ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" грудня 2019 р. Справа№ 910/8681/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Майданевича А.Г.

суддів: Пономаренка Є.Ю.

Суліма В.В.

без повідомлення учасників апеляційного провадження

розглянувши у письмовому провадженні матеріали апеляційної скарги

Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Інгосстрах"

на рішення Господарського суду міста Києва від 18.09.2019

у справі № 910/8681/19 (суддя Усатенко І.В.)

за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія

"Інгосстрах"

до Моторного (транспортного) страхового бюро України

про стягнення 23 926,43 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У липні 2019 року Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Інгосстрах» (далі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва із позовом до Моторного (транспортного) страхового бюро України (далі - відповідач) про стягнення 23 926,43 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що в силу положень статті 27 Закону України "Про страхування" та статті 993 Цивільного кодексу України позивачем отримано право вимоги до особи, відповідальної за шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. У зв`язку з тим, що водій транспортного засобу мав іноземний страховий сертифікат "Зелена картка", тому страхове відшкодування позивачу повинно здійснювати Моторне (транспортне) страхове бюро України.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду міста Києва від 18.09.2019 у задоволені позовних вимог відмовлено повністю.

Рішення суду обґрунтовано тим, що при наявності у винуватця ДТП іноземного страхового сертифікату "Зелена картка" страховик потерпілого, що виплатив страхове відшкодування за договором добровільного страхування, не набуває права звернення до МТСБУ, оскільки в пункті 36.4 статті 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" прямо зазначено, що у такій ситуації у МТСБУ не виникає обов`язку здійснювати відповідне відшкодування (регламентні виплати) страховикам.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення їх доводів

Не погодившись з прийнятим рішенням, Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Інгосстрах" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 18.09.2019 та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Апеляційна скарга мотивована неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи, порушенням та неправильним застосуванням норм процесуального і матеріального права.

Скаржник стверджує, що відповідно до ч. 1 ст. 36.4, підпункту «в» пункту 41.2 ст. 41 та ст. 41.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ повинно відшкодувати потерпілому шкоду, яка не була відшкодована за договором майнового страхування (якщо розмір відшкодування був зменшений відповідно до його умов), а також повинно здійснювати регламентну виплату на користь особи, яка здійснила таке відшкодування за договором майнового стахування.

Апелянт зазначає, що у розумінні ст. 27 Закону України «Про страхування», ст. 993 Цивільного кодексу України та норм Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Інгосстрах", виплативши страхувальнику суму страхового відшкодування, виконало у повному обсязі зобов`язання за договором майнового страхування, та, у свою чергу, має право вимоги до відповідальної особи, якою є МТСБУ.

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу

У свою чергу, заперечуючи проти апеляційної скарги, відповідач у своєму відзиві, наданому до суду 06.11.2019, зазначає, що рішення суду прийнято при повному з`ясуванні обставин справи, з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, без їх порушення, тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає і рішення слід залишити без змін. Крім того, відповідач вказує, що згідно з пунктом 41.3 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ не відшкодовує шкоду потерпілим, якщо вони можуть задовольнити свої вимоги на підставі договорів інших видів страхування, у зв`язку з чим, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором добровільного страхування, не переходить право, яке потерпілим не набувається у відповідності до норми закону.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.10.2019 справу № 910/8681/19 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Майданевич А.Г., суддів Пономаренко Є.Ю., Сулім В.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 08.10.2019 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Інгосстрах" на рішення Господарського суду міста Києва від 18.09.2019 у справі №910/8681/19 та розгляд апеляційної скарги ухвалено здійснювати у порядку письмового провадження без повідомлення учасників.

У матеріалах справи наявні належні докази повідомлення учасників справи про розгляд апеляційної скарги у порядку письмового провадження, що підтверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

25.10.2017 між Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Інгосстрах" (страховик) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Автокредит плюс" (страхувальник) укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № ABH0CPS - 179P03Y (далі - договір).

У пункті 4 договору сторони визначили, що предметом договору є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать закону, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням наземним транспортним засобом, що належать йому на правах власності, повного господарського відання, оперативного управління або інших законних підставах.

Застрахованим транспортним засобом відповідно до пункту 5 договору є транспортний засіб "Volkswagen Polo" д.р.н. НОМЕР_1 . Вигодонабувачем за договором являється ТОВ "Автокредит плюс".

