номер провадження справи 5/77/19
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.11.2019 Справа № 908/1191/19

м.Запоріжжя Запорізької області

Колегія суддів господарського суду Запорізької області у складі:

Головуючий суддя Проскуряков К.В.,

Судді Зінченко Н.Г.,

Науменко А.О.,

при секретарі судового засідання Шельбуховій В.О., розглянувши матеріали справи

За позовом: Акціонерного товариства Запорізький завод феросплавів (69035, м. Запоріжжя, вул. Діагональна, буд. 11, )

До відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Запорізький завод електричних машин (69008, м. Запоріжжя, вул. Зейська, буд. 3, )

про стягнення 1 212 058,48 грн.

За участю представників сторін:

Від позивача: Маньчин О.О., довіреність № 18-155 від 20.12.2018 р., адвокат (посвідчення адвоката України №001180 від 28.10.2016 р.)

Від відповідача: Волнова Ю.М., довіреність № б/н від 16.07.2018 р., адвокат (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №537 від 20.12.2005 р.)

СУТНІСТЬ СПОРУ:

17.05.2019 р. до Господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява Акціонерного товариства Запорізький завод феросплавів від 17.05.2019 р. за вих. №18-37 (вх. №1291/08-07/19 від 17.05.2019 р.) до Товариства з обмеженою відповідальністю Запорізький завод електричних машин про стягнення 1 212 058,48 грн.

Згідно Витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.05.2019 р. справу №908/1191/19 розподілено судді Проскурякову К.В.

Ухвалою суду від 20.05.2019 р. прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі № 908/1191/19 в порядку загального позовного провадження, присвоєно справі номер провадження 5/77/19, підготовче засідання призначено на 18.06.2019 р. об 11 год. 30 хв. з повідомленням (викликом) сторін. Явку представників сторін визнано обов`язковою. Ухвалою від 18.06.2019 р. розгляд справи у підготовчому провадженні відкладено на 15.07.2019 р. о/об 15 год. 00 хв. з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою від 15.07.2019 р. призначено колегіальний розгляд справи №908/1191/19.

Відповідно до Витягу з протоколу автоматичного визначення складу колегії суддів від 17.07.2019 р. на підставі ухвали Господарського суду Запорізької області від 15.07.2019 р. у справі № 908/1191/19, враховуючи категорію справи, її складність, та з метою забезпечення всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи, вказану справу передано на розгляд колегії суддів у наступному складі: головуючий суддя ПроскуряковК.В., судді Горохов І.С., Зінченко Н.Г.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 17.07.2019 р. (з урахування ухвали від 30.07.2019 р. про виправлення описки) колегією суддів прийнято справу №908/1191/19 до свого провадження. Ухвалено розгляд справи розпочати спочатку та призначено підготовче засідання на 31.07.2019 р. Ухвалою від 31.07.2019 р. продовжено строк підготовчого провадження на тридцять днів до 15.10.2019 р., розгляд справи у підготовчому провадженні відкладено на 23.09.2019 р. о/об 11 год. 30 хв.

Відповідно до Витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.09.2019 р. враховуючи перебування у відпустці судді-члена колегії Горохова І.С. з 10.09.2019 р. по 11.10.2019 р., справу №908/1191/19 передано на розгляд колегії суддів у наступному складі: головуючий суддя Проскуряков К.В., судді Зінченко Н.Г., Науменко А.О.

Ухвалою суду від 25.09.2019 р. колегією суддів справу №908/1191/19 прийнято до свого провадження, закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду по суті, перше судове засідання з розгляду справи по суті призначено на 23.10.2019р. о/об 12 год. 00 хв. з повідомленням (викликом) сторін. В судовому засіданні 23.10.2019 р. судом оголошено перерву до 20.11.2019 р. В судовому засіданні 20.11.2019 р. судом оголошено перерву до 22.11.2019 р.

У судовому засіданні 22.11.2019 р. судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 222 Господарського процесуального кодексу України, судові засідання здійснювалось із застосуванням технічних засобів фіксації судового процесу за допомогою ПАК Оберіг.

Представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги пояснивши, що 25.06.2018р. між АТ Запорізький завод феросплавів та ТОВ Запорізький завод електричних машин укладено договір поставки №480. Однак, відповідачем не був поставлений на склад позивача товар, а саме: електродвигун АО3-400S12 110 кВт, 500 об/хв., 300В, IM1001, у кількості 4 штук на загальну суму 1 115 040,00 грн. з ПДВ. Отже, відповідач порушив умови договору, у зв`язку з чим позивачем нараховано неустойку в сумі 1 212 058,48 грн. На підставі викладеного, посилаючись на ст.ст. 11, 14, 509, 525, 526, 548, 549, 611, 628, 655, 662, 712 Цивільного кодексу України, ст.ст. 172, 179, 180, 193, 216, 218, 230 Господарського кодексу України, позивач просить суд позовні вимоги задовольнити.

