Господарського процесуального кодексу України. Клопотання про поновлення пропущеного строку для подання вищевказаної заяви ТзОВ "Львівські заводи автомобілебудування" не заявлялось.

Як встановлено судом першої інстанції, 12.04.2017 на адресу суду ПАТ "ВНК "Розточчя СТ" подано заяву про визнання недійсними договорів іпотеки від 19.08.05.

Ухвалою суду від 23.03.2018, зокрема серед іншого, заяву ПАТ "ВНК "Розточчя СТ" від 12.04.17 з врахуванням заяви про уточнення заявлених вимог від 25.10.17 за вх. №35982/17 від 25.10.17 про визнання недійсними договорів іпотеки задоволено частково, а саме: визнано недійсним договір іпотеки від 19.08.2005, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу О. Дудко, зареєстрований в реєстрі за номером 1725, укладений між ЗАТ "Автонавантажувач" та ЗАТ КБ "ПриватБанк"; визнано недійсним договір іпотеки від 19.08.2005, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу О. Дудко, зареєстрований в реєстрі за номером 1728, укладений між ЗАТ "Автонавантажувач" та ЗАТ КБ "ПриватБанк".

У судовому засіданні 23.03.2018 був присутній представник від ПАТ "ВНК "Розточчя СТ" та від ТзОВ "Львівські заводи автомобілебудування" - Ганайлюк Б.А.

Наведені вище обставини свідчать, що ТзОВ "Львівські заводи автомобілебудування" було обізнано з заявою про визнання недійсними договорів іпотеки від 19.08.05 за реєстраційними номерами 1725 та 1728 та наявністю спору у суді щодо визнання вказаних договорів недійсними, а також з винесеною ухвалою від 23.03.2018 у справі № 5015/118/11 по суті вказаного спору, з тих же підстав, що викладені в заяві ТзОВ "Львівські заводи автомобілебудування" про перегляд ухвали господарського суду від 20.06.2011 у справі № 5015/118/11 за нововиявленими обставинами.

Пунктом 1 частини 2 статті 321 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що з урахуванням приписів частини першої цієї статті заява про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами може бути подана з підстави, визначеної пунктом 1 частини другої статті 320 цього Кодексу, - не пізніше трьох років з дня набрання таким судовим рішенням законної сили.

Строки, визначені в частині другій цієї статті, не можуть бути поновлені (ч. 3 ст. 321 Господарського процесуального кодексу України).

Трирічний строк, наведений у нормі п. 1 ч. 2 ст. 321 Господарського процесуального кодексу України, не є строком на подачу стороною заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами (цей строк процесуальною нормою визначено як місячний), а являє собою строк реалізації стороною взагалі права на можливість втручання в остаточне судове рішення з метою виправлення допущеної помилки. Обмеження такого строку має легітимну мету забезпечити додержання принципу правової визначеності, досягнення стабільності правового регулювання, балансу інтересів сторін справи.

Аналіз вищезазначеної статті дає підстави вважати, що за своєю правовою природою встановлений даною нормою строк три роки є присічним, тобто таким, сплив якого спричиняє припинення самого права, за реалізацією якого звертається особа, та він не може бути відновлений, незалежно від причин його пропуску.

В силу положень Господарського процесуального кодексу України та Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", що були чинні станом на момент винесення ухвали від 20.06.2011 про визнання конкурсних вимог ПрАТ "Оргхім" та ухвали Господарського суду Львівської області від 20.06.2011 про затвердження реєстру вимог конкурсних кредиторів у справі №5015/118/11, дані ухвали набрали законної сили з дня її прийняття, тобто 20.06.2011.

Враховуючи наведене, з огляду на той факт, що ухвали Господарського суду Львівської області від 20.06.2011 у справі № 5015/118/11 набрали законної сили 20.06.2011, ТзОВ "Львівські заводи автомобілебудування" звернулось до суду першої інстанції з заявою про перегляд вказаної ухвали за нововиявленими обставинами із пропуском трирічного строку, передбаченого пунктом 1 частини 2 статті 321 Господарського процесуального кодексу України.

