УХВАЛА

м. Київ

05.12.2019Справа № 910/17061/19
Суддя Мудрий С.М., розглянувши заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Агро-Ритм» про забезпечення позову у справі

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Градострой»

до 1) приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чорноног Лариси Віталіївни

2) Київської міської ради

3) Київської міської державної адміністрації

про визнання протиправними та скасування рішень та про заборону розгляду звернення

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Градострой» звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чорноног Лариси Віталіївни, Київської міської ради, Київської міської державної адміністрації про визнання протиправними та скасування рішень та про заборону розгляду звернення, а саме:

- визнати протиправними та скасувати рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чорноног Лариси Віталіївни рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 32699166 від 02.12.2016 р. про право власності об`єкт нерухомого майна: незавершений будівництвом об`єкт, недобудований житловий комплекс з об`єктами соціально-побутового призначення, об`єкт житлової нерухомості: Ні. Адреса: м. Київ, вул. Здолбунівська, будинок 13. Номер запису про право власності 17790622. Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000;

- заборонити Київській міській раді та виконавчому органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), в тому числі його структурними підрозділами, вчиняти будь-які дії спрямовані на розгляд звернення Обслуговуючого кооперативу «ЖБК «Лейк Хаус» від 24 липня 2019р., стосовно надання земельної ділянки :90:142:00127 в оренду обслуговуючому кооперативу «ЖБК «Лейк Хаус».

В обґрунтування позову посилається зокрема на те, що у даний час фактичним власником об`єкта будівництва у відповідності до ст.ст. 331, 876 ЦК України є ТОВ «Градострой», оскільки саме позивач є власником незавершеного об`єкту будівництва, розташованого на земельній ділянці відповідно до ст.. 876 ЦК України, а також власником матеріалів, з яких збудовано об`єкт будівництва відповідно до ст.. 331 ЦК України, так як ТОВ «Градострой» будував об`єкт будівництва на земельній ділянці, утримує його на своєму балансі.

Разом із позовною заявою позивачем подано до суду заяву про забезпечення позову, в якій позивач просить:

- зняти з подальшого розгляду Київською міською радою та виконавчим органом Київської міської ради (Київською міською державною адміністрацією), в тому числі її структурними підрозділами, звернення обслуговуючого кооперативу «Житлово-Будівельний кооператив «Лейк Хаус» від 24 липня 2019р. стосовно надання земельної ділянки місце розташування - на вул. Здолбунівській, 13 у Дарницькому районі міста Києва; розмір - 0,6902 га; кадастровий № :90:142:0027 в оренду обслуговуючому кооперативу «Житлово-Будівельний кооператив «Лейк Хаус».

В обґрунтування заяви про забезпечення позову заявником зазначено, що ОК "ЖБК «Лейк Хауз» 24 липня 2019р. звернулося до Київської міської ради та виконавчого органу Київської міської ради (Київській міській державній адміністрації) з метою отримання земельної ділянки з кадастровим номером :90:146:0027 в оренду на 5 років.

На даний момент питання перебуває на розгляді в Постійній комісії Київської міської ради з питань містобудування, архітектури та землекористування.

Таким чином, на думку заявника, не здійснення заборони на вчинення Київською міською радою та виконавчим органом Київської міської ради (Київською міською державною адміністрацією), в тому числі його структурними підрозділами, будь-яких дій щодо відведення та надання земельної ділянки :90:142:0027 в оренду ОК «ЖБК «Лейк Хаус», призведе до заподіяння негативних наслідків правам та законним інтересам вищезазначених осіб.

Предметом основного позову, як і його позовними вимогами, являється визнання протиправними та скасування рішення Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чорноног Лариси Віталіївни про право власності на обєкт незавершеного будівництва за адресою - м. Київ, вул. Здолбунівська, будинок 13.