Представник відповідача підтримав доводи, викладені у письмовій відповіді на позовну заяву від 12.06.2019 р. за вих. №12/06-01ю пояснивши, що дійсно, відповідно до укладеного між сторонами договору поставки № 480 від 25.06.2018 р. та Додатку № 1 до нього ТОВ «ЗЗЕМ» зобов`язалось поставити АТ «ЗФЗ» Електричні двигуні АОЗ-400S12 110 кВт, 500 об/хв, 380В, у кількості 4 од., вартістю 1 115 040,00 з ПДВ, виробництва ООО «Барачинский електромеханический завод», РФ. 03.08.2018 р. ТОВ «ЗЗЕМ» отримало від ПАТ «АБ «РАДАБАНК» авізований текст акредитиву № 600U/UAH/6315 від 27.07.2018 р. на суму 1 115 040,00 грн. 31.07.2018 р. ТОВ «ЗЗЕМ» було укладено зовнішньоекономічний договір поставки № 31-07/001 з ООО «Промнасос», м. Москва, РФ на поставку електричних двигунів для потреб АТ «ЗФЗ». 07.08.2018 р. ТОВ «ЗЗЕМ» зробило попередню оплату 60% вартості товару ООО «Промнасос», тому відповідно до умов договору товар повинен бути поставлений у строк до 27.08.2018 р. У зв`язку з простроченням виконання зобов`язань, на адресу ООО «Промнасос» було направлено листи-претензії: вих. № 12/10/04 від 12.10.2018р., 17/10/07 від 17.10.2018 р., № 24/10/03 від 24.10.2018 р., № 12/12/06 від 12.12.2018 р., які залишились без письмової відповіді. Усно директор контрагента ООО «Промнасос» повідомляв, що має товар у наявності, проте повинен вирішити митні формальності, які не дозволяли йому завершити митне оформлення електродвигунів для постачання на територію України з посиланням на прийняті РФ нормативні акти. 13.12.2018 р. ООО «Промнасос» підтвердило готовність відвантажити товар, тому ТОВ «ЗЗЕМ» було сплачене 40% вартості товару та подано автотранспорт під завантаження. Проте товар за зовнішньоекономічним договором поставки відвантажено не було, постачальник ООО «Промнасос» письмові відповіді на листи-претензії не направляє, директор ООО «Промнасос» перестав виходити на зв`язок та не відповідає за телефоном. 05.02.2019 р. ТОВ «ЗЗЕМ» звернулось до АС м. Москви з позовом до ООО «Промнасос» про стягнення заборгованості. Ухвалою Арбітражного суду м. Москви у справі № А40-26448/19-53-247 від 11.02.2019 р. позовна заява ТОВ «ЗЗЕМ» від 04.02.2019 р. вих. № 04/02-01ю, що надійшла до суду 05.02.2019 р. в електронному вигляді, прийнята до провадження; співбесіда з сторонами та проведення попереднього судового слухання призначено на 23.04.2019 р. в 11-30 год. в приміщені АС м. Москви. 23.04.2019 р. Арбітражний суд м. Москви об`явив резолютивну частину рішення, яким позовні вимоги ТОВ «ЗЗЕМ» в частині стягнення заборгованості та договірної неустойки були задоволені. Повний текст рішення підписано 29.04.2019 р. Станом на дату подання відзиву, рішення АС м. Москви від 29.04.2019 р. у справі № А40-26448/19-53-247 набрало законної сили, проте виконавчий лист ще не отримано, в свою чергу ООО «Промнасос» не вчинено жодних дій ні по добровільному виконанню рішення суду, ні по поставці оплаченого товару. Таким чином, ТОВ «ЗЗЕМ» вчинило всі залежні від нього дії (заходи), спрямовані на належне виконання зобов`язань, прийнятих на себе відповідно до умов договору поставки № 480 від 25.06.2018 р., укладеного з АТ Запорізький завод феросплавів. ТОВ «ЗЗЕМ» було обачним у виборі контрагента, своєчасно укладено зовнішньоекономічний договір та зроблено за власний рахунок попередню оплату нерезиденту, отже зі свого боку Товариство вчинило всі дії, які повинні були привести до належного виконання договірних зобов`язань. Проте недобросовісність ООО «Промнасос», резидента РФ, який з посиланням на складнощі у митному оформленні специфічних товарів у період напружених відносин між двома країнами, що фактично перебувають у стані війни, не виконав свої зобов`язання, позбавила ТОВ «ЗЗЕМ» можливості виконати належним чином взяті на себе зобов`язання перед ТОВ «ЗФЗ». ТОВ «ЗЗЕМ» листом за вих. № 13/11/01 від 13.11.2018 р. повідомило ТОВ «ЗФЗ», що митні органи РФ заборонили вивіз товару у зв`язку з його можливим використанням у військових цілях, для чого потрібно отримати відповідний дозвіл, що товар буде використовуватися для цивільних потреб. В листі вих. № 11/12/06 від 11.12.2018 р. ТОВ «ЗЗЕМ» попросило надати лист, що електричні двигуни не будуть використані АТ «ЗФЗ» у військових цілях, проте такий лист надано не було, що зробило неможливим митне оформлення товару для його ввезення з РФ. Крім того, ТОВ «ЗЗЕМ» також понесло збитки у вигляді 100% сплати вартості товару, не отримало очікуваний прибуток від угоди з ТОВ «ЗФЗ», тому також постраждало від протиправних дій свого контрагента, тому застосування штрафних санкцій в сумі 1 212 058,48 грн. суперечить засадам господарсько-правової відповідальності за правопорушення у сфері господарювання.

Також відповідач зазначив, що умовами договору поставки № 480 від 25.06.2018 р. та Додатку № 1 до нього сторони не узгоджували застосування пені за невиконання або прострочку виконання зобов`язань з поставки товару. Застосування пені як господарської санкції, що застосовується за кожен день прострочення, передбачено п. 10.5 договору, який встановлює, що у разі порушення термінів оплати за поставлений товар згідно даного договору більше 10-ти календарних днів Покупець сплачує Постачальнику пеню згідно діючого законодавства України від суми не сплаченого товару за кожен день прострочення, починаючи з 11-го календарного дня прострочення. Отже, пунктом 10.3 договору поставки сторони встановили застосування саме штрафу в розмірі 0,5% та додаткового штрафу в сумі 10% від суми непоставленого товару, в той час як розрахунок позову містить нарахування не штрафу в розмірі 0,5%, а пені за 197 календарних днів прострочення, що не відповідає договірним умовам. Враховуючи, що поставка товару повинна бути проведена до 10.10.2019 р., шість місяців з дати, коли зобов`язання мало бути виконано, завершились 10.04.2019 р. Відповідно до ст. 61 Конституції України щодо недопущення подвійного притягнення до юридичної відповідальності за одне й те саме правопорушення, додаткове застосування штрафу в розмірі 10% є необґрунтованим, тому ТОВ «ЗЗЕМ» вважає правильним нарахування штрафу за порушення строку поставки в розмірі 0,5 % від суми договору, а саме: в розмірі 5 575,20 грн.

Представник позивача також підтримав доводи, викладені у письмовій відповіді на відзив на позовну заяву від 01.07.2019 р. за вих. №18-37/1, в якому зазначено, що порушення відповідачем з поставки товару за умовами договору поставки №480 від 25.07.2018 р., укладеного між АТ «ЗФЗ» та ТОВ «ЗЗЕМ», почалось з 11.10.2018 р. ТОВ «ЗЗЕМ» надало пояснення АТ «ЗФЗ» причин порушенням ним строку поставки товару за договором поставки №480 від 25.07.2018 р. лише 13.11.2018 р. згідно наданої відповідачем копії листа №13/11/01 від 13.11.2018 р., без доказу направлення його на адресу АТ «ЗФЗ». При цьому, до 13.11.2018 р. жодних інших повідомлень, щодо затримання строків поставки, від ТОВ «ЗЗЕМ» на адресу АТ «ЗФЗ» не надходило, хоча на той час строк порушення вже складав - 34 календарних днів. Більш того, інформація яка була викладена в листі за вих. №13/11/01 від 13.11.2018 р. - є неправдивою, що підтверджується рішенням арбітражного суду міста Москва від 29.04.2019 р. по справі №А40-26448/19-53-247, а саме в частині того, що в листі ТОВ «ЗЗЕМ» повідомив що ним вчасно було оформлено замовлення на заводі виробника та сплачено його вартість. Електродвигуни були виготовлені вчасно, в обумовлені строки та були завантажені в автомобільний транспорт на адресу ТОВ «ЗЗЕМ»; ТОВ «ЗЗЕМ» було змушено подати документи в «ФСН» для отримання дозволу на перетин товару кордону РФ. Це при тому, що умови поставки за зовнішньоекономічним договором поставки №31-07/001 від 31.07.2018 р. - РСА м. Москва, згідно яких продавець зобов`язаний одержати на власний ризик і за власний рахунок будь-яку експортну ліцензію або інший офіційний дозвільний документ і виконати всі митні формальності, необхідні для експорту товару. Позивач вважає, що відповідачем не було вжито усіх залежних заходів для недопущення господарського правопорушення за договором поставки №480 від 25.07.2018 р. і тому ТОВ «ЗЗЕМ» повинен нести повну відповідальність за неналежне виконання умов договору. Також АТ «ЗФЗ» взагалі ставить під сумнів зміст викладеного у листі №13/11/01 від 13.11.2018 р., оскільки інформація викладена у листі не відповідає фактичним подіям, які відбувались у той час. Листом за вих. №11/12/06 від 11.12.2018 р. дійсно ТОВ «ЗЗЕМ» просило направити на їх адресу лист про те, що електродвигуни АОЗ-400812 у кількості 4 шт., не будуть використані в воєнних цілях, для надання цього лист в подальшому в митні органи РФ. При цьому 14.12.2018 р. на електрону адресу АТ «ЗФЗ» надійшов лист від ТОВ «ЗЗЕМ» за вих. №14/12 від 14.12.2018 р., тобто через три дні від листа за вих. №11/12/06 від 11.12.2018 р., згідно з яким відповідач сповістив, що транспорт з електродвигунами АОЗ-400812 у кількості 4 шт., замовлені ТОВ «ЗЗЕМ», направляється до м. Запоріжжя. Орієнтовно його прибуття в Запорізьку митницю для проходження митної очистки планується на 17.12.2018 р. Відвантаження планується здійснити до 21.12.2018 р. Однак, про яке митне оформлення на території РФ може йти мова, коли товар ще не було виготовлено (лист про готовність ТОВ «ЗЗЕМ» було отримано 13.12.2018 р.) і як на умовах поставки визначених зовнішньоекономічним договором поставки №31-07/001 від 31.07.2018 р. - РСА м. Москва, ТОВ «ЗЗЕМ» здійснював митне оформлення, якщо згідно Міжнародних правил тлумачення торгових термінів Інкотермс, саме продавець зобов`язаний одержати на власний ризик і за власний рахунок будь-яку експортну ліцензію або інший офіційний дозвільний документ і виконати всі митні формальності, необхідні для експорту товару. Більш того, у АТ «ЗФЗ» за умовами договору поставки №480 від 25.07.2018 р. не має жодних обов`язків щодо сприяння Постачальнику в митному оформлені експертного товару. Також АТ «ЗФЗ» не є третьою стороною у зовнішньоекономічному договору поставки №31-07/001 від 31.07.2018 р., тобто за його умовами не є Вантажоодержувачем, тому позивач не повинен був надати довідки до митних органів РВ, та є незрозумілим як вони могли б допомогти ТОВ «ЗЗЕМ» отримати дозвіл на експорт товару з митної території РФ.

