ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________
УХВАЛА

"03" грудня 2019 р.Справа № 922/3533/19

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Калініченко Н.В.

розглянувши заяву Публічного акціонерного товариства Акціонерний Банк «Укргазбанк» в особі Харківської обласної дирекції АБ «Укргазбанк» (вх. № 29255 від 02 грудня 2019 року) про забезпечення позову у справі

за позовом Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» в особі Харківської обласної дирекції АБ «Укргазбанк», м. Харків,
до Товариства з обмеженою відповідальністю «АВК» в особі ліквідаційної комісії/ліквідатор Ільїн В.С., м. Харків
про зобов`язання включити кредиторську вимогу,-
ВСТАНОВИВ:

Позивач, публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «Укргазбанк» в особі Харківської обласної дирекції АБ «Укргазбанк», звернувся із позовом до відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю «АВК» в особі ліквідаційної комісії/ліквідатор Ільїн В.С. про зобов`язання відповідача включити в проміжний баланс кредиторську вимогу Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» в загальному розмір 71020,99 грн., з яких: 50 000 грн. прострочена заборгованість по кредиту, 12 477,88 грн. прострочена заборгованість по процентах, 7 350,69 грн. пеня за несвоєчасне погашення кредиту в межах строку позовної давності, 1 192,42 грн. заборгованість по пені за несвоєчасну сплату процентів за зобов`язання по договору № 272/2018/WO-1 від 21 листопада 2018 року. Ухвалою суду від 15 листопада 2019 року відкрито провадження у справі.

02 грудня 2019 року, через канцелярію суду, позивачем подано заяву про забезпечення позову (вх. № 29255) відповідно до якої останній просить суд: прийняти до розгляду заяву про забезпечення позову; забезпечити позов АБ "Укргазбанк" до ТОВ «АВК» в особі ліквідаційної комісії/ліквідатора Ільїна В.С. про зобов`язання ліквідаційну комісію включити в проміжний ліквідаційний баланс кредиторську вимогу АБ "Укргазбанк" шляхом: заборонити комісії з припинення вчиняти дії щодо затвердження проміжного ліквідаційного балансу до завершення розгляду позову Банку про визнання майнових вимог до боржника; заборонити державному реєстратору за місцем знаходженням суб`єкта господарювання проводити будь-які реєстраційні дії на підставі рішень засновників або ліквідаційної комісії боржника до завершення розгляду позову Банку про визнання кредиторських вимог до боржника.

Суд, розглянувши заяву позивача про забезпечення позову, зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 136 ГПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача (боржника) або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача або особи, яка звернулась з відповідними вимогами у справі про банкрутство.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Згідно положень ч. 1 ст. 136 ГПК України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Відповідно до ч. 4 ст. 137 ГПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Системний аналіз ч. 1 ст. 136 і ст. 137 ГПК України, з врахуванням висновків про застосування норм права, які викладені в постанові Верховного Суду від 25 травня 2018 у справі № 916/2786/17, дають підстави дійти до висновку, що під час вирішення питання про необхідність задоволення чи відмови у задоволенні заяви про забезпечення позову, суди розглядають вказані заяви з застосуванням судового розсуду (окрім випадків, які передбачені в частинах 2, 5, 6, 7 ст. 137 ГПК України.

Судовий розсуд - це передбачене законодавством право суду, яке реалізується за правилами передбаченими ГПК України та іншими нормативно-правовими актами, що надає йому можливість під час прийняття судового рішення (вчинення процесуальної дії) обрати з декількох варіантів рішення (дії), встановлених законом, чи визначених на його основі судом (повністю або частково за змістом та/чи обсягом), найбільш оптимальний в правових і фактичних умовах розгляду та вирішення конкретної справи, з метою забезпечення верховенства права, справедливості та ефективного поновлення порушених прав та інтересів учасників судового процесу.

