РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

28.11.2019Справа № 910/11980/19

Господарський суд міста Києва у складі судді Маринченка Я.В., за участі секретаря судового засідання Денисевича А.Ю., розглянувши матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр-Альянс Груп»

до Акціонерного товариства «Укртрансгаз»

про стягнення 16489,82 грн,

за участі представників:

від позивача - не з`явився;

від відповідача - Цуліая Г.З. ( уповноважений представник).

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Укр-Альянс Груп» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Акціонерного товариства «Укртрансгаз» із вимогами про стягнення з відповідача 1417319,31 грн заборгованості, що виникла внаслідок неналежного виконання останнім умов укладеного між сторонами Договору транспортування природного газу № від 19.09.2018.

Крім того, позивачем заявлено до стягнення з відповідача 3% річних в сумі 11404,32 грн, та інфляційні втрати в розмірі 5085,50 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.09.2019 відкрито провадження у справі №910/11980/19 та постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, справу призначено до розгляду в підготовчому засіданні.

02.10.2019 через загальний відділ діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача надійшов відзив на позов у якому останній підтвердив наявність заборгованості перед позивача, але в меншому розмірі, ніж зазначено у позові, оскільки відповідачем до подання розглядуваної позовної заяви до розгляду та після відкриття провадження у справі, відповідачем було здійснено часткове погашення заборгованості. Також відповідач зазначив про неможливість своєчасного виконання зобов`язань за договором, пославшись на наявність форс-мажорних обставин та наявність значного дефіциту обігових коштів. Також відповідач заперечив проти нарахованих позивачем сум 3% річних та інфляційних втрат, пославшись на невідповідність останніх положенням чинного законодавства. На підставі викладеного відповідач просив суд відмовити у задоволенні позову.

10.10.2019 через загальний відділ діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшла відповідь на відзив у якій позивач заперечив проти заперечень відповідача викладених у відзиві зазначивши, що посилання відповідача на форс-мажорні обставини є безпідставним та необґрунтованим, оскільки не підтвердженні належними доказами, зокрема висновком Торгово-промислової палати.

21.10.2019 через загальний відділ діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив у якій в повному обсязі заперечив проти доводів позивача.

21.11.2019 через загальний відділ діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог, в якій останній зазначив про часткове виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором та просив суд стягнути з відповідача на свою користь 717497,70 грн основного боргу, 11404,32 грн 3% річних та 5085,50 грн інфляційних втрат.

Також 21.11.2019 через загальний відділ діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшла заява про повернення суми сплаченого судового збору у якій останній, з огляду на подання заяви про зменшення розміру позовних вимог, просив суд повернути суму зайво сплаченого судового збору.

26.11.2019 через загальний відділ діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи заяви про припинення зобов`язань зарахуванням зустрічних однорідних вимог.

26.11.2019 в судовому засіданні представником позивача подано заяву про зменшення розміру позовних вимог в частині основної заборгованості в якій останній зазначив, що у зв`язку з зарахуванням зустрічних однорідних вимог, відповідачем фактично погашено існуючу перед позивачем основну заборгованість за договором, у зв`язку з чим, позивач просив суд стягнути з відповідача на свою користь 11404,32 грн 3% річних та 5085,50 грн інфляційних втрат, а також вирішити питання про повернення суми сплаченого судового збору.

У відповідності до ч.2 ст.46 Господарського процесуального кодексу України, позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Розглянувши заяву позивача про зменшення позовних вимог, судом прийнято до розгляду заяву про зменшення позовних вимог, у зв`язку із чим має місце нова ціна позову.

28.11.2019 через загальний відділ діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшла заява про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, відповідно до якої останній просив стягнути з відповідача 10000 грн витрат на правничу допомогу.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти задоволення вимог позивача про стягнення 3% річних та інфляційних втрат.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 19.09.2018 між Акціонерним товариством «Укртрансгаз» (оператор, відповідач) та Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр-Альянс Груп» (замовник, відповідач) згідно із Законом України «Про ринок природного газу» та Кодексом газотранспортної системи, затвердженим постановою НКРЕКП від 30.09.2015 року №2493 (далі - Кодекс ГТС) укладений договір транспортування природного газу № від 19.09.2018.

Пунктом 2.1 Договору (в редакції Додаткової угоди №4 від 01.05.2019) встановлено, що за цим договором оператор надає замовнику послугу транспортування природного газу (далі - послуга) на умовах, визначених у цьому договорі, а замовник сплачує оператору встановлені в цьому договорі вартість такої послуги та плат (за їх наявності), які виникають при його виконанні.

Пунктом 5 глави 1 розділу І Кодексу ГТС визначено, що балансування системи - діяльність, яка здійснюється оператором газотранспортної системи в рамках надання послуг транспортування, що полягає у врівноваженні попиту та пропозиції природного газу у газотранспортній системі, що охоплює фізичне балансування та комерційне балансування.

Пунктом 5 глави 1 розділу І Кодексу ГТС також визначено, що різниця між обсягами природного газу, поданими замовником послуг транспортування для транспортування на точці входу, та відібраними замовником послуг транспортування з газотранспортної системи на точці виходу, що визначається відповідно до алокації є небалансом.

Пунктом 3 глави 1 розділу XIV Кодексу ГТС встановлено, що перевищення обсягів відібраного природного газу з газотранспортної системи над обсягами переданого природного газу є негативним небалансом, а перевищення обсягів переданого природного газу над обсягами відібраного природного газу - позитивним небалансом.

Відповідно до пункту 6 глави 6 розділу XIV Кодексу ГТС плата за добовий небаланс застосовується таким чином: якщо обсяг добового небалансу замовника послуг транспортування природного газу за газову добу є позитивним, то вважається, що замовник послуг транспортування природного газу на підставі попередньої згоди, наданої на умовах договору на транспортування природного газу, продав оператору газотранспортної системи природний газ в обсязі добового небалансу і, відповідно, має право на отримання грошових коштів від оператора газотранспортної системи у розмірі плати за добовий небаланс; якщо добовий небаланс замовника послуг транспортування природного газу за газову добу є негативним, то вважається, що замовник послуг транспортування природного газу на підставі попередньої згоди, наданої на умовах договору на транспортування природного газу, придбав природний газ в оператора газотранспортної системи в обсязі добового небалансу та повинен сплатити оператору газотранспортної системи плату за добовий небаланс.

Відповідно до пункту 19 глави 6 розділу XIV Кодексу ГТС у випадку якщо загальна вартість щодобових негативних небалансів протягом звітного газового місяця перевищує загальну вартість щодобових позитивних небалансів протягом звітного газового місяця, оператор газотранспортної системи до 14 числа газового місяця, наступного за звітним, надсилає замовнику послуг транспортування природного газу рахунок на оплату за добовий небаланс. Замовник послуг транспортування природного газу має оплатити рахунок за добовий небаланс у строк до 20 числа місяця, наступного за звітним.

Згідно з пунктом 20 глави 6 розділу XIV Кодексу ГТС у випадку якщо загальна вартість щодобових позитивних небалансів протягом звітного газового місяця перевищує загальну вартість щодобових негативних небалансів протягом звітного газового місяця, оператор газотранспортної системи до 14 числа газового місяця, наступного за звітним, повідомляє замовника послуг транспортування природного газу про розмір грошових коштів, які підлягають виплаті замовнику (розмір визначається як різниця між загальною вартістю щодобових позитивних небалансів протягом звітного газового місяця та загальною вартістю щодобових негативних небалансів протягом звітного газового місяця). Виплата грошових коштів здійснюється на рахунок замовника послуг транспортування природного газу у строк до 20 числа місяця, наступного за звітним.

Згідно з п.3.1 Договору, оператор зобов`язаний, зокрема здійснити у строк до 20 числа місяця, наступного за звітним, виплату грошових коштів на рахунок замовника, якщо загальна вартість щодобових позитивних небалансів протягом звітного газового місяця перевищує загальну вартість щодобових негативних небалансів Замовника протягом звітного газового місяця.