Також в матеріалах справи містяться письмові доповнення до відзиву на позовну заяву від 26.07.2019 р. за вих. №26/07-01ю, в яких зазначено, що ТОВ «ЗЗЕМ» звернулось до ООО «БЗМЗ» щодо закупівлі товару у заводу-виробника товару для потреб АТ «ЗФЗ», проте виробник запропонував звернутися до його представника ООО «Промнасос» (РФ, м. Москва), мотивуючи, що не встигне виготовити товар у потрібний строк, а у представника є потрібна номенклатура у наявності. Тендерна пропозиція ТОВ «Би Ти Солюшн» щодо цієї позиції не містила можливості постачання аналога електричної машини, номенклатура якої виготовляється виключно Обществом с огрниченной ответственностью «Барачинский єлектромеханический завод» (РФ). 31.07.2018 р. між ТОВ «ЗЗЕМ» та Постачальником ООО «Промнасос» (РФ, м. Москва) укладено зовнішньоекономічний договір поставки на закупку цих двигунів виробництва ООО «Баранчинский Злектромеханический Завод». 07.08.2018 р. ТОВ «ЗЗЕМ» зробило попередню оплату 60% вартості товару, тому товар повинен бути поставлений у строк до 27.08.2018 р. ТОВ «ЗЗЕМ» неодноразово зверталося до ООО «Промнасос» з проханням здійснити поставку товару у строки, встановлені договором, проте контрагентом повідомлялись про різні причини відстрочення виконання зобов`язання. 13.12.2018 р. ООО «Промнасос» підтвердило готовність відвантажити товар, ТОВ «ЗЗЕМ» було сплачене 40% вартості товару та подано автотранспорт під завантаження. Проте товар за зовнішньоекономічним договором поставки відвантажено не було, постачальник ООО «Промнасос» письмові відповіді на листи-претензії не направляв, директор ООО «Промнасос» перестав виходити на зв`язок та не відповідає за телефоном. Всі вимоги-претензії вих. направлялись на адресу ООО «Промнасос» засобами електронної пошти, що підтверджується скринами з офіційної електронної пошти ТОВ «ЗЗЕМ». Арбітражний суд міста Москви визнав такий порядок направлення претензій належним засобом підтвердження здійснення досудового порядку врегулювання спору. Так само засобами електронної пошти направились і листи на адресу АТ «ЗФЗ», у т.ч. лист вих. 13/11/01 від 13.11.2018 р. та лист вих. № 11/12/06 від 11.12.2018 р. Звернення до Арбітражного суду міста Москви з вимогами майнового характеру до контрагенту ООО «Промнасос» мали на меті спонукати його до виконання обов`язку в натурі, проте наявність рішення суду про стягнення з боржника заборгованості не позбавляє ТОВ «ЗЗЕМ» права прийняти виконання по договору. Що стосується претензії позивача, що відсутні докази того, що товар було призначено саме для потреб АТ «ЗЗФ», то дата укладання зовнішньоекономічного договору, номенклатура товару та листування щодо періоду поставки підтверджують, що товар, за яким ТОВ «ЗЗЕМ» було здійснено 100% попередню оплату за зовнішньоекономічному контрактом, було призначено саме для АТ «ЗФЗ».

Позивач підтримав доводи, викладені у письмових поясненнях на доповнення до відзиву на позовну заяву від 20.09.2019 р. за вих. №18-37/2, в яких зазначено, що відповідачем не надано належних, допустимих достовірних та достатніх доказів, на підтвердження звернення до ООО «БЗМЗ» щодо закупівлі товару у заводу-виробника товару для потреб АТ «ЗФЗ», проте виробник запропонував звернутися до його представника ООО «Промнасос» (РФ, м. Москва), більш того Відповідач надав інформацію що виробник товару з 12.03.2018 року перебуває у стадії банкрутства. Покупцем товару за договором поставки №480 від 25.06.2018 р. виступав АТ «ЗФЗ», а не ТОВ «Би Ти Солюшен». Більш того, відповідач гарантував поставку належного товару відповідно до листа за вих. №15/06/04 від 15.06.2018 р. ТОВ «ЗЗЕМ» з моменту прострочення виконання зобов`язання за договором постачання №480 від 25.06.2018 р. (12.10.2019 року) до моменту направлення претензії на суму 919 908,00 грн. за вих. №18-37 від 05.03.2019 р. не було запропоновано АТ «ЗФЗ» ані аналоги товару до поставки, ані було запропоновано змінити умови оплати з акредитиву на відстрочення платежу та подовження строку поставки у зв`язку з її прострочкою, ані було запропоновано взагалі розірвати договір поставки №480 від 25.06.2018 року у зв`язку з неможливістю його виконання. ТОВ «ЗЗЕМ» повідомляє те що виробник товару за договором поставки №480 від 25.06.2018 р., з 12.03.2018 р. визнаний неплатоспроможнім та введена процедура нагляду з 27.08.2018 р., що є однією із початкових стадій процедури банкрутства. Станом на 20.09.2019 р. ООО «БЗМЗ» не ліквідовано як підприємство, і процедура нагляду не заважає підприємству здійснювати виробництво товару в асортимент і укладати прямі договори з підприємством. Позивач зазначає, що відповідач не просив 13.11.2018 р. щоб АТ «ЗФЗ» надавало які-небудь листи для забезпечення митного оформлення товару з РФ, ті вводив в оману покупця щодо дійсного виконання зобов`язання за договором поставки №480 від 25.06.2018 р. З урахуванням викладеного, просить суд позов задовольнити.

Також відповідачем підтримано клопотання про зменшення суми неустойки від 20.09.2019 р. за вих. №20/09-01ю з аналогічних підстав викладених у письмовій відповіді на позовну заяву від 12.06.2019 р. за вих. №12/06-01ю.

Наявні матеріали справи дозволяють розглянути справу по суті.

Розглянувши та дослідивши матеріали справи, заслухавши представників позивача та відповідача, колегія суддів

ВСТАНОВИЛА:

Як вбачається з матеріалів справи, 25.06.2018 р. між Акціонерним товариством Запорізький завод феросплавів (далі Покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю Запорізький завод електричних машин (далі Постачальник) укладено договір поставки №480, відповідно до п. 1 якого, Постачальник зобов`язується в порядку та на умовах, визначених договором, поставити, а Покупець прийняти та оплатити продукцію (даті - Товар), в асортименті та за цінами, вказаними у додатку (специфікації) та додаткових угодах до цього договору, які є невід`ємною частиною.

Детальна інформація про кількісні та якісні характеристики Товару міститься в додатках (специфікаціях) та додаткових угодах до цього договору. (п. 2.1.)

Відповідно до п. 2.2 договору, у додатку (специфікації) та додаткових угодах до Договору зазначаються такі відомості про Товар: а) повне найменування товару; б) виробник, країна походження Товару; в) одиниця виміру Товару; г) кількість кожного найменування (сорту, виду) Товару; д) загальна кількість Товару; е) якісні характеристику Товару (посилання ГОСТ, ТУ, ДСТУ, тощо); є) технічні характеристики Товару (посилання ГОСТ, ТУ, ДСТУ, тощо); ж) ціна кожного найменування (сорту, виду) Товару; з) загальна вартість Товару; и) комплектність, фасування Товару (при необхідності); і) позначення змісту і способу нанесення маркування на Товар;ї) порядок оплати та форма розрахунку; й) умови поставки Товару; к) код УКТЗЕД Товару

За згодою сторін в додатку (специфікації) до договору можуть бути вказані також інші відомості про Товар.

Відповідно до п. 3.1. договору, Постачальник зобов`язується поставити Покупцеві Товар на умовах та у спосіб, зазначеними у додатку (специфікації_ до цього договору. Умови поставки визначаються згідно Міжнародних правил тлумачення торгових термінів ІНКОТЕРМС 2010.

У пункті 3.2. договору визначено, що Постачальник зобов`язується поставити Товар Покупцю у строки, визначені п.3.3. цього договору.

Згідно з п.3.3. договору, поставка Товару здійснюється Постачальником згідно п.3.1. даного договору після отримання письмового підтвердження (належним чином оформленої заявки) Покупця (у разі необхідності). У письмовому підтвердженні (заявці) Покупець вказує графік поставки, який містить обсяги та терміни поставки Товару в межах періоду поставки, який Сторони вказують у додатку (специфікації) до цього договору. Дострокова поставка Товару Постачальником допускається тільки за письмовою згодою Покупця.

Пунктом 4.1. та підпунктом 4.1.1 договору передбачено, що Постачальник зобов`язаний своєчасно поставити Товар відповідної якості.

Згідно п. 5.1 договору ціна кожного найменування Товару, його марки, виду, сорту, одиниці виміру, а також загальна вартість кожної партії Товару на узгоджений обсяг та період поставки вказується в додатку (специфікацій) та додаткових угодах до цього договору.

Пунктом 5.2. договору передбачено, що загальна сума договору на момент його складання становить 1 115 040,00 грн. з урахуванням ПДВ. Сума договору збільшується на суму наступних поставок Товару шляхом підписання додаткових угод до цього договору, які є його невід`ємною частиною.

У пункті 5.6. договору сторони узгодили, що порядок оплати та форма розрахунків вказуються Сторонами в додатках (специфікаціях) до даного договору.

Відповідно до п. 9.1. договору сторони не несуть відповідальності за повне або часткове невиконання будь-яких зі своїх обов`язків за даним договором, якщо таке невиконання стало наслідком настання таких обставин непереборної сили як повінь, пожежа, землетрус та інші стихійні лиха, ембарго, війна або військові дії, рішення органів влади, а також будь-яких інших обставин непереборної сили, що знаходяться поза контролем Сторін.

Пункт 10.1 договору передбачає, що особливою підставою укладання даного Договору є усвідомлена переконаність Сторін у сумлінному виконанні обох Сторін прийнятих на себе зобов`язань за даним Договором, сформована на високій оцінці ділової репутації обох Сторін, особистих і професійних якостях його посадових осіб та осіб, що діють від його імені і в його інтересах.

Пунктом 10.3 договору передбачено, у разі порушення строків поставки Товару згідно даного договору Постачальник сплачує Покупцю штраф у розмірі 0,5% від суми не поставленого (недопоставленого) товару за кожен день прострочення. У разі продовження такого прострочення більше 10-ти календарних днів Постачальник додатково сплачує Покупцю штраф у розмірі 10% від суми не поставленого (недопоставленого) Товару.

Даний договір набуває чинності з моменту його підписання обома сторонами і скріплення їх печатками. Термін дії договору закінчується 31.12.2019 р., але не раніше повного виконання зобов`язань обома сторонами (п. 12.1. Договору).

Відповідно до умов додатку №1 до Договору поставки №480 від 25.06.2018 р. Постачальник та Покупець домовились про поставку Товару за номенклатурою: Електродвигун АОЗ-400S12 110 кВт, 500 об/хв., 380В, ІМ1001, у кількості - 4 шт., на загальну суму 1 115 040,00 грн. з ПДВ, на умовах поставки DDР - м. Запоріжжя, вул. Діагональна, буд. 11, склад Покупця (Інкотермс 2010).

Згідно умов додатку №1, Товар новий, дата виробництва не раніше 2018 р. Виробник: ООО «Баранчинский электромеханический завод» (РФ). Постачальник гарантує високу якість поставленого Товару не менше 24 місяців з моменту вводу в експлуатація, але не більше 30 місяців з моменту поставки, за умови дотримання Покупцем правил зберігання та правильної технічної експлуатації, але не менше гарантійного терміну, встановленого виробником Товару.

Строк поставки - 75 календарних днів з дати відкриття акредитиву на загальну суму 1 115 040,00 грн.

Умови оплати - Покупець здійснює оплату шляхом відкриття строком на 110 календарних днів безвідкличного, документарного акредитиву. Протягом 5 банківських днів на підставі підписаного з боку сторін договору поставки №480 від 25.06.2018 р. Покупець відкриває акредитив на загальну суму цієї додаткової угоди 1 115 040,00 грн. з урахуванням ПДВ.

