ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"03" грудня 2019 р. м. Київ Справа № 911/2990/16

Господарський суд Київської області у складі судді Д.Г.Зайця, розглянувши скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "НІКО-ТАЙС" №12-2/11 від 12.11.2019 року на дії та бездіяльність Чорнобаївського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області щодо примусового виконання наказу від 07.06.2017 року у справі №911/2990/16 у виконавчому провадженні ВП№60370977 та у виконавчому провадженні ВП№60370827 щодо примусового виконання наказу від 08.08.2017 року у справі №911/2990/16

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "НІКО-ТАЙС", м. Київ

до 1. Товариства з обмеженою відповідальністю "ПК Трейдсервісгруп", Київська область, Васильківський район, с. Мархалівка

2. Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю імені Устименка, Черкаська область, Чорнобаївський район, с. Крутьки

про стягнення коштів

секретар судового засідання О.О.Стаднік

за участю представників учасників справи:

від позивача (стягувача) - О.М.Грищенко

від відповідачів (боржників) - не з`явились

від ДВС - не з`явились

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Рішенням господарського суду Київської області від 27.03.2017 року (Суддя С.І.Чонгова) позов задоволено частково; стягнуто солідарно з Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю імені Устименка та Товариства з обмеженою відповідальністю "ПК Трейдсервісгруп" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс" 10980,79 грн. 3% річних, 107456,49 грн. втрат від інфляції, 1600,00 грн. витрат на оплату послуг адвоката, 1776,56 грн. в рахунок відшкодування витрат, понесених на оплату позову судовим збором. В частині вимог до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю імені Устименка та Товариства з обмеженою відповідальністю "ПК Трейдсервісгруп" про стягнення 2869,31 грн. 3% річних в задоволенні позову відмовлено.

На виконання зазначеного рішення господарського суду Київської області від 27.03.2017 року у справі №911/2990/16 судом 07.06.2017 року було видано відповідні накази.

28.07.2017 року у справі №911/2990/16 винесено додаткове рішення про солідарне стягнення з Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю імені Устименка та Товариства з обмеженою відповідальністю «ПК «Трейдсервісгруп» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» 1378,00 грн. в рахунок відшкодування витрат, понесених на оплату за подання апеляційної скарги на ухвалу господарського суду Київської області від 10.11.2016 судовим збором; 1378,00 грн. в рахунок витрат, понесених на оплату за подання касаційної скарги на постанову Київського апеляційного господарського суду від 14.12.2016 та ухвалу господарського суду Київської області від 10.11.2016.

На виконання зазначеного рішення господарського суду Київської області від 28.07.2017 року у справі №911/2990/16 господарським судом 08.08.2017 року було видано відповідні накази.

До господарського суду Київської області звернувся стягувач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія "НІКО-ТАЙС" зі скаргою №12-2/11 від 12.11.2019 (вх. 211/19 від 13.11.2019 року) на дії та бездіяльність Чорнобаївського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області у виконавчому провадженні ВП№60370977 щодо примусового виконання наказу від 07.06.2017 року у справі №911/2990/16 та у виконавчому провадженні №60370827 щодо примусового виконання наказу від 08.08.2017 року у справі №911/2990/16, відповідно до якої, скаржник просить суд визнати дії державного виконавця Чорнобаївського РВДВС ГТУЮ у Черкаській області у виконавчому провадженні ВП№60370977 щодо примусового виконання наказів господарського суду Київської області від 07.06.2017 року у справі №911/2990/16 та у виконавчому провадженні №60370827 щодо примусового виконання наказу від 08.08.2017 року у справі №911/2990/16, котрі полягають у винесені Постанов від 24.10.2019 року про передачу виконавчого провадження №60370977 щодо примусового виконання наказів господарського суду Київської області від 07.06.2017 року та виконавчого провадження №60370827 щодо примусового виконання наказу від 08.08.2017 року у справі №911/2990/16 до Черкаського РВДВС ГТУЮ у Черкаській області протиправними, передчасними та незаконними; визнати недійсними та скасувати Постанови Чорнобаївського РВДВС ГТУЮ у Черкаській області від 24.10.2019 року про передачу виконавчого провадження №60370977 щодо примусового виконання наказів господарського суду Київської області від 07.06.2017 року та виконавчого провадження №60370827 щодо примусового виконання наказу від 08.08.2017 року у справі №911/2990/16 до Черкаського РВДВС ГТУЮ у Черкаській області; визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Чорнобаївського РВДВС ГТУЮ у Черкаській області у виконавчому провадженні ВП№60370877 щодо примусового виконання наказу від 07.06.2017 року у справі №911/2990/16 та у виконавчому провадженні ВП№60370827 щодо примусового виконання наказу від 08.08.2017 року у справі №911/2990/16, котра полягає у порушенні строків та порядку вчинення виконавчих дій із врахуванням норм ЗУ «Про виконавче провадження».

За результатами автоматизованого розподілу справ між суддями справу №911/2990/16 передано для розгляду судді Д.Г.Зайцю.

Відповідно до ст. 339 Господарського процесуального кодексу України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 342 Господарського процесуального кодексу України, скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються. Неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Ухвалою суду від 18.11.2019 року розгляд скарги призначено на 03.12.2019 року.

Відповідачі (боржники), належним чином повідомлені про час і місце розгляду скарги, у судове засідання 18.11.2019 року не з`явились, про причини неявки суд не повідомили.

Чорнобаївський районний відділ Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, належним чином повідомлений про час і місце розгляду скарги, у судове засіданні 03.12.2019 року представника не направив, вимоги ухвали суду від 18.11.2019 року не виконав.

Представник позивача (стягувача) у судовому засіданні 03.12.2019 року вимоги поданої скарги підтримав та просив суд її задовольнити.

Розглянувши у судовому засіданні 03.12.2019 року скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» №12-2/11 від 12.11.2019 року (вх. №211/19 від 13.11.2019 року) на дії та бездіяльність Чорнобаївського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області щодо примусового виконання наказу Господарського суду Київської області від 07.06.2017 року у справі №911/2990/16 у виконавчому провадженні ВП№60370977 та у виконавчому провадженні ВП№60370827 щодо примусового виконання наказу від 08.08 2017 року у справі №911/2990/16, суд дійшов висновку про її задоволення з огляду на наступне.

Постановою Чорнобаївського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області від 21.10.2019 року відкрито виконавче провадження ВП №60370977 з примусового виконання наказу Господарського суду Київської області від 07.06.2017 року №911/2990/16 про стягнення з Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю імені Устименка на користь ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс» 121813,84 грн. заборгованості.

Постановою Чорнобаївського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області від 21.10.2019 року відкрито виконавче провадження ВП №60370827 з примусового виконання наказу Господарського суду Київської області від 08.08.2017 року №911/2990/16 про стягнення з Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю імені Устименка на користь ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс» 2756,00 грн. витрат, понесених на оплату за подання апеляційної та касаційної скарги.

Постановами Чорнобаївського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області від 24.10.2019 року виконавче провадження ВП №60370977 з примусового виконання наказу Господарського суду Київської області від 07.06.2017 року №911/2990/16 та виконавче провадження ВП №60370827 з примусового виконання наказу Господарського суду Київської області від 08.08.2017 року №911/2990/16 передано до Черкаського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області.

В обґрунтування поданої скарги скаржник зазначає, що накази Господарського суду Київської області від 07.06.2017 року та від 08.08.2017 року у справі №911/2990/16 не виконано, а відповідно до офіційних відомостей, які містяться в Автоматизованій системі виконавчих проваджень, відсутні відомості про вчинення державним виконавцем належних, допустимих та об`єктивних виконавчих дій. А тому, на думку скаржника, державним виконавцем не вчинено всіх передбачених Законом України «Про виконавче провадження» заходів для виконання рішення Господарського суду Київської області від 27.03.2017 року, а винесення постанов про передачу виконавчих проваджень ВП№460370977 та ВП№60370827 до Черкаського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області є передчасними.

Статтею 1291 Конституції України встановлено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Пунктом 9 ч. 2 ст. 129 Конституції України встановлено, що однією з основних засад судочинства є обов`язковість рішень суду.

Відповідно до ст. 18 Господарського процесуального кодексу України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

У відповідності до ст. 10 Закону України «Про виконавче провадження», заходами примусового виконання рішень є: звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Статтею 326 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу. Виконання рішення, яке зобов`язує боржника вчинити певні дії, здійснюється виконавцем за місцем вчинення таких дій.

Статтею 30 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконання кількох рішень про стягнення коштів з одного боржника здійснюється державним виконавцем, який відкрив перше виконавче провадження щодо такого боржника, у рамках зведеного виконавчого провадження.

Згідно абз. 1, 2 п. 14 розділу III Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України №512/5 від 02.04.2012 року (далі - Інструкція), у разі якщо в органі державної виконавчої служби відкрито кілька виконавчих проваджень про стягнення коштів з одного боржника, вони об`єднуються у зведене виконавче провадження та виконуються державним виконавцем, який відкрив перше виконавче провадження. Про об`єднання виконавчих проваджень у зведене державний виконавець виносить постанову.

У разі відкриття виконавчого провадження щодо боржника, стосовно якого здійснюється зведене виконавче провадження, воно приєднується до зведеного виконавчого провадження, про що державним виконавцем виноситься постанова.

Відповідно до абз. 5, 6 п. 14 розділу III Інструкції, наявність або відсутність іншого виконавчого провадження чи зведеного виконавчого провадження щодо одного й того самого боржника державний виконавець перевіряє за даними автоматизованої системи виконавчого провадження при відкритті виконавчого провадження. У разі якщо виконавче провадження щодо одного й того самого боржника виявлено в іншому органі державної виконавчої служби, таке виконавче провадження передається на виконання до органу державної виконавчої служби, державним виконавцем якого відкрито перше виконавче провадження, або в порядку, визначеному розділом V цієї Інструкції. У разі якщо виконавче провадження щодо одного й того самого боржника перебуває на виконанні у відділі примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби або відділі примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України виконавче провадження передається на виконання до цих відділів.

Згідно абз. 3 п. 1 розділу V Інструкції, питання про передачу виконавчого документа іншому органу державної виконавчої служби вирішується начальником органу державної виконавчої служби вищого рівня (про передачу виконавчого документа з відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України - директором цього Департаменту), про що виноситься відповідна постанова (крім випадків, передбачених абзацом другим пункту 6 цього розділу).

Враховуючи зазначені норми, пред`явлення стягувачем виконавчого документа для виконання державному виконавцю має здійснюватись за місцем виконання та з урахуванням підвідомчості у відповідності вимог Закону України «Про виконавче провадження» та положень Інструкції.

Як зазначає скаржник та вбачається з інформації, що міститься в Автоматизованій системі виконавчих проваджень, матеріали виконавчого провадження ВП№60370977 та виконавчого провадження ВП№60370827 не містять доказів винесення постанови Управлінням ДВС ГТУЮ у Черкаській області про передачу виконавчого провадження №60370977 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Київської області від 07.06.2017 року у справі №911/2990/16 та виконавчого провадження №60370827 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Київської області від 08.08.2017 року у справі №911/2990/16 до Черкаського РВДВС ГТУЮ у Черкаській області.

Відповідно до пункту 6 Розділу І Інструкції, під час здійснення виконавчого провадження виконавець приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складання актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно пункту 11 Розділу І Інструкції, перевірка інформації про наявність боржника, його майна, місця роботи або здійснення опису та арешту майна на території, на яку не поширюється компетенція державного виконавця, здійснюється органом державної виконавчої служби, компетенція якого поширюється на територію вчинення таких дій, за дорученням державного виконавця.

Пунктом 3.12 Інструкції передбачено, що організацію розшуку боржника - юридичної особи та майна боржника чи інформації про місце отримання боржником доходів державний виконавець здійснює шляхом направлення запитів до органів державної податкової служби, Державної реєстраційної служби України, банків, Державної автомобільної інспекції Міністерства внутрішніх справ України, Державної казначейської служби України, Державного агентства земельних ресурсів, бюро технічної інвентаризації, нотаріату, органів статистики тощо або перевірки інформації за даними електронних баз даних та реєстрів, що містять інформацію про майно чи доходи боржника, а також за даними інших джерел інформації як офіційних, так і неофіційних (засобів масової інформації, мережі Інтернет тощо). Крім того, державний виконавець здійснює вихід за місцезнаходженням (місцем проживання) боржника.

Згідно ч. 8 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

У постанові Верховного Суду від 18.07.2018 року у справі №915/1294/13, зазначено, що періодичність проведення таких перевірок визначена Законом України «Про виконавче провадження» і такі перевірки мають вчинятись систематично.

Відповідно до п. 1.5 Інструкції, під час здійснення виконавчого провадження державний виконавець приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складання актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Частинами 1, 4 ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що реєстрація виконавчих документів, документів виконавчого провадження, фіксування виконавчих дій здійснюється в автоматизованій системі виконавчого провадження, порядок функціонування якої визначається Міністерством юстиції України. Вільний та безоплатний доступ до інформації автоматизованої системи виконавчого провадження забезпечує Міністерство юстиції України у мережі Інтернет на своєму офіційному веб-сайті з можливістю перегляду, пошуку, копіювання та роздрукування інформації, на основі поширених веб-оглядачів та редакторів, без необхідності застосування спеціально створених для цього технологічних та програмних засобів, без обмежень та цілодобово. Рішення виконавців та посадових осіб органів державної виконавчої служби виготовляються за допомогою автоматизованої системи виконавчого провадження. У разі тимчасової відсутності доступу до автоматизованої системи допускається виготовлення документів на паперових носіях з подальшим обов`язковим внесенням їх до автоматизованої системи не пізніше наступного робочого дня після відновлення її роботи.

Відповідно до пункту 10 Розділу І Положення про автоматизовану систему виконавчого провадження, котре затверджено Наказом Міністерства юстиції України від 05.08.2016 року за №2432/5 (далі - Положення), система забезпечує інформаційну взаємодію з іншими реєстрами та базами даних державних органів, що містять дані про майно, доходи боржника. Порядок доступу до такої інформації з баз даних та реєстрів встановлюється Міністерством юстиції України разом із державними органами, які забезпечують їх ведення.

Відповідно до пунктів 2-4 Розділу IV Положення, виконавцем до Системи обов`язково вносяться відомості про проведення всіх виконавчих дій та прийняття процесуальних рішень. До Системи в обов`язковому порядку вносяться також відомості про всі документи, отримані на запит державного виконавця, заяви сторін виконавчого провадження, відповіді на них та їх скановані копії. Відомості про проведення виконавчих дій вносяться до Системи одночасно з виготовленням документа, на підставі якого вчиняється виконавча дія, або одночасно з виготовленням документа, яким оформлюється проведення виконавчої дії. У разі здійснення виконавчої дії за межами органу державної виконавчої служби (офіса приватного виконавця) відомості про таку дію вносяться до Системи не пізніше наступного робочого дня після її проведення. Постанови виконавця, а також інші документи виконавчого провадження виготовляються за допомогою Системи. Виготовлення постанов та інших документів виконавчого провадження не в Системі забороняється. У разі тимчасової відсутності доступу до Системи (через перебої в електропостачанні тощо), як виняток, допускається виготовлення документів виконавчого провадження без використання Системи з подальшим обов`язковим внесенням таких документів до системи в день усунення причин, що перешкоджали доступу до неї.

Аналогічна правова позиція щодо обов`язковості внесення державним виконавцем відомостей про вчинення всіх виконавчих дій у виконавчому провадження до Автоматизованої системи виконавчого провадження викладена у постанові Верховного Суду від 30.10.2018 року у справі №903/1297/14.

Судом встановлено, що станом на 03.12.2019 року до Автоматизованої системи виконавчих проваджень внесено лише постанову про відкриття виконавчого провадження (дата виконавчої дії 21.10.2019 року), постанову про стягнення виконавчого збору (дата виконавчої дії 21.10.2019 року), постанову про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій та постанову про передачу матеріалів виконавчого провадження (дата виконавчої дії 24.10.2019 року). Будь-яких інших документів, в тому числі запитів та отриманих державним виконавцем відповідей до автоматизованої системи не внесено, що є порушенням норм ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження» та Положення.

Відповідно до ч. 4 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.

Під час виконання рішень виконавець має право на безпосередній доступ до інформації про боржників, їхнє майно, доходи та кошти, у тому числі конфіденційної, яка міститься в державних базах даних і реєстрах, у тому числі електронних. Порядок доступу до такої інформації з баз даних та реєстрів встановлюється Міністерством юстиції України разом із державними органами, які забезпечують їх ведення (ч. 5 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження»).