За змістом пункту 4.1 Договору, замовник зобов`язаний здійснити у термін до 5 робочих днів з дня виставлення рахунка оплату вартості добових небалансів, якщо загальна вартість щодобових негативних небалансів протягом звітного газового місяця перевищує загальну вартість щодобових позитивних небалансів замовника протягом звітного газового місяця.

Відповідно до 11.4 Договору, врегулювання щодобових небалансів оформлюються одностороннім актом за підписом оператора на весь обсяг щодобових небалансів. В акті зазначаються щодобові обсяги небалансів, а також ціни, за якими оператор врегулював щодобові небаланси (у розрізі кожної доби).

У результаті надання послуги транспортування протягом березня-липня 2019 року AT «Укртрансгаз» здійснений розрахунок небалансів ТОВ «Укр-Альянс Груп», які є позитивними.

ТОВ «Укр-Альянс Груп» отримано від AT «Укртрансгаз» до договору транспортування природного газу № від 19.09.2018 року наступні акти врегулювання щодобових небалансів в електронній формі (з використанням електронних засобів оброблення інформації):

акт №03-2019- від 31.03.2019 за березень 2019 року;

акт №04-2019- від 30.04.2019 за квітень 2019 року;

акт №05-2019- від 31.05.2019 за травень 2019 року;

акт №06-2019- від 30.06.2019 за червень 2019 року;

акт №07-2019- від 31.07.2019 за липень 2019 року.

Відповідно до акту №03-2019- від 31.03.2019 врегулювання щодобових небалансів за березень 2019 року, AT «Укртрансгаз» мало сплатити на користь ТОВ «Укр-Альянс Груп» 860091,63 грн вартості позитивних небалансів. Строк оплати до 20.04.2019, згідно з пунктом 3.1. договору.

Відповідно до акту №04-2019- від 30.04.2019 врегулювання щодобових небалансів за квітень 2019 року, AT «Укртрансгаз» мало сплатити на користь ТОВ «Укр-Альянс Груп» 90503,35 грн вартості позитивних небалансів. Строк оплати до 20.05.2019, згідно з пунктом 3.1. договору.

Відповідно до акту №05-2019- від 31.05.2019 врегулювання щодобових небалансів за травень 2019 року, AT «Укртрансгаз» мало сплатити на користь ТОВ «Укр-Альянс Груп» 387146,26 грн вартості позитивних небалансів. Строк оплати до 20.06.2019, згідно з пунктом 3.1. договору.

Відповідно до акту №06-2019- від 30.06.2019 врегулювання щодобових небалансів за червень 2019 року, AT «Укртрансгаз» мало сплатити на користь ТОВ «Укр-Альянс Груп» 656739,87 грн вартості позитивних небалансів. Строк оплати до 20.07.2019, згідно з пунктом 3.1. договору.

Відповідно до акту №07-2019- від 31.07.2019 врегулювання щодобових небалансів за липень 2019 року, AT «Укртрансгаз» мало сплатити на користь ТОВ «Укр-Альянс Груп» 195626,97 грн вартості позитивних небалансів. Строк оплати до 20.08.2019, згідно з пунктом 3.1. договору.

Оскільки, відповідачем свої зобов`язання за договором транспортування природного газу № від 19.09.2018 зі сплати вартості позитивних небалансів в повному обсязі не виконані заборгованість відповідача перед позивачем з оплати позитивних небалансів за березень-липень 2019 року становить 1417319,31грн.

У зв`язку із порушенням відповідачем пункту 3.1. договору транспортування природного газу № від 19.09.2018 року, пункту 20 глави 6 розділу XIV Кодексу ГТС та простроченням відповідачем грошового зобов`язання, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з Акціонерного товариства «Укртрансгаз» заборгованості у сумі 1417319,31 грн, 3 % річних в розмірі 11404,32 грн та інфляційних втрат в сумі 5085,50 грн.