Вказаний договір та додаток до нього підписані уповноваженими особами та скріплені печатками обох підприємств.

Приймаючи рішення суд враховує наступні норми права.

Відповідно до ч.ч. 1, 7 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Аналогічні приписи містяться у статтях 525, 526 Цивільного кодексу України.

Статтями 11, 509 ЦК України встановлено, що підставою виникнення цивільних прав і обов`язків (зобов`язань), які мають виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору є договір.

Відповідно до ч. 1 ст. 179 Господарського кодексу України (надалі - ГК України) майново-господарські зобов`язання, які виникають між суб`єктами господарювання на підставі господарських договорів є господарсько-договірними зобов`язаннями; при укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству (абзац другий ч.4 ст.179 ГК України): господарські договори укладаються за правилами, встановленими ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів (ч.7 ст.179 ГК України).

Статтею 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Аналогічні приписи закріплені ч.ч. 1, 2 ст. 180 ГК України, а саме, зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства; господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

За приписами статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Строком договору, відповідно до ст. 631 ЦК України, є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 712 ЦК України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 663 ЦК України, продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

За приписами ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Стаття 611 ЦК України передбачає, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до статті 617 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

На виконання умов договору, укладеного між позивачем та відповідачем та Додатку №1 до нього, 27.07.2018 р., на підставі виставленого відповідачем рахунку на оплату № 43 від 24.07.2018 р. та підписаного з обох сторін договору поставки №480, позивач відкрив безвідкличний, документальний акредитив №600U/UAH/6315 на загальну суму 1 115 040,00 грн. з ПДВ, строком дії акредитиву до 14.11.2018 р. на користь ТОВ «ЗЗЕМ».

З урахуванням строку поставки, визначеного у Додатку №1 до договору поставки №480 від 25.06.2018 р., а саме 75 календарних днів з дати відкриття акредитиву на загальну суму 1 115 040,00 грн., який відкрито Покупцем (позивачем) 27.07.2018 р., Постачальник (відповідач) зобов`язаний поставити Товар, а саме: Електродвигун АО3-400S12, 110 кВт, 500 об хв., 300В, ІМ 1001, у кількості - 4 шт., на загальну суму 1 115 040,00 грн. з ПДВ, на адресу АТ «ЗФЗ» в строк - до 10.10.2018 р.

Однак, відповідачем у строк до 10.10.2018 р. вказаний товар не був поставлений на склад позивача.

Листом ПАТ «АБ «РАДАБАНК» від 03.08.2018 р. за вих. №4631/08-1-2 повідомило ТОВ «ЗЗЕМ» про те, що 03.08.2018 р. банк авізує текст акредитиву №600U/UAH/6315 від 27.07.2018 р., отриманого на користь ТОВ «ЗЗЕМ» від ПАТ «БАНК РКЕДИТ ДНІПРО», м. Київ на суму 1 115 040,00 грн., заявник акредитива: АТ «ЗФЗ». Для цього необхідно підтвердити прийняття умов акредитиву будь-яким зручним способом. Також повідомлено, що комісія ПАТ «АБ «РАДАБАНК» за те, що авізує акредитив, згідно тарифів на документарні послуги і операції складає суму в розмірі 1 500,00 грн., яку необхідно перерахувати на відповідні банківські реквізити.

15.08.2018 р. ТОВ «ЗЗЕМ» перерахувало на користь ПАТ «АБ «РАДАБАНК» суму в розмірі 1 500,00 грн. з призначенням платежу: оплата комісії за авізування акредитиву №600U/UAH/6315 від 27.07.2018 р., що підтверджується платіжним дорученням №383.

В свою чергу, позивач сплатив банківські витрати за акредитивом №600U/UАН/6315 від 27.07.2018 р. в розмірі 2 230,08 грн., що підтверджується платіжним дорученням №320575 від 09.08.2018 р.

ТОВ «ЗЗЕМ» листом за вих. № 13/11/01 від 13.11.2018 р. повідомило АТ «ЗФЗ», що ТОВ «ЗЗЕМ» відповідно до договору поставки №480 від 25.06.2018 р. визначено Постачальником Електродвигунів АОЗ-400S12 в кількості 4 штук. ТОВ «ЗЗЕМ» вчасно було оформлено замовлення на заводі виробника та сплачено його вартість. Електродвигуни були виготовлені вчасно, в обумовлені строки та були завантажені в автомобільний транспорт на адресу ТОВ «ЗЗЕМ. Під час перетину кордону Росії, митними органами РФ було встановлено, що даний товар, можливо, має подвійне значення та було витребувано дозвіл на вивіз від «Федеральной Служби Надзора». ТОВ «ЗЗЕМ» було змушено подати документи в «ФСН» для отримання дозволу на перетин товару кордону РФ, та для вказаної процедури необхідно від 60 до 75 календарних днів. В даний час електродвигуни зняти з машини та знаходяться на митному складі в м. Білгород. Представник ТОВ «ЗЗЕМ» постійно знаходиться в м. Москва для можливого прискорення проходження процедури в «ФСН». Після отримання дозволу електродвигуни будуть направлені на адресу АТ «ЗФЗ».

Листом за вих. № 11/12/06 від 11.12.2018 р. ТОВ «ЗЗЕМ» звернулось до АТ «ЗФЗ» з проханням направити лист, що електричні двигуни не будуть використані АТ «ЗФЗ» у військових цілях, оскільки вказаний лист витребувано митними органами РФ.

При цьому 14.12.2018 р. на електрону адресу АТ «ЗФЗ» надійшов лист від ТОВ «ЗЗЕМ» за вих. №14/12 від 14.12.2018 р., тобто через три дні від листа за вих. №11/12/06 від 11.12.2018 р., яким відповідач сповістив, що транспорт з електродвигунами №АОЗ-400S12 у кількості 4 штук, замовлені ТОВ «ЗЗЕМ», направляється до м. Запоріжжя. Орієнтовно їх прибуття в Запорізьку митницю для проходження митної очистки планується на 17.12.2018 р. Відвантаження планується здійснити до 21.12.2018 р.

Проте жодних доказів на підтвердження викладених в листах обставин ТОВ «ЗЗЕМ» не додало ані до цих листів, ані до суду.

Судом встановлено, що у АТ «ЗФЗ» за умовами договору поставки №480 від 25.07.2018 р. не має жодних обов`язків щодо сприяння Постачальнику в митному оформлені експертного товару.

Також АТ «ЗФЗ» не є третьою стороною у зовнішньоекономічному договору поставки №31-07/001 від 31.07.2018 р., укладеного між ТОВ «ЗЗЕМ» та ТОВ «Промнасос», а отже не несе жодних зобов`язань, тому посилання відповідача на те, що не надання позивачем такої відповіді не дозволило ТОВ «ЗЗЕМ» отримати дозвіл на експорт товару з митної території РФ є безпідставним.

АТ «ЗФЗ» направив на адресу ТОВ «ЗЗЕМ» претензію за вих. № 18-37 від 05.03.2019р. щодо сплати штрафних санкцій за порушення строку поставки та відшкодування банківських витрат за відкриття та обслуговування акредитиву в розмірі 922 138,08 грн. Факт направлення вказаної претензії підтверджується описом вкладення у цінний лист від 05.03.2019 р. та фіскальним чеком №7034 від 05.03.2019 р.

ТОВ «ЗЗЕМ» направило відповідь на претензію за вих. № 05/04-01 від 05.04.2019 р., в якій зазначило, що 31.07.2018 р. ТОВ «ЗЗЕМ» було укладено зовнішньоекономічний договір поставки № 31-07/001 з ТОВ «Промнасос», м. Москва, РФ на поставку електричних двигунів для потреб АТ «ЗФЗ». 07.08.2018 р. ТОВ «ЗЗЕМ» зробило попередню оплату 60% вартості товару ООО «Промнасос», тому відповідно до умов договору товар повинен бути поставлений у строк до 27.08.2018 р. У зв`язку з простроченням виконання зобов`язань, на адресу ООО «Промнасос» було направлено листи-претензії: вих. № 12/10/04 від 12.10.2018 р., 17/10/07 від 17.10.2018 р., № 24/10/03 від 24.10.2018 р., № 12/12/06 від 12.12.2018 р., які залишились без письмової відповіді. Усно директор контрагента ООО «Промнасос» повідомляв, що має товар у наявності, проте повинен вирішити митні формальності, які не дозволяли йому завершити митне оформлення електродвигунів для постачання на територію України з посиланням на прийняті РФ нормативні акти. 13.12.2018 р. ООО «Промнасос» підтвердило готовність відвантажити товар, тому ТОВ «ЗЗЕМ» було сплачене 40% вартості товару та подано автотранспорт під завантаження. Проте товар за зовнішньоекономічним договором поставки відвантажено не було, постачальник ООО «Промнасос» письмові відповіді на листи-претензії не направляє, директор ООО «Промнасос» перестав виходити на зв`язок та не відповідає за телефоном. 05.02.2019 р. ТОВ «ЗЗЕМ» звернулось до АС м. Москви з позовом до ООО «Промнасос» про стягнення заборгованості. Ухвалою Арбітражного суду м. Москви у справі № А40-26448/19-53-247 від 11.02.2019 р. позовна заява ТОВ «ЗЗЕМ» від 04.02.2019 р. вих. № 04/02-01ю, що надійшла до суду 05.02.2019 р. в електронному вигляді, прийнята до провадження; співбесіда з сторонами та проведення попереднього судового слухання призначено на 23.04.2019 р. в 11-30 год. в приміщені АС м. Москви. Враховуючи, що ТОВ «ЗЗЕМ» вчинило всі залежні від нього дії, спрямовані на недопущення вчинення господарського правопорушення щодо порушення строку поставки товару за Договором № 480 від 25.06.2018 р., пропонувало вирішити наявні претензійні вимоги шляхом укладення між сторонами Угоди про зміну порядку виконання зобов`язань, відповідно до якої ТОВ «ЗЗЕМ» здійснить поставку АТ «ЗФЗ» Електричних двигунів АО3-400S12 110 кВт, 500 об/хв, 380В, у кількості 4 од., за попередньо узгодженою ціною: 1 115 040,00 грн. з ПДВ протягом 90-календарних днів з правом дострокової поставки на умовах відстрочення оплати товару на строк 30 календарних днів з одночасним скасуванням нарахованих АТ «ЗФЗ» штрафних санкцій в сумі 919 908,00 грн. Також ТОВ «ЗЗЕМ» погоджується відшкодувати банківські витрати, пов`язані з відкриттям та обслуговуванням акредитиву № №600U/UAH/6315 в сумі 2 230,08 грн.

Позивач зазначив, що на час надання відповідачем відповіді на претензію порушення строку поставки товару складало 226 календарних днів. Після отримання такої відповіді на претензію, АТ «ЗФЗ» 17.05.2019 р. звернулось до Господарського суду Запорізької області з цим позовом у справі №908/1191/19 про стягнення нарахованих штрафних санкцій за договором №480 від 25.07.2018 р. у розмірі 1 212 058,48 грн., оскільки на дату подачі позовної заяви відповідно до ч. 3 ст. 612 ЦК України. АТ «ЗФЗ» втратило інтерес до виконання відповідачем зобов`язань, передбачених договором поставки №480 від 25.07.2018р., у зв`язку з простроченням боржником строків поставки.

Листами від 11.03.2019 р. за вих. №11/03/06 ТОВ, від 15.04.2019 р. за вих. №15/04/06 ТОВ «ЗЗЕМ» повідомило АТ «ЗФЗ» про те, що електродвигуни виготовлені та знаходяться в митних органах РФ. На сьогоднішній день, у зв`язку з політичної ситуацію, ТОВ «ЗЗЕМ» поставлено у важке становище, підприємство проводить заходи з митними та дозвільними органами РФ для можливого вивезення електродвигунів Російського виробництва на територію України. Для вирішення питання щодо зриву строків поставки та виходу з ситуації, яка склалася, просить провести зустріч з адміністрацією АТ «ЗФЗ».

Проте, також належних та допустимих доказів на підтвердження вказаних обставин відповідачем суду не надано.

З наданого відповідачем рішення Арбітражного суду м. Москви від 29.04.2019 р. у справі №А40-26448/19-53-247 за позовом ТОВ «ЗЗЕМ» до ТОВ «ПРОМНАСОС» про стягнення 1 240 440 руб. 00 коп. за договором від 31.07.2018 р. №31-07/001 вбачається, що «31.07.2018 р. між ТОВ «ЗЗЕМ» (далі Покупець) та ТОВ «Промнасос» (далі Постачальник) укладено зовнішньоекономічний договір поставки №31-07/001, м. Москва, РФ., на наступних умовах: Згідно специфікації №1 поставці підлягав товар електродвигун на суму - 1 200 000 руб. впродовж 20 днів після перерахування передоплати в розмірі 60%. На умовах поставки FСА - м. Москва.

Покупець 07.08.2018р. здійснив передоплату у розмірі 60% вартості товару, що склало 720 000,00 руб. Таким чином, товар повинен був поставлений - 27.08.2018 р.

На підставі листа постачальника про готовність товару до відвантаження (вих. № від 13.12.2018 р.) після отримання остаточного розрахунку покупець перерахував 480 000,00 руб. за п/д від 17.12.2018 р. №46

18.12.2018 р. покупець надав транспортній засіб для завантаження товару. Однак, товар завантажений не був.

Покупець вимагав повернути суму попередньої оплати у випадку невиконання зобов`язань по відвантаженню до 25.12.2018 р. (вих. Від 20.12.2018 р. №20/12/07) Претензія залишена без задоволення. …

Позивач відмовився від виконання договору з 25.12.2018 р. та вимагав повернути суму попередньої оплати, отже, вимога про стягнення безпідставного збагачення та штрафної неустойки підлягає задоволенню в повному обсязі.»

Вказаним рішенням суду позов ТОВ «ЗЗЕМ» до ТОВ «ПРОМНАСОС» про стягнення 1 240 440 руб. 00 коп. задоволено частково. Стягнуто з ТОВ «ПРОМНАСОС» 1 212 000 руб безпідставного збагачення, 12 000 руб неустойки, а також 24 822 руб. відшкодування витрат по оплаті державного мита.