16.10.2018 у місті Києві відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу "Volkswagen Polo", д.р.н. НОМЕР_1 , який належить ТОВ "Автокредит плюс", під керуванням ОСОБА_1 , та транспортного засобу "Ford Focus", д.р.н. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 (власника не визначено), що підтверджується довідкою про дорожньо-транспортну пригоду № 990446 від 20.12.2018.

Постановою Оболонського районного суду міста Києва від 30.10.2018 ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

16.10.2018 ТОВ "Автокредит Плюс" звернулось до ПАТ "СК "Інгосстрах" із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування, в якій повідомило про те, що 16.10.2018 відбулося пошкодження застрахованого транспортного засобу "Volkswagen Polo", д.р.н. НОМЕР_1 . Виплату страхового відшкодування ТОВ "Автокредит Плюс" просило виконати на рахунок СТО "Восток".

Відповідно до звіту № 1797018/10/18 вартість відновлювального ремонту транспортного засобу "Volkswagen Polo", д.р.н. НОМЕР_1 , складає 37958,19 грн. Вартість відновлювального ремонту даного транспортного засобу з урахуванням фізичного зносу становить 23926,43 грн.

Згідно з актом огляду транспортного засобу від 19.10.2018, ремонтної калькуляції № 1797018 від 26.10.2017 вартість ремонту з ПДВ визначено у розмірі 37958,19 грн. Коефіцієнт фізичного зносу не застосовувався.

СТО "Восток" (ФОП Ревунов В.Г.) надано, а ТОВ "Автокредит Плюс" прийнято роботи загальною вартістю 23926,43 грн., що підтверджується актом прийому - передачі виконаних робіт № 8112/2/10 від 26.10.2018.

Вказану подію позивачем визнано страховим випадком та сума вартості відновлювального ремонту автомобіля "Volkswagen Polo", д.р.н. НОМЕР_1 , була сплачена ПАТ "СК "Інгосстрах" на рахунок СТО "Восток" (ФОП Ревунов Вячеслав Геннадійович) у розмірі 23926,43 грн., згідно платіжного доручення № 5214 від 01.11.2018.

Отже, сума розрахована позивачем та виплачена за ремонт автомобіля "Volkswagen Polo", д.р.н. НОМЕР_1 , становить розмір, який визначений у страховому акті № 54 - 6809852 від 01.11.2018 та складає 23926,43 грн.

26.03.2019 ПАТ "СК "Інгосстрах" звернулось до Моторного (транспортного) страхового бюро України з претензією (заявою) №26-03/02-03 про виплату страхового відшкодування на суму 23926,43 грн., оскільки водій транспортного засобу "Ford Focus", д.р.н. НОМЕР_2 , на момент ДТП мав страховий сертифікат міжнародної системи автомобільного страхування "Зелена картка".

Моторне (транспортне) страхове бюро України у відповіді на заяву позивача № 8.3 - 03/11057 від 05.04.2019 та № 8.3 - 03/12191 від 16.04.2019, повідомило, що для подальшого розгляду справи та прийняття рішення щодо здійснення регламентної виплати, МТСБУ необхідно надати постанову суду, яка визначає особу відповідальну за скоєння ДТП, яка завірена мокрою печаткою, а також оригінал автотоварознавчого дослідження, копії яких були надані позивачем в додатках до претензії. Крім цього, МТСБУ просило надати оригінал або копію сертифікату "Зелена картка" особи винної у скоєнні ДТП (за наявності та у разі якщо не було надано попередньо).

Звертаючись з позовною заявою, позивач вказав, що в силу положень статті 27 Закону України "Про страхування" та статті 993 Цивільного кодексу України позивачем отримано право вимоги до особи, відповідальної за шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Оскільки водій транспортного засобу "Ford Focus" мав іноземний страховий сертифікат "Зелена картка", тому страхове відшкодування позивачу повинно здійснювати Моторне (транспортне) страхове бюро України, у зв`язку з чим, позивач просив стягнути з відповідача суму страхового відшкодування у розмірі 23926,43 грн.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд вказав, що при наявності у винуватця ДТП іноземного страхового сертифікату "Зелена картка" страховик потерпілого, що виплатив страхове відшкодування за договором добровільного страхування, не набуває права звернення до МТСБУ, оскільки в пункті 36.4 статті 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" прямо зазначено, що у такій ситуації у МТСБУ не виникає обов`язку здійснювати відповідне відшкодування (регламентні виплати) страховикам.