Під час розгляду справи позивачем подано заяву про зменшення розміру позовних вимог, у якій позивач просив суд стягнути з відповідача 3 % річних в розмірі 11404,32 грн та інфляційних втрат в сумі 5085,50 грн.

Відповідно до ч.1, 2 ст.509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з ч.1 ст.903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Пунктом 3.1. договору транспортування природного газу № від 19.09.2018 сторони погодили, що оператор зобов`язаний, зокрема здійснити у строк до 20 числа місяця, наступного за звітним, виплату грошових коштів на рахунок Замовника, якщо загальна вартість щодобових позитивних небалансів протягом звітного газового місяця перевищує загальну вартість щодобових негативних небалансів Замовника протягом звітного газового місяця.

Договір, відповідно до ст.629 Цивільного кодексу України, є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно із ст.525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічна правова норма передбачена частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України.

Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Матеріалами справи підтверджено прострочення відповідачем зобов`язання зі сплати вартості позитивних небалансів згідно з актами №03-2019- від 31.03.2019 за березень 2019 року, №04-2019- від 30.04.2019 за квітень 2019 року, №05-2019- від 31.05.2019 за травень 2019 року, №06-2019- від 30.06.2019 за червень 2019 року та №07-2019- від 31.07.2019 за липень 2019 року на загальну суму 1417319,31 грн.

Оскільки відповідачем допущено прострочення відповідачем виконання грошового зобов`язання, то позивачем здійснено нарахування 3 % річних в розмірі 11404,32 грн та інфляційних втрат в сумі 5085,50 грн (у редакції заяви про зменшення позовних вимог).

Частиною 1 статті 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно зі частиною 2 статті 625 Цивільного Кодексу України, за прострочення виконання грошового зобов`язання настає відповідальність у вигляді сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також сплати трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок трьох відсотків річних, відповідно до якого сума 3%річних становить 11404,32 грн, судом встановлено, що вказане нарахування проведено позивачем у відповідності до вимог чинного законодавства, а відтак позовні вимоги у цій частині підлягають задоволенню.

В той же час, стосовно розрахунку інфляційних втрат, відповідно до якого позивачем заявлено до стягнення з відповідача 5085,50 грн інфляційних втрат, суд зазначає, що при здійсненні вказаного розрахунку позивачем допущено арифметичні помилки.

Так здійснивши власний перерахунок заявленої до стягнення суми інфляційних втрат, суд дійшов висновку щодо наявності підстав для часткового задоволення позовних вимог у цій частині та стягнення з відповідача 2237,28 грн інфляційних втрат.

З огляду на викладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Разом з тим, щодо заперечень відповідача проти позову з посиланням на відсутність вини у простроченні виконання зобов`язання з огляду на надзвичайну ситуацію, пов`язану з припиненням роботи технологічного обладнання газотранспортної системи, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до розділу XIV Договору від 19.09.2018 року сторони звільняються від відповідальності за часткове або повне невиконання своїх зобов`язань за цим договором, якщо таке невиконання є наслідком обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин) та якщо в момент взяття на себе зобов`язань за цим Договором така Сторона не могла ані передбачити, ані попередити їх настання.

Під форс-мажорними обставинами розуміють надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами цього договору. Строк виконання зобов`язань відкладається на строк дії форс-мажорних обставин.

На підтвердження існування форс-мажорних обставин відповідач посилається на Лист державної служби з надзвичайних ситуацій №02-8796/161 від 20.06.2019 та Протокол засідання Експертної комісії ДСНС України з визначення рівнів та класів надзвичайних ситуацій №93-19 від 20.06.2019, яким підтверджено протокольне рішення засідання комісії з питань надзвичайних ситуацій АТ «Укратрансгаз» стосовно класифікації ситуації, що пов`язана з можливим припиненням роботи технологічного обладнання об`єктів магістрального трубопровідного транспорту газотранспортної системи України, як надзвичайної ситуації техногенного характеру.