Однак, ТОВ «ЗЗЕМ» надав до суду лише копію рішення Арбітражного суду міста Москви по справі №А40-26448/19-53-247, з якого не вбачається що за зовнішньоекономічним контрактом ТОВ «Промнасос» зобов`язаний був поставити на адресу ТОВ «ЗЗЕМ» саме електродвигуни АО3-400S12 110 кВт, 500 об/хе., 380В, ІМ1001 виробництва не раніше 2018 року від виробника ООО «Барачиский злектромеханический завод» (РФ).

Отже, відповідачем не надано належних та допустимих доказів того, що поставка товару за зовнішньоекономічним контрактом від 31.07.2018 р. №31-07/001, який укладений між ТОВ «ЗЗЕМ» та ТОВ «Промнасос» передбачалась саме на виконання договору поставки №480 від 25.06.2018 р., який укладено між АТ ЗФЗ та ТОВ «ЗЗЕМ».

Крім того, у вказаному рішенні було встановлено, що поставці підлягав товар електродвигун на суму - 1 200 00 руб., що станом на 31.07.2019р., при курсі руб. 0,4262 грн., ціна товару склала - 511 440,00 грн., однак згідно п. 5.2. договору поставки №480 від 25.06.2018 р. та додатку №1 до нього загальна сума договору становить 1 115 040,00 грн., яка в два рази більше суми за зовнішньоекономічним контрактом від 31.07.2018 р. №31-07/001.

З вказаного рішення суду вбачається, що поставку за зовнішньоекономічним контрактом від 31.07.2018 р. №31-07/001 не виконано та ТОВ «ЗЗМЕ» відмовився від виконання цього договору з 25.12.2018 р.

Отже, відповідачем не доведено належними та допустимими засобами доказування що товар, який поставлявся на адресу відповідача за зовнішньоекономічним договором №31-07/001 від 31.07.2018 р., призначався саме для потреб АТ «ЗФЗ», а також те, що виробник товару ООО «Барачинский електромеханический завод» рекомендував до укладання договору з поставки товару його виробництва, саме з ООО «Промнасос», який є представником заводу-виробника.

Як зазначає відповідач, не зважаючи на отримання відповіді на претензію та неодноразові письмові звернення до позивача для вирішення питання щодо поставки товару, позивач не надав жодної відповіді та власної пропозиції для врегулювання ситуації, що виникла внаслідок дій, які не залежать ТОВ «ЗЗЕМ». Вважає, що своєю бездіяльністю позивач сприяв невиконанню зобов`язання ТОВ «ЗЗЕМ», тобто мала місце прострочення Кредитора.

Також відповідач зазначив, що попередня оплата поставленого товару з боку АТ «ЗФЗ» проведено не було, отже грошові кошти не вибули із володіння Покупця, бо Сторонами передбачена акредитивна - форма розрахунку.

Відповідно до п.п. 3, 7 п. 4 Розділу 1 Положення про порядок здійснення банками операцій за аккредитивами, затвердженого Національним банком України від 03.12.2003 р. № 514 (у редакції постанови Правління Національного банку України 11.04.2018 р. № 38), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 24.12.2003 р. за № 1213/8534, акредитив - грошове зобов`язання банку-емітента виконати зобов`язання проти належного представлення; безвідкличний акредитив - акредитив, який не може бути змінений або анульований без згоди банку-емітента, підтверджуючого банку (якщо він є) та бенефіціара.

Отже, вказана сума при безвідкличній документальній акредитивній формі оплати фактично вибула у АТ «ЗФЗ» та не може використовуватись платником до дати завершення його строку.

Таким чином, суд дійшов висновку, що протиправні дії (порушення умов договору) контрагента відповідача не звільняє ТОВ «ЗЗЕМ» від відповідальності за порушення зобов`язання за договором поставки №480 від 25.07.2018 р., у тому числі й обов`язку зі сплати штрафних санкцій.

Більш того, не отриманий очікуваний прибуток і всі збитки по договору поставки №480 від 25.07.2018 р., які понесе відповідач, не позбавляє ТОВ «ЗЗМЕ» звернутися до суду з відповідним позовом з вимогами до свого контрагента.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що ТОВ «ЗЗЕМ» не було вжито усіх залежних заходів для недопущення господарського правопорушення за договором поставки №480 від 25.07.2018 р., а тому ТОВ «ЗЗЕМ» повинен нести відповідальність за неналежне виконання умов договору.

Договір поставки №480 від 25.07.2018 р. відповідає вимогам цивільного та господарського законодавства, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, недійсним не визнавався та відповідно до п. 12.1. договору строк дії якого закінчується 31.12.2019 р., але не раніше повного виконання зобов`язань обома сторонами.

Підписавши договір поставки №480 від 25.07.2018 р. без протоколу розбіжностей до нього, відповідач погодився зі усіма умови та вимогами договору, які визначені в ньому та зобов`язувався їх виконувати, а у разі порушення умов договору нести відповідальність, зокрема і у разі порушення строку поставки товару у розмірі передбаченому п.10.3 договору.

У відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідач не заперечив проти того, що товар ним фактично позивачу не поставлено, що також підтверджується матеріалами справи.

Згідно з ч. 2 ст. 218 ГК України, учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання. У разі, якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність.

Відповідно до ч. 1. ст. 216 ГК України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Також у пункті 4 статті 231 Господарського кодексу України встановлено, що у разі, якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Частиною 2 статті 231 ГК України закріплено можливість одночасного стягнення пені та штрафу за порушення окремих видів господарських зобов`язань.

Сторони під час укладання договору поставки передбачили, що у разі порушення строків поставки товару згідно даного договору Постачальник сплачує Покупцю штраф в розмірі 0,5% від суми непоставленого (недопоставленого) товару за колений день прострочення. У разі продовження такого прострочення більше 10-ти календарних днів Постачальник додатково сплачує Покупцю штраф у розмірі 10% від суми не поставленого (недопоставленого) товару (п. 10.3 договору).

Тобто розмір договірної штрафної санкції обраховано у відсотковому розмірі за кожну добу прострочення, що за визначенням статті 549 ЦК відповідає поняттю «пеня».

Таким чином, фактично сторонами унормовано у договорі відповідальність за несвоєчасне виконання взятого відповідачем на себе зобов`язань щодо поставки товару у вигляді пені, яка обчислюється у розмірі 0,5% від суми непоставленого (недопоставленого) товару за кожен день прострочення та додатково у вигляді штрафу за прострочення поставки понад 10 календарних днів, який обчислюється у розмірі 10% від суми непоставленого товару, що відповідає поняттям закріпленим у ст. 549 Цивільного кодексу України.

У випадках порушення виконання господарських зобов`язань чинне законодавство не встановлює для учасників господарських відносин обмежень передбачати в договорі одночасне стягнення пені та штрафу, що узгоджується зі свободою договору, встановленою статтею 627 ГК України, згідно з якою сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання за договором, штрафу і пені не суперечить статті 61 Конституції України, оскільки відповідно до статті 549 ГК України пеня і штраф є формами неустойки, а відповідно до статті 230 ГК України - видами штрафних санкцій, тобто не є окремими і самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій.

