УХВАЛА

28 листопада 2019 року

м. Київ

Справа № 920/472/16 (5021/2509/2011)

Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського суду Жукова С.В.

розглянувши матеріали касаційної скарги Сумського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів

на рішення Господарського суду Сумської області від 22.05.2019

та постанову Північного апеляційного господарського суду від 05.09.2019

у справі за позовом Сумського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів

до Публічного акціонерного товариства "Сумихімпром"

про стягнення 1 458 338,70 грн.

в межах справи про банкрутство № 5021/2509/2011

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Промислові інвестиції"

до Публічного акціонерного товариства "Сумихімпром"

про визнання банкрутом,

ВСТАНОВИВ:

Сумське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів звернулося до Господарського суду Сумської області з позовом до ПАТ "Сумихімпром" про стягнення 1 458 338,70 грн., в тому числі: 1455282,60 грн. адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів у 2015р. відповідно до статті 20 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні", зокрема за недотримання встановленого статтею 19 цього Закону нормативу із зайняття інвалідами 31 робочого місця; 3056,10 грн. пені за несвоєчасну сплату адміністративно-господарських санкцій.

Рішенням Господарського суду Сумської області від 22.05.2019 у справі №920/472/16 (5021/2509/2011), залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 05.09.2019, відмовлено у задоволенні позову Сумського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів.

16.10.2019 (згідно відбитку календарного штемпелю органу поштового зв`язку на конверті) Сумське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів подало до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Господарського суду Сумської області від 22.05.2019 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 05.09.2019 у справі №920/472/16 (5021/2509/2011).

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи №920/472/16 (5021/2509/2011) визначено колегію суддів у складі: Жуков С.В. - головуючий, Білоус В.В., Ткаченко Н.Г., що підтверджується протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 19.11.2019.

Дослідивши матеріали касаційної скарги, суддя-доповідач дійшов висновку про залишення її без руху, з огляду на таке.

Відповідно п. 2 ч. 4 ст. 290 ГПК України до касаційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України "Про судовий збір".

Відповідно ст. 4 Закону України "Про судовий збір", судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно пп.7 п.2 ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір" при поданні до господарського суду касаційної скарги на ухвалу суду судовий збір справляється у розмірі одного прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру судовий збір становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (пп. 1 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України „Про судовий збір" № 3674-VI).

Предметом спору у даній справі є стягнення з відповідача на користь позивача 1 458 338,70 грн., відтак за подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яким було відмовлено у задоволенні позову, апелянтом мало бути сплачено судовий збір у сумі 43 750, 16 грн. (1458338,70х1,5%х150%).

Однак, скаржником до апеляційної скарги не додано доказів сплати судового збору у встановленому законом порядку та розмірі.

При цьому, в додатках до касаційної скарги міститься клопотання про відстрочення сплати судового збору за подання апеляційної скарги до ухвалення рішення у даній справі, яке мотивовано тим, що видатки на судові витрати не профінансовані, оскільки відповідні документи знаходяться на підписі у розпорядника коштів вищого рівня.

Розглянувши заявлене клопотання скаржника про відстрочення сплати судового збору, колегія суддів не знайшла підстав для його задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно ст. 8 Закону України "Про судовий збір" (у редакції, чинній на дату звернення із касаційною скаргою), враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або

2) позивачами є:

а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Судова колегія зазначає, що єдиною підставою для вчинення господарським судом дій, зазначених у статті 8 Закону України "Про судовий збір", є врахування ним майнового стану сторін. Клопотання про відстрочення (розстрочення) сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до господарського суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі, а також те, що вона підпадає під умови, визначені ч. 1 ст. 8 вищезазначеного Закону.

Таким чином, відстрочення сплати судового збору та звільнення від такої сплати є правом суду, а відповідна заява сторони розглядається виходячи із визначених нею обставин, що унеможливлюють сплату судового збору на момент звернення до господарського суду, зокрема, з апеляційною скаргою, та підтвердження цих обставин належними та достатніми доказами.

Проте, як вбачається з касаційної скарги, скаржником при зверненні з відповідним клопотанням, в порушення норм статей 73-80 ГПК України, не надано належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів на підтвердження викладених у ньому обставин та доказів того, що фінансове становище останнього унеможливлює сплату судового збору за подання касаційної скарги. Скаржником не вказано також, що він підпадає під умови, визначені ч. 1 ст. 8 Закону України "Про судовий збір". Крім того, у заявленому клопотанні не наведено та не подано доказів на підтвердження того, що матеріальне становище заявника зміниться протягом визначеного процесуальним законом строку розгляду касаційної скарги та він зможе сплатити судовий збір у встановленому розмірі.

При цьому, колегія суддів звертає увагу скаржника, що статтею 129 Конституції України як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, тому самі лише обставини, пов`язані з фінансуванням підприємства, та відсутність у нього коштів для сплати судового збору не можуть вважатися безумовною підставою для звільнення від такої сплати або її відстрочення.

Під час розгляду клопотання скаржника судова колегія також враховує позицію, викладену у рішеннях Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 року у справі "Пелевін проти України" та від 30.05.2013 року у справі "Наталія Михайленко проти України", в яких зазначено, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг; оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Креуз проти Польщі" від 19.06.2001 року зазначено, що вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

Враховуючи даний принцип, а також положення статті 5 Закону України "Про судовий збір", господарський суд позбавлений права надавати перевагу будь-якій стороні, в тому числі й у питанні звільнення від сплати судового збору чи відстрочення такої сплати.

За таких обставин, оскільки скаржником не надано доказів в обґрунтування відстрочення сплати судового збору за подання касаційної скарги, то у суду відсутні підстави для задоволення клопотання Сумського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів про відстрочення йому такої сплати.

Згідно ч. 2 ст. 292 ГПК України, у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених ст. 290 цього Кодексу, застосовуються положення ст. 174 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Відповідно ч. 2 ст. 174 ГПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Таким чином, скаржнику необхідно усунути недоліки касаційної скарги, а саме подати суду документ про сплату (зарахування) судового збору в установленому законом порядку та у розмірі 43 750, 16 грн.

З огляду на викладене, касаційна скарга подана без додержання відповідних вимог процесуального законодавства, тому підлягає залишенню без руху на підставі ч.2 ст. 292 ГПК України, з визначенням строку для усунення недоліків цієї скарги.

Враховуючи залишення касаційної скарги без руху, суд вважає за необхідне клопотання скаржника про поновлення строку на касаційне оскарження залишити без розгляду до усунення скаржником недоліків.

Керуючись ст.ст. 174, 234, 235, 288, 290, 291, 292 Господарського процесуального кодексу України, ст.ст. 4, 8 Закону України "Про судовий збір", Суд,-

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу Сумського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів на рішення Господарського суду Сумської області від 22.05.2019 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 05.09.2019 у справі №920/472/16 (5021/2509/2011) залишити без руху.

2. Надати Сумському обласному відділенню Фонду соціального захисту інвалідів строк для усунення зазначених у цій ухвалі недоліків, який становить 10 днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху.

3. Сумському обласному відділенню Фонду соціального захисту інвалідів усунути недоліки, встановлені в даній ухвалі у такий спосіб:

- надати суду оригінал документа про сплату судового збору у розмірі 43 750, 16 грн. за подання касаційної скарги.

4. Роз`яснити скаржнику, що у разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали, касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач С.В. Жуков