Утім відповідачем не додано до матеріалів справи вказаних доказів.

В той же час, суд зазначає, що навіть за наявності в матеріалах справи вказаних доказів, Лист державної служби з надзвичайних ситуацій від 20.06.2019 року не є належним, допустимим доказом, в розумінні ст.ст.76, 77, 78, 79, 91 Господарського процесуального кодексу України, на підтвердження існування форс-мажорних обставин.

Водночас, позивач є суб`єктом господарювання, який здійснює, зокрема оптову торгівлю твердим, рідким, газоподобним паливом і подібними продуктами, метою діяльності позивача як учасника господарських відносин є досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку відповідно до частини другої статті 3 ГК України.

Частиною першою статті 96 ЦК України передбачено, що юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями.

Відповідно до статті 526 ЦК України і статті 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Відтак, суд вважає, що відповідач зобов`язаний здійснити розрахунки з позивачем щодо оплати позитивного небалансу на підставі Договору транспортування природного газу № від 19.09.2018 року, а відсутність коштів не є підставою для звільнення відповідача від виконання встановленого чинним законодавством за умовами укладеного сторонами договору зобов`язання.

З огляду на викладене, заперечення відповідача, викладені у поданих до суду заявах по суті спору визнаються судом безпідставними та необґрунтованими.

Згідно із ч.2-3 ст.13 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Частиною 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст.77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч.1 ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідачем не надано суду належних доказів на спростування викладених у позові обставин.

Стосовно вимоги позивача про покладення на відповідача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 10000 грн, слід зазначити таке.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема належать витрати на професійну правничу допомогу.

Частиною 2 ст.126 Господарського процесуального кодексу України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

За приписами ч.3 ст.126 Господарського процесуального кодексу України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Позивачем, на підтвердження факту надання правничої допомоги до матеріалів справи додано Договір про надання правової допомоги №01/04/19-1 від 01.04.2019, укладений із адвокатом Вовк С.С., детальний опис виконаних адвокатом робіт, Акти надання послуг №52 від 30.09.2019 та №58 від 31.10.2019.

Таким чином, вимоги позивача про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу адвоката є обґрунтованими.

Разом з тим, щодо розподілу судового збору, суд зазначає наступне.

Згідно з положеннями ч.1 ст.4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

За приписами ст.4 Закону України «Про судовий збір» за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних.

Відповідно до ст.8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 01.01.2019 становить 1921 грн.

Враховуючи, розмір заявлених позивачем вимог в сумі 16489,82 грн (з урахуванням поданих заяв про зменшення розміру позовних вимог), за подання до суду даної позовної заяви, позивачем мав бути сплачений судовий збір в розмірі 1921 грн.

На підставі викладеного, враховуючи положення ст.129 Господарського процесуального кодексу України, витрати на сплату судового збору в сумі 1921 грн. покладаються сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Разом з тим, суд вважає за необхідне звернути увагу позивача, що пунктом 1 ч.1, ч.2 ст.7 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом. У випадках, установлених п. 1 ч. 1 цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми.

Керуючись ст.ст.13, 73, 74, 76, 77, 86, 129, ст.ст.232, 233, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Акціонерного товариства «Укртрансгаз» (01021, м. Київ, Кловський узвіз, буд. 9/1; ідентифікаційний код 30019801) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр-Альянс Груп» (01010, м. Київ, вул. Левандовська буд. 8, н/п з №1 по №8 (групи приміщень 10) (в літ. А); ідентифікаційний код 39377647) 11404 (одинадцять тисяч чотириста чотири) грн 32 коп. трьох відсотків річних, 2237 (двi тисячi двісті тридцять сім) грн 28 коп. інфляційних втрат, 10000 (десять тисяч) грн витрат на правничу допомогу, а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 1589 (одна тисяча п`ятсот вісімдесят дев`ять) грн 19 коп.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено: 09.12.2019

Суддя Я.В. Маринченко