РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

29.11.2019Справа № 910/13090/19
За позовом Фізичної особи-підприємця Таранюк Руслан Михайлович

до Фізичної особи- підприємцяРимик Євген Геннадійович

про стягнення 18 791,20 грн.

суддя Мельник В.І.

за участю секретаря судового засідання Федорової О.В.

Представники сторін:

Від позивача Василенко Р.О. - представник

Від відповідача не з`явився

Суть спору:

Фізична особа-підприємець Таранюк Руслан Михайлович подав на розгляд Господарського суду міста Києва позовну заяву до Фізичною особи-підприємця Римик Євгена Геннадійовича про стягнення 18791,20 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за угодою поставки товару.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.09.2019 відкрито провадження у справі № 910/13090/19 та призначено до розгляду на 08.11.2019.

В судове засіданні 08.11.2019 представники сторін не з?явилися.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.11.2019 відкладено розгляд справи на 29.11.2019.

В судове засідання 29.11.2019 представник позивача з`явився, надав суду усні пояснення у справі та просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В судове засідання 29.11.2019 представник відповідача повторно не з`явився, вмотивованих заяв та клопотань до суду не направив.

В судовому засіданні 29.11.2019 проголошено рішення.

Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, судом з`ясовано наступне.

Відповідно рахунку на оплату №8188 від 07.06.2018 р. позивачем на користь відповідача було перераховано грошові кошти в розмірі 12389 грн., що підтверджується платіжним дорученням №37 від 20.06.2018

Відповідач зобов`язувався поставити позивачеві товар.

Позивач зазначив, що станом на 30.11.2018 товар відповідачем поставлений не був, відповідачем надано позивачеві розписку відповідно до якої останній зобов`язався повернути грошові кошти до 03.12.2018.

19.06.2019 на адресу відповідача позивачем було надіслано претензію про повернення грошових коштів на суму 12389,00грн., проте відповіді отримано не було, грошові кошти не повернуто.

Відповідачем до матеріалів справи не надано ніяких доказів чи заперечень які б спростовували зазначене позивачем.

Як визначено частинами 1, 2 статті 193 Господарського кодексу України (надалі - ГК України), суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно ч. 2 статті 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 ч. 2 статті 11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно ч. 1 статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до приписів ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Частиною 1 ст. 265 ГК України передбачено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні -покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ч. 6 ст. 265 ГК України до відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Частиною 2 ст. 712 ЦК України також передбачено, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 655 ЦК України одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог -відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (526 ЦК України). Одностороння відмова від зобов`язання, в силу ст. 525 ЦК України, не допускається.

Відповідно до статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Оцінюючи наявні в матеріалах справи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, господарський суд вважає, що вимоги позивача про стягнення основної заборгованості підлягає задоволенню, в розмірі 12389 грн.

Крім суми основної заборгованості позивач просить суд стягнути із відповідача в зв`язку із порушенням зобов`язання пеню в розмірі 5406,36 грн., 3% річних в розмірі 995,84 грн.

Приписами ст. 611 Цивільного кодексу України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно з частинами 1, 3 статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Статтею 216 Господарського кодексу України передбачено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором. Застосування господарських санкцій повинно гарантувати захист прав і законних інтересів громадян, організацій та держави, в тому числі відшкодування збитків учасникам господарських відносин, завданих внаслідок правопорушення, та забезпечувати правопорядок у сфері господарювання.

Згідно розрахунку позивача сума пені складає 5406,36 грн. Розрахунок пені відповідає матеріалам справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що дії відповідача є порушенням грошового зобов`язання, що є підставою для захисту майнових прав та інтересів позивача відповідно до норм статті 625 Цивільного кодексу України.

Перевіривши розрахунок позивача 3% річних з простроченої суми,суд вважає його обґрунтованим, а тому вимоги позивача про стягнення з відповідача 995,84 грн. - 3% річних підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судові витрати покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Задовольнити позовні вимоги.

2. Стягнути із Фізичної особи-підприємця Римик Євгена Геннадійовича ( АДРЕСА_1 ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) на користь фізичної особи-підприємець Таранюк Руслана Михайловича ( АДРЕСА_3 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) заборгованість в розмірі 12389 (дванадцять тисяч триста вісімдесят дев`ять) грн., пеня в розмірі 5406 (п`ять тисяч чотириста шість) грн., інфляційні втрати в розмірі 995 (дев`ятсот дев`яносто п`ять) грн.84 коп., судовий збір в розмірі 1921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) грн.

3. Видати наказ.

Це рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги це рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 04.12.2019

Суддя В.І. Мельник