У випадку задоволення позовних вимог та з урахуванням того, що земельна ділянка № :90:142:0027 буде надана ОК «ЖБК «Лейк Хаус» в оренду, виникне ситуація, що об`єктом незавершеного будівництва буде володіти одна особа (ТОВ «Градострой»), а земельною ділянкою під цим об`єктом незавершеного будівництва буде користуватися інша (ОК «ЖБК «Лейк Хаус»), яка у 2016 році незаконним шляхом оформила на себе об`єкт незавершеного будівництва. І в такому разі, питання стосовно землі буде значно довго та важко повернути в попередній стан.

Відповідно до статті 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За змістом ч. 1 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується:

1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

3) встановленням обов`язку вчинити певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку;

6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту;

7) передачею речі, що є предметом спору, на зберігання іншій особі, яка не має інтересу в результаті вирішення спору;

8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності;

9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги;

10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

Частиною 1 статті 140 ГПК України встановлено, що заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Отже, питання задоволення заяви сторони у справі про застосування заходів до забезпечення позову вирішується судом в кожному конкретному випадку виходячи з характеру обставин справи, що дозволяють зробити висновок щодо утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду у випадку невжиття заходів забезпечення позову.

Системний аналіз положень частини 1 статті 136 і 137 Господарського процесуального кодексу України дає підстави дійти висновку, що під час вирішення питання про необхідність задоволення чи відмови у задоволенні заяви про забезпечення позову, суди розглядають вказані заяви з застосуванням судового розсуду (окрім випадків, які передбачені у частинах 2, 5, 6, 7 статті 137 Господарського процесуального кодексу України).

Судовий розсуд - це передбачене законодавством право суду, яке реалізується за правилами передбаченими Господарським процесуальним кодексом України та іншими нормативно-правовими актами, що надає йому можливість під час прийняття судового рішення (вчинення процесуальної дії) обрати з декількох варіантів рішення (дії), встановлених законом, чи визначених на його основі судом (повністю або частково за змістом та/чи обсягом), найбільш оптимальний в правових і фактичних умовах розгляду та вирішення конкретної справи, з метою забезпечення верховенства права, справедливості та ефективного поновлення порушених прав та інтересів учасників судового процесу.

За приписами ст. 9 Конституції України, статті 19 Закону України "Про міжнародні договори України" і статті 4 Господарського процесуального кодексу України господарські суди у процесі здійснення правосуддя мають за відповідними правилами керуватися нормами документів, ратифікованих законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції" Україна повністю визнає на своїй території дію приписів Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо визнання обов`язковою і без укладення спеціальної угоди юрисдикцію Суду в усіх питаннях, що стосуються її тлумачення і застосування.

Водночас ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі "Пантелеєнко проти України" зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Н. проти Нідерландів", ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

При вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Суд зазначає, що фактично забезпечення позову позивача зводиться до втручання в діяльність Київської міської ради, Київської міської державної адміністрації.

Крім того, доводи та обґрунтування заяви про забезпечення позову зводяться до оцінки доказів, що стосуються предмету спору та їх розгляду і надання їм відповідної оцінки щодо спірних правовідносин, що здійснюється під час розгляду справи по суті.

А також, відповідно до ч.11 статті 137 ГПК України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

За приписами ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Отже, питання задоволення заяви сторони у справі про застосування заходів до забезпечення позову вирішується судом в кожному конкретному випадку виходячи з характеру обставин справи, що дозволяють зробити висновок щодо утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду у випадку невжиття заходів забезпечення позову.

Відтак, здійснивши оцінку обґрунтованості доводів заявника, суд дійшов висновку, що заява про забезпечення позову не містить обґрунтованих мотивів та посилань на докази, на підставі яких, суд міг би дійти висновку щодо доцільності та необхідності забезпечення позову.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 136, 137, 140, 232-235 Господарського процесуального кодексу України, -

УХВАЛИВ:

1. В задоволенні заяви товариства з обмеженою відповідальністю «Градострой» про забезпечення позову відмовити.

2. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржено в апеляційному порядку окремо від рішення суду першої інстанції безпосередньо до суду апеляційної інстанції в строк, визначений ст. 256 ГПК України

Суддя С.М. Мудрий