Отже, вирішуючи питання про забезпечення позову, господарський суд має оцінювати обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням наявності зв`язку між конкретним заходом щодо забезпечення позову і змістом позовних вимог та обставинами, на яких вони ґрунтуються, і доказами, які наведені на їх підтвердження, та положеннями законодавства, якими позивач обґрунтовує свої права, подаючи позов.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Предметом судового розгляду у цій справі є вимога позивача до відповідача про зобов`язання останнього включити в проміжний баланс кредиторську вимогу Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» в загальному розмір 71020,99 грн., з яких: 50 000 грн. прострочена заборгованість по кредиту, 12 477,88 грн. прострочена заборгованість по процентах, 7 350,69 грн. пеня за несвоєчасне погашення кредиту в межах строку позовної давності, 1 192,42 грн. заборгованість по пені за несвоєчасну сплату процентів за зобов`язання по договору № 272/2018/WO-1 від 21 листопада 2018 року.

Оскільки позивач звернувся до суду з позовними вимогами немайнового характеру, судове рішення, у разі їх задоволення, не вимагатиме примусового виконання, у цьому випадку має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття зазначених заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду. При цьому в таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, зокрема, чи зможе позивач їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

Обрані заходи до забезпечення позову не повинні мати наслідком повне припинення господарської діяльності суб`єкта господарювання.

Аналогічну правову позицію викладено у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16 серпня 2018 року у справі № 910/1040/18, постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18 грудня 2018 року у справі № 912/1616/18 та від 26 вересня 2019 року у справі №917/751/19.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 13 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

У рішенні Європейського суду з прав людини»(надалі ЄСПЛ) у справі «Надточий проти України» від 15 травня 2008 року зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі. Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Всупереч імперативним нормам статті 139 Господарського процесуального кодексу України, заявником лише перелічені нормативні приписи, що регулюють правовий механізм вжиття заходів забезпечення позову без обґрунтування необхідності забезпечення позову в контексті того, як невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду. Крім того, заява позивача про забезпечення позову ґрунтується виключно на припущеннях щодо цілеспрямованого ухилення Товариства з обмеженою відповідальністю «АВК» в особі ліквідаційної комісії/ліквідатор Ільїн В.С. від виконання взятих на себе зобов`язань як ліквідатора, а відтак і щодо неможливості чи істотного ускладнення в майбутньому виконання такого рішення. Жодних доказів на обґрунтування заяви про забезпечення позову позивачем не надано.

Дослідивши подану заяву про забезпечення позову, суд встановив, що її зміст є тотожним змісту позовної заяви, відповідно, позивачем не подано обґрунтованої заяви про забезпечення позову, так як підстави заяви про забезпечення позову збігаються з підставами позовної заявиі є тотожними. Діюча ж редакція ГПК України (ч. 11 ст. 137 Кодексу) не допускає вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Крім того, подана заява не містить пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення. Позиція позивача в частині не застосування зустрічного забезпечення не має під собою правового обґрунтування, адже лише суд у відповідності до норм 141 ГПК України вирішує питання застосування зустрічного забезпечення у відповідній письмовій ухвалі (ч. 4 ст. 141 ГПК України)

Додатково суд зазначає, що зі змісту заяви про забезпечення позову позивач просить суд, зокрема, заборонити комісії з припинення вчиняти дії щодо затвердження проміжного ліквідаційного балансу до завершення розгляду позову Банку про визнання майнових вимог до боржника, в той час як в позові позивач прохає суд зобов`язати відповідача включити в проміжний баланс кредиторську вимогу Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» в загальному розмір 71020,99 грн., що є загальновиключним один до одного.

Таким чином, вимоги, викладені в заяві про забезпечення позову, суперечать позовним вимогам та не спрямовані на забезпечення виконання рішення суду, у разі його задоволення, а позивачем не обґрунтовано яким чином застосування визначених ним заходів забезпечення позову забезпечить захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, як не надано і самих доказів на вмотивування поданої заяви.

З огляду на викладене та керуючись статтями 42, 136-141, 232-235 ГПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити Публічному акціонерному товариству Акціонерний Банк «Укргазбанк» в особі Харківської обласної дирекції АБ «Укргазбанк» у задоволенні заяви (вх. № 29255 від 02 грудня 2019 року) про забезпечення позову.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвалу підписано 03 грудня 2019 року.

Суддя Н.В. Калініченко

справа № 922/3533/19