Крім того, для застосування підстави перегляду судових рішень за нововиявленими обставинами, яка передбачена п. 1 ч. 2 ст. 320 Господарського процесуального кодексу України, необхідна одночасна наявність трьох умов: існування цих обставин на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; істотність даних обставин для розгляду справи.

Нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення. Ці обставини мають бути належним чином засвідчені, тобто підтверджені належними і допустимими доказами.

Не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювалися господарським судом у процесі розгляду справи.

При перегляді рішення за нововиявленими обставинами, суд не здійснює оцінки, а тим більше переоцінки, доказів, а лише встановлює наявність чи відсутність нововиявленої обставини, яка може слугувати підставою для перегляду рішення.

Прийняття та розгляд заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами не означає обов`язкового скасування чи зміни рішення, що переглядається. Результат перегляду повинен випливати з оцінки доказів, зібраних у справі, і встановлення господарським судом на основі цієї оцінки наявності або відсутності нововиявлених обставин, визначення їх істотності для правильного вирішення спору або розгляду справи про банкрутство. Господарський суд вправі змінити або скасувати судове рішення за нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини впливають на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Щодо вимоги ТзОВ "Львівські заводи автомобілебудування" про актуалізацію розміру не погашених вимог за основними зобов`язаннями - кредитними договорами 157 та 158 та черговість їх погашення; припинення вимоги ПрАТ "Оргхім" до ТзОВ "УК ЛА" як іпотекодавця, у зв`язку з неукладеними договорами іпотеки за реєстраційними номерами 1725 та 1728 від 19.08.05 та відсутністю записів держаної реєстрації пріоритету ПрАТ "Оргхім" перед іншими конкурсними кредиторами задовольнити вимоги за рахунок майна боржника ТзОВ "УК ЛА", суд першої інстанції вірно зазначив, що відповідно до норм Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" не передбачено право суду припиняти (закривати) провадження у справі про банкрутство окремо в частині кредиторських вимог кожного з кредиторів.

Враховуючи викладене та встановлені обставини справи, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про відмову в задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Львівські заводи Автомобілебудування" від 28.03.2019 за вх. № 863 про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Господарського суду Львівської області від 20.06.2011 про визнання конкурсних вимог ПрАТ "Оргхім" та ухвали Господарського суду Львівської області від 20.06.2011 про затвердження реєстру вимог конкурсних кредиторів у справі № 5015/118/11.

Відповідно до ст.13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст.73 ГПК України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обгрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно із п.1 ст.76 ГПК України суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст.86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

У відповідності до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об"єктивно не залежали від нього.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів Західного апеляційного господарського суду вважає, що ухвала Господарського суду Львівської області від 31.07.2019 у даній справі відповідає матеріалам справи, ґрунтується на вимогах чинного законодавства і підстав для її скасування немає, а зазначені в апеляційній скарзі доводи скаржника не відповідають матеріалам справи, документально не обґрунтовані, а тому не визнаються такими, що можуть бути підставою згідно ст. 277 ГПК України для скасування чи зміни оскаржуваної ухвали.

Судовий збір за перегляд ухвали Господарського суду Львівської області від 31.07.2019 у даній справі в апеляційному порядку слід покласти на скаржника в порядку, передбаченому ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 269,270,275,276,281,282 ГПК України Західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Ухвалу Господарського суду Львівської області від 31.07.2019 року у справі №5015/118/11 залишити без змін.

Апеляційну скаргу ТзОВ "Львівські заводи автомобілебудування" залишити без задоволення.

Постанова набуває чинності з моменту проголошення та може бути оскаржена сторонами в касаційному порядку до Верховного Суду.

Головуючий-суддя О.Л. Мирутенко

Судді: О.І.Матущак

Г.Г.Якімець

"Повний текст постанови виготовлено 05.12.2019"