Частинами 1, 2 ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувану. Приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника. Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.

Згідно ч. 4 ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець має право вчиняти виконавчі дії щодо звернення стягнення на доходи боржника, виявлення та звернення стягнення на кошти, що перебувають на рахунках боржника у банках чи інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах на території, на яку поширюється юрисдикція України.

За таких обставин, як зазначає скаржник та встановлено судом, дії Чорнобаївського РВДВС ГТУЮ у Черкаській області про передачу виконавчого провадження №60370977 та №60370827 до Черкаського РВДВС ГТУЮ у Черкаській області, є передчасними та неправомірними, оскільки Чорнобаївським РВДВС ГТУЮ у Черкаській області не було розпочато примусове виконання наказу Господарського суду Київської області від 07.06.2017 року у справі №911/2990/16 та наказу Господарського суду Київської області від 08.08.2017 року у справі №911/2990/16 у відповідності до норм статтей 10, 18, 26, 36, 48 Закону України «Про виконавче провадження». Крім того, з наданої до матеріалів справи довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта вбачається, що за боржником - С/г ТОВ імені Устименка в межах Чорнобаївського району Черкаської області зареєстровано належне йому нерухоме майно. Отже, виконання наказу в іншому районі та місці територіально відділеному від місця знаходження як боржника, так і його майна, значно ускладнить/утруднить його реальне та фактичне виконання.

Таким чином, державним виконавцем Чорнобаївського РВДВС ГТУЮ у Черкаській області не здійснено перевірки наявності майна боржника та його знаходження на території Чорнобаївського району Черкаської області шляхом надання відповідного доручення у спосіб, визначений ч. 5 ст. 24 Закону Законом України «Про виконавче провадження». Отже, дії державного виконавця Чорнобаївського РВДВС ГТУЮ у Черкаській області щодо передачі виконавчого провадження ВП №60370977 та виконавчого провадження ВП№60370827 до Черкаського РВДВС ГТУЮ у Черкаській області є передчасними та свідчать про порушення принципів своєчасності та повноти проведення виконавчих дій, встановлених нормами Закону України «Про виконавче провадження», що призвело до невиконання рішення у даній справі.

Також, з огляду на приписи статті 9 Конституції України, статті 19 Закону України «Про міжнародні договори України», частину 1 статті 3 і частину 4 статті 11 ГПК України, судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», Україна повністю визнає на своїй території дію приписів Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) щодо визнання обов`язковою і без укладення спеціальної угоди юрисдикцію Суду в усіх питаннях, що стосуються її тлумачення і застосування.

Водночас статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Отже, у зв`язку з ратифікацією Конвенції, протоколів до неї та прийняттям Верховною Радою України Закону господарським судам у здійсненні судочинства зі справ, віднесених до їх підвідомчості, слід застосовувати судові рішення та ухвали Європейського суду з прав людини з будь-якої справи, що перебувала в його провадженні.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 05.07.2012 року у справі «Глоба проти України», зокрема зазначено, що суд повторює, що пункт 1 статті 6 Конвенції, inter alia, захищає виконання остаточних судових рішень, які у державах, що визнали верховенство права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін. Відповідно виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати (рішення від 19.03.1997 року у справі «Горнсбі проти Греції», та рішення від 06.03.2003 року у справі «Ясюнієне проти Литви»). Держава зобов`язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці (рішення від 7.06.2005 року у справі «Фуклев проти України». Саме на державу покладається обов`язок вжиття у межах її компетенції усіх необхідних кроків для того, щоб виконати остаточне рішення суду та, діючи таким чином, забезпечити ефективне залучення усього її апарату. Не зробивши цього, вона не виконає вимоги, що містяться у пункті 1 статті 6 Конвенції.