Проте, суд апеляційної інстанції не погоджується із висновком суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позову, з огляду на наступне.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

За приписами статті 1 Закону України "Про страхування" страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Відповідно до статей 8, 9 Закону України "Про страхування" страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Страхова сума - грошова сума, в межах якої страховик відповідно до умов страхування зобов`язаний провести виплату при настанні страхового випадку. Страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. Розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку.

Здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком (стаття 25 Закону України "Про страхування").

Положеннями статті 988 Цивільного кодексу України встановлено, що страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Як вбачається з матеріалів справи, Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Інгосстрах" згідно з платіжним дорученням №5214 від 01.11.2018 перерахувало СТО «Восток» (ФОП Ревунов В.Г.) суму страхового відшкодування у розмірі 23926,43 грн. Отже, позивач виконав свої з зобов`язання за договором добровільного страхування наземного транспорту № ABH0CPS - 179P03Y від 25.10.2017 належним чином.

Згідно зі статтями 993 Цивільного кодексу України та 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договорм майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Тобто, у таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Нового зобов`язання з відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора, а саме потерпілий (страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди, відтак страховик виступає замість потерпілого у деліктному зобов`язанні.

При цьому, у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" порядку.

Таким чином, до позивача у межах фактичних витрат і суми страхового відшкодування перейшло право вимоги, яке страхувальник (потерпілий) мав до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Загальні положення про відшкодування завданої майнової шкоди закріплені в положеннях статті 1166 Цивільного кодексу України.

Частинами 1, 2 статті 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (надалі Закон) закріплено обов`язковість укладення договору страхування цивільно-правової відповідальності (полісу) юридичними та фізичними особами, які відповідно до законів України є власниками або законними володільцями (користувачами) наземних транспортних засобів на підставі права власності, права господарського відання, оперативного управління, на основі договору оренди або правомірно експлуатують транспортний засіб на інших законних підставах.

Згідно з частинами 1, 4 статті 21 цього Закону з урахуванням положень пункту 21.3 цієї статті на території України забороняється експлуатація транспортного засобу (за винятком транспортних засобів, щодо яких не встановлено коригуючий коефіцієнт в залежності від типу транспортного засобу) без поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України, або поліса (сертифіката) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного в іншій країні з уповноваженою організацією із страхування цивільно-правової відповідальності, з якою МТСБУ уклало угоду про взаємне визнання договорів такого страхування. У разі експлуатації транспортного засобу на території України без наявності чинного поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності особа несе відповідальність, встановлену законом.

Як вказувалось вище, вина учасника ДТП, який керував автомобілем "Ford Focus", р.н. НОМЕР_2 , ОСОБА_2 встановлена у судовому порядку постановою Оболонського районного суду міста Києва від 30.10.2018 у справі № 756/13955/18, яка набрала законної сили.

Водій транспортного засобу "Ford Focus", р.н. НОМЕР_2 , на момент ДТП мав страховий сертифікат міжнародної системи автомобільного страхування "Зелена картка" № PL/12/4209542 (термін дії з 19.09.2018 по 30.05.2019).

Взаємовідносини у сфері міжнародної системи автомобільного страхування "Зелена картка" врегульовано безпосередньо Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (далі - Закон) та Процедурними Правилами, прийнятими Радою Бюро на Генеральній Асамблеї 30.05.2002 (далі - Процедурні правила).

Страховий сертифікат "Зелена картка" - це страховий сертифікат єдиної форми, яка застосовується в країнах - членах міжнародної системи автомобільного страхування "Зелена картка", які зазначено і не викреслено у такому сертифікаті (ст. 1 Закону).

Положеннями пп. п. 39.2.5 п. 39.2 ст. 39 Закону визначено, що одним із основних завдань МТСБУ є співробітництво з уповноваженими організаціями інших країн у галузі страхування цивільно-правової відповідальності, координація обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників та/або водіїв транспортних засобів - нерезидентів у разі в`їзду їх на територію України та власників та/або водіїв транспортних засобів - резидентів - у разі їх виїзду за межі України.