Для договірної практики та практики правозастосування сама лише назва тієї чи іншої санкції (неустойка, штраф, пеня), вжита у тексті договору, практичного значення не має. У такому випадку слід виходити з мети встановлення у законі відповідальності за порушення зобов`язання, забезпечення неналежного виконання зобов`язання.

Відповідно до п. 2.1. постанови пленуму ВГСУ «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань» від 17.12.2013 р. № 14, пеня, за визначенням частини третьої статті 549 ЦК України, - це вид неустойки, що забезпечує виконання грошового зобов`язання і обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожний день прострочення виконання. Застосування іншого виду неустойки - штрафу до грошового зобов`язання законом не передбачено, що, втім, не виключає можливості його встановлення в укладеному сторонами договорі (наприклад, за необґрунтовану відмову від переказу коштів за розрахунковими документами отримувача коштів), притому і як самостійний захід відповідальності, і як такий, що застосовується поряд з пенею. В останньому випадку не йдеться про притягнення до відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення двічі, тому що відповідальність настає лише один раз - у вигляді сплати неустойки, яка включає у себе і пеню, і штраф як лише форми її сплати.

Отже, посилання відповідача, що одночасне стягнення штрафу та пені це подвійна відповідальність за одне й теж саме порушення є безпідставним.

Відповідно до 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Як встановлено судом, відповідачем порушено зобов`язання з поставки товару в строк передбачений договором, а саме відповідачем до 10.10.2018 р. та станом на 25.04.2019 р. товар не поставлений позивачу на умов DDP на склад АТ «ЗФЗ» згідно умов Додатку №1 до договору, строк прострочки поставки товару складає - 197 календарних днів.

Відповідно до пункту 10.3 договору передбачено, у разі порушення строків поставки товару згідно договору Постачальник сплачує Покупцю штраф у розмірі 0,5% від суми не поставленого (недопоставленого) товару за кожен день прострочення. У разі продовження такого прострочення більше 10-ти календарних днів Постачальник сплачує Покупцю штраф у розмірі 10% від суми не поставленого (недопоставленого) Товару.

Отже позивачем заявлено до стягнення з відповідача пеню в розмірі 1 098 314,40 грн. за період з 11.10.2018 р. по 25.04.2019 р.

Перевіривши наданий розрахунок позивача суд встановив, що він здійснений за 197 календарних днів, та вважає за необхідне здійснити власний розрахунок за шість місяців (182 дні) відповідно до якого сума пені за період з 11.10.2018 р. по 10.04.2019 р. складає 1 014 686,40 грн. та підлягає стягненню з відповідача.

Перевіривши розрахунок 10 % штрафу у розмірі 111 504,00 грн., наданого позивачем, суд приходить до висновку, що він є вірним, відповідає вимогам чинного законодавства та підлягає стягненню з відповідача у повному обсязі.

Також, відповідачем порушено зобов`язання з відшкодування на користь позивача понесених Покупцем витрат, пов`язаних з відкриттям та обслуговуванням акредитиву.

У Додатку № 1 до договору поставки №480 від 25.06.2018 р. передбачено, що у разі, якщо після відкриття акредитива Постачальник не здійснив поставку Товару Покупцю, то Постачальник зобов`язаний протягом 5 банківських днів від дати отримання рахунку від Покупця, відшкодувати Покупцеві всі понесені витрати, пов`язані з відкриттям та обслуговуванням акредитива.

Сума відшкодування банківських витрат за акредитивом №600U/UАН/6315 від 27.07.2018 р. складає 2 230,08 грн., що підтверджується платіжним дорученням №320575 від 09.08.2018 р.

Представник відповідача проти задоволення позовних вимог в частині стягнення компенсації витрат на відкриття акредитиву в сумі 2 230,08 грн. не заперечив.

Отже, позовні вимоги щодо стягнення з відповідача понесених позивачем витрат за акредитивом №600U/UАН/6315 від 27.07.2018 р. в розмірі 2 230,08 грн. підлягають задоволенню.

Щодо клопотання відповідача про зменшення суми неустойки від 20.09.2019 р. за вих. №20/09-01ю, яке обґрунтовано з аналогічних підстав викладених у письмовій відповіді на позовну заяву від 12.06.2019 р. за вих. №12/06-01ю, суд зазначає наступне.

Відповідач посилається на те, що після укладення договору поставки № 480 від 25.06.2018 р., виникли виняткові обставини, які зробили неможливим належне виконання ТОВ «ЗЗЕМ» договірних зобов`язань, не зважаючи на всі прийняті заходи по недопущенню невиконання зобов`язання. Відповідач просить суд зменшити розмір неустойки до 10 % від заявленої суми.

Позивач надав суду письмові заперечення проти клопотання про зменшення неустойки, та у зв`язку з його необґрунтованістю просить суд відмовити в задоволенні вказаного клопотання.

Відповідно до статті 233 Господарського кодексу України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Згідно з ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

У підпункті 3.17.4. пункту 4 постанови пленуму ВГСУ «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» від 26.12.2011 р. №18 визначено, що вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Враховуючи встановлені судом вище обставини справи, не виконання умов договору поставки відповідачем, надання відповідачем в листуванні суперечливої інформації щодо готовності товару для відвантаження без підтверджуючих доказів, суд зазначає, що відповідачем також не надано належних та допустимих доказів того, що порушення строків поставки товару позивачу за спірним договором сталося не з вини відповідача. Крім того, відповідачем до зазначеного клопотання не додано належних та допустимих доказів на підтвердження скрутного матеріального стану підприємства, фінансового стану підприємства, понесених відповідачем збитків у зв`язку з невиконанням цього договору поставки.

З урахуванням викладеного, суд не вбачає підстав для висновку, що даний випадок є винятковим, а тому в задоволенні клопотання відповідача про зменшення суми неустойки від 20.09.2019 р. за вих. №20/09-01ю відмовляє.

Згідно з ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до стаття 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Статтею 77 ГПК України передбачено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги з огляду на предмет та підстави позову підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 4 ст. 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 76 79, 86, 129, 233, 236 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів

ВИРІШИЛА:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Запорізький завод електричних машин (69008, м. Запоріжжя, вул. Зейська, буд. 3, ) на користь Акціонерного товариства Запорізький завод феросплавів (69035, м. Запоріжжя, вул. Діагональна, буд. 11, ) пеню за період з 11.10.2018 р. по 10.04.2019 р. в розмірі 1 014 686 (один мільйон чотирнадцять тисяч шістсот вісімдесят шість) грн. 40 коп., 10 % штрафу у розмірі 111 504 (сто одинадцять тисяч п`ятсот чотири) грн. 00 коп., витрати за акредитивом №600U/UАН/6315 від 27.07.2018 р. в розмірі 2 230 (дві тисячі двісті тридцять) грн. 08 коп. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 16 926 (шістнадцять тисяч дев`ятсот двадцять шість) грн. 31 коп. Видати наказ після набрання рішенням чинності.

3. В іншій частині заявлених позовних вимог відмовити.

Повне рішення складено: 02.12.2019 р.

Головуючий суддя К.В. Проскуряков

Суддя Н.Г. Зінченко

Суддя А.О. Науменко

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з ч. 1 ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.