Враховуючи викладене, судом встановлено, що дії державного виконавця Чорнобаївського РВДВС ГТУЮ у Черкаській області, які полягають у винесенні постанов від 24.10.2019 року про передачу виконавчого провадження ВП№60370977 та ВП№60370827 до Черкаського РВДВС ГТУЮ у Черкаській області є неправомірними та передчасними, оскільки державним виконавцем у виконавчому провадженні ВП №60370977 при примусовому виконанні наказу Господарського суду Київської області від 07.06.2017 року у справі №911/2990/16 та у виконавчому провадженні ВП№60370827 щодо примусового виконання наказу від 08.08.2017 року у справі №911/2990/16 не вчинялись всі належні та допустимі виконавчі дії, в порушення ст.ст. 8, 10, 18, 26, 48 Закону України «Про виконавче провадження».

Така бездіяльність державного виконавця є порушенням норм ст. 8, 10, 18, 26, 48 Закону України «Про виконавче провадження», і є підставою для визнання судом бездіяльності державного виконавця протиправною.

Аналогічної правової позиції щодо визнання протиправною бездіяльності державного виконавця, яка полягає у порушенні строків та порядку вчинення виконавчих дій, здійснення їх несвоєчасно та не в повному обсязі, дотримується Верховний Суд в постанові від 09.11.2018 року у справі №911/1388/16.

Отже, через невиконання відділом ДВС усіх приписів Закону України «Про виконавче провадження», станом на день розгляду даної скарги накази Господарського суду Київської області від 07.06.2017 року та від 08.08.2017 року у справі №911/2990/16 залишаються не виконаними та стягувачем ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс» не отримано присуджених судом згідно рішення коштів в повному обсязі.

Відповідно до ст. 326 Господарського процесуального кодексу України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину не вчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Відповідно до ст. 343 Господарського процесуального кодексу України, за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

За таких обставин, вимоги скаржника - ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс» про визнання неправомірними дій та бездіяльності Чорнобаївського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області у виконавчому провадженні ВП№60370977 щодо примусового виконання наказу від 07.06.2017 року №911/2990/16 та у виконавчому провадженні ВП№60370827 щодо примусового виконання наказу від 08.08.2017 року №911/2990/16 є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 126, 234, 339-344 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» №12-2/11 від 12.11.2019 року (вх. №211/19 від 13.11.2019 року) на дії та бездіяльність Чорнобаївського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області щодо примусового виконання наказу від 07.06.2017 року у справі №911/2990/16 у виконавчому провадженні ВП№60370977 та у виконавчому провадженні ВП№60370827 щодо примусового виконання наказу від 08.08.2017 року у справі №911/2990/16 задовольнити повністю.

2. Визнати дії державного виконавця Чорнобаївського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області у виконавчому провадження ВП№60370977 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Київської області від 07.06.2017 року №911/2990/16 та у виконавчому провадженні ВП№60370827 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Київської області від 08.08.2017 року №911/2990/16, які полягають у винесенні постанов від 24.10.2019 року про передачу виконавчого провадження ВП№60370977 та ВП№60370827 до Черкаського РВДВС ГТУЮ у Черкаській області протиправними та передчасними.

3. Визнати недійсною та скасувати постанову Чорнобаївського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області від 24.10.2019 року про передачу виконавчого провадження ВП№60370977 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Київської області від 07.06.2017 року №911/2990/16 до Черкаського РВДВС ГТУЮ у Черкаській області.

4. Визнати недійсною та скасувати постанову Чорнобаївського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області від 24.10.2019 року про передачу виконавчого провадження ВП№60370827 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Київської області від 08.08.2017 року №911/2990/16 до Черкаського РВДВС ГТУЮ у Черкаській області.

4. Визнати неправомірною бездіяльність Чорнобаївського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області у виконавчому провадженні ВП№60370977 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Київської області від 07.06.2017 року №911/2990/16 та у виконавчому провадженні ВП№60370827 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Київської області від 08.08.2017 року №911/2990/16, що полягає у порушенні строків та порядку вчинення виконавчих дій з урахуванням норм Закону України «Про виконавче провадження».

5. Копію ухвали надіслати учасникам провадження та Чорнобаївському районному відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення відповідно до ч. 1 ст. 235 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржена до Північного апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня підписання відповідно до ст.ст.254-256 Господарського процесуального кодексу України з урахуванням п. 17.5 Розділу ХІ Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України.

Дата підписання 09.12.2019 року.

Суддя Д.Г. Заєць