Під час в`їзду на територію України власник транспортного засобу, який зареєстрований в іншій країні, зобов`язаний згідно п. 10.4. ст. 10 Закону мати на весь термін перебування такого транспортного засобу на території України сертифікат міжнародного автомобільного страхування "Зелена картка" або внутрішній договір страхування цивільно-правової відповідальності.

За приписами п. 40.1 ст. 40 Закону МТСБУ є гарантом відшкодування шкоди: на території країн - членів міжнародної системи автомобільного страхування "Зелена картка", заподіяної власниками та/або користувачами транспортних засобів, якщо такі власники та/або користувачі надали іноземним компетентним органам страховий сертифікат "Зелена картка", виданий від імені страховиків - членів МТСБУ; на території України, заподіяної водіями - нерезидентами, на умовах та в обсягах, встановлених законодавством про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності та принципами взаємного врегулювання шкоди на території країн - членів міжнародної системи автомобільного страхування "Зелена картка", за інших обставин, визначених чинним законодавством про цивільно-правову відповідальність.

При цьому, вказаним Законом чітко визначено умови, за яких МТСБУ здійснює відшкодування страхових коштів.

Відповідно до пп. "в" п. 41.2 ст. 41 Закону МТСБУ за рахунок коштів фонду страхових гарантій відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, зареєстрованим в іншій країні, щодо якого був виданий іноземний сертифікат "Зелена картка", що діяв на день дорожньо-транспортної пригоди на території України. Така регламентна виплата здійснюється на умовах та в обсягах, встановлених законодавством про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та принципами взаємного врегулювання шкоди на території країн - членів міжнародної системи автомобільного страхування "Зелена картка".

Виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) ( п. 36.4 ст. 36 Закону) може бути здійснена безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом "а" п. 41.1 ст. 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов`язані з відшкодуванням збитків.

Страховик здійснює компенсацію витрат страхувальника або особи, звільненої від цього виду страхування на підставі п. 13.1 ст. 13 Закону або відповідальність якої застрахована іноземною страховою компанією відповідно до умов Міжнародної системи автомобільного страхування "Зелена картка", за умови, що такі витрати здійснюються за згодою страховика (МТСБУ). У компенсації витрат може бути відмовлено повністю або частково, якщо такі витрати здійснені без попереднього погодження із страховиком (МТСБУ).

За змістом п. 4 Преамбули Процедурних правил метою системи, відомої під назвою "система Зеленої карти", було сприяння транскордонному пересуванню автотранспортних засобів за допомогою надання страхування автоцивільної відповідальності відповідно до критеріїв, необхідними в країні в`їзду, і гарантує у випадках аварій компенсації постраждалим відповідно до національного законодавства та нормативними актами даної країни.

Таким чином, колегія суддів зазначає, що із системного аналізу ч. 1 ст. 36.4, підпункту "в" пункту 41.2 статті 41 та статті 41.3 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" вбачається, що обов`язок відшкодувати потерпілому шкоду, яка не була відшкодована за договором майнового страхування (якщо розмір відшкодування був зменшений відповідно до його умов), та здійснити регламентну виплату на користь особи, яка сплатила страхове відшкодування за договором майнового страхування, покладається на МТСБУ.

Отже, суд апеляційної інстанції вказує, що норма статті 41.3 Закону у сукупності з нормами ч. 1 ст. 36.4, підпункту "в" пункту 41.2 статті 41 встановлює механізм запобігання здійсненню подвійного відшкодування, оскільки страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків.

Відповідно до ст. 3 Процедурних правил, у разі якщо Бюро стане відомо про дорожньо-транспортну пригоду, яка сталася на території країни, що належить до компетенції цього Бюро, за участю автотранспортного засобу з іншої країни, таке Бюро має приступити до розгляду обставин пригоди та якомога швидше повідомити про цю пригоду страховика, який видав "Зелену картку" або поліс страхування, або відповідне Бюро.

Положеннями ч. 2 п. 22.1 ст. 22 Закону визначено, що у разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

За приписами п. 36.2. ст. 36 Закону, страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна; у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Як вбачається з матеріалів справи, 26.03.2019 ПАТ "СК "Інгосстрах" звернулось до Моторного (транспортного) страхового бюро України з претензією №26-03/02-03 про виплату страхового відшкодування (регламентної виплати) на суму 23926,43 грн., оскільки водій транспортного засобу "Ford Focus", д.р.н. НОМЕР_2 , на момент ДТП мав страховий сертифікат міжнародної системи автомобільного страхування "Зелена картка".

Однак, як встановлено судом апеляційної інстанції, відповідач не здійснив виплату страхового відшкодування в розмірі 23926,43 грн. протягом строку, який визначено приписами ст. 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". Тобто, заява позивача про виплату страхового відшкодування залишена відповідачем без виконання, що суперечить нормам чинного законодавства.

Таким чином, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що, оскільки Моторно (транспортне) страхове бюро України є відповідальною особою у спірних правовідносинах, яке у встановленому порядку не здійснило належного виконання зобов`язань щодо регламентної виплати встановленої законом, тому позовні вимоги Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Інгосстрах" про стягнення 23 926,43 грн. слід задовольнити повністю.

Одночасно, суд апеляційної інстанції вважає, що місцевий господарський суд помилково дійшов висновку про відмову у задоволенні позову із посиланням на п. 36.4 ст. 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" та пославшись на практику, а саме на постанову Верховного Суду України від 26.10.2016 у справі №910/1436/16. Так, у справі №910/1436/16 винна у ДТП особа не мала ані полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, ані страхового сертифікату міжнародної системи автомобільного страхування «Зелена картка», тобто, відповідальність водія, який завдав збитків не була застрахована, а транспортний засіб, не був забезпечений згідно із Законом на момент ДТП. Однак, у справі №910/8681/19 обмеження п. 36.4 ст. 36 Закону не може бути застосоване, оскільки на відміну від справи №910/1436/16 винна у ДТП особа має поліс «Зелена картка» №PL/12/ НОМЕР_3 .

Також, посилання відповідача на пункт 41.3 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», згідно з яким МТСБУ не відшкодовує шкоду потерпілим, якщо вони можуть задовольнити свої вимоги на підставі договорів інших видів страхування не заслуговуює на увагу і є безпідставне, виходячи з того, що до ПАТ «Інгосстрах» перейшли всі права та обов`язки потерпілого (ТОВ «Автокредит ПЛЮС»), тому обмеження пунктом 41.3 Закону не може бути застосовано щодо нього, оскільки він не отримував задоволення своїх позовних вимог на підставі договорів інших видів страхування.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Колегія суддів зазначає, що враховуючи положення частини 1 статті 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 N475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 №3477-IV (3477-15) "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні Суду у справі Трофимчук проти України №4241/03 від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін.

Згідно частини 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За змістом пункту 2 частини 1 статті 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право повністю або частково скасувати судове рішення.

Відповідно до статті 277 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Оскільки, судом першої інстанції прийняте рішення за неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи і неправильним застосуванням норм матеріального права, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що рішення Господарського суду міста Києва від 18.09.2019 у справі № 910/8681/19 підлягає скасуванню з прийняттям у справі нового рішення суду про задоволення позову.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що, за загальним правилом, не підлягають касаційному оскарженню до Верховного Суду судові рішення у малозначних справах, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

Судові витрати розподіляються відповідно до вимог статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Враховуючи наведене вище та керуючись статтями 129, 240, 269, 275, 277, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Інгосстрах" на рішення Господарського суду міста Києва від 18.09.2019 у справі № 910/8681/19 задовольнити.

Рішення Господарського суду міста Києва від 18.09.2019 у справі № 910/8681/19 скасувати.

Прийняти нове рішення.

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Моторно (транспортного) страхового бюро України (02154, м. Київ, Русанівський бульвар, буд. 8, ) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Інгосстрах" (49100, м. Дніпро, узвіз Кодацький, буд. 2; ) 23 926 (двадцять три тисячі дев`ятсот двадцять шість) грн. 43 коп. страхового відшкодування, 1 921(одна тисяча дев`ятсот двадцять одну) грн. 00 коп. судового збору за розгляд позовної заяви, 2 881 (дві тисячі вісімсот вісімдесят одну) грн. 50 коп. судового збору за розгляд апеляційної скарги

Видати наказ.

Видачу наказу доручити Господарському суду міста Києва.

Матеріали справи №910/8681/19 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених ст. 287 Господарського процесуального кодексу України та у строки, встановлені ст. 288 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя А.Г. Майданевич

Судді Є.Ю. Пономаренко

В.В. Сулім