ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2019 рокуСправа № 912/2686/19
Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Тимошевської В.В. за участю секретаря судового засідання Солдатової К.І. розглянув у відкритому судовому засіданні справу №912/2686/19

за позовом: Малого приватного підприємства Фірма "Ерідон", 08143, Київська область, Києво-Святошинський район, с. Княжичі, вул. Воздвиженська, 46

до: Фермерського господарства "Агат", 28200, Кіровоградська область, смт. Новогородка, вул. Інгульська, 24

про стягнення 1 106 973,24 грн

Представники сторін:

від позивача - Нерода В.Ю., адвокат, договір про надання правової допомоги від 01.07.2019, ордер серії КС 650979 , посвідчення №1025 , в режимі відеоконференції;

від відповідача - Лісовська О.А., адвокат, ордер серія КР № 55148 від 22.10.2019.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Мале приватне підприємство Фірма "Ерідон" (далі - МПП Фірма "Ерідон", позивач) звернулось до господарського суду з позовною заявою, яка містить вимоги до Фермерського господарства "Агат" (далі - ФГ "Агат", відповідач) про стягнення заборгованості в розмірі 1 476 010,42 грн, з яких: 1 221 163,59 грн простроченого боргу, 48% річних від простроченої суми основної заборгованості, відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України та п. 6.7. Договору поставки № 654/19/358 від 01.03.2019, в розмірі 99 641,27 грн, відсотки за користування товарним кредитом, відповідно до ст. 536 та ч. 5 ст. 694 Цивільного кодексу України, умов пунктів 4 та 5 Додатків до договору поставки в розмірі 84 619,92 грн, пеню в розмірі 70 585,64 грн, з покладенням на відповідача судових витрат.

В обґрунтування позовних вимог позивач послався на невиконання відповідачем своїх зобов`язань за договором поставки № 654/19/358 від 01.03.2019 та додатків до нього, в частині своєчасної та повної оплати поставленого товару.

Ухвалою від 25.09.2019 господарський суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі №912/2686/19 за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 22.10.2019 та встановлено сторонам строк для подання заяв по суті справи.

21.10.2019 на адресу суду від ФГ "Агат" надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до змісту якого відповідач позовні вимоги заперечує з тих підстав, що відповідач сплачує заборгованість, що не враховано позивачем в розрахунку. Також відповідач вважає неспівмірними зазначені позивачем витрати на професійну правничу допомогу з предметом позову.

Ухвалою від 22.10.2019 відзив на позовну заяву, який надійшов від ФГ "Агат" 21.10.2019, залишенню без розгляду як такий, що поданий до суду з порушенням строку, встановленого судом для подання відзиву. Крім того даною ухвалою, закрито підготовче провадження у справі № 912/2686/19 та призначено її до розгляду по суті на 22.11.2019.

11.11.2019 відповідачем подано заяву № 93 від 08.11.2019 про зменшення пені та штрафних санкцій, яка мотивована тим, що на даний час заборгованість відповідачем погашається.

Позивачем надано суду письмові пояснення, відповідно до змісту яких МПП Фірма "Ерідон" заперечує щодо задоволення заяви відповідача зменшення пені та штрафних санкцій, оскільки ФГ "Агат" на надано жодного доказу наявності обставин, які б могли слугувати підставами для зменшення розміру пені. Крім того, позивач вказує, що 48% річних та відсотки за користування товарним кредитом взагалі не є штрафними санкціями.

22.11.2019 суд відкрив розгляд справи по суті.

В ході судового засідання 22.11.2019 судом встановлено, що після відкриття провадження у справі № 912/2686/19 відповідачем було сплачено заборгованість за договором поставки в розмірі 369 037,18 грн, про що до матеріалів справи подано відповідні докази, а саме платіжні доручення: № 106 від 10.10.2019 на суму 175 117,14 грн, № 78 від 01.10.2019 на суму 120 000,00 грн, № 69 від 30.09.2019 на суму 73 920,04 грн.

Представник позивача в судовому засіданні 22.11.2019 підтверджено надходження коштів в розмірі 369 037,18 грн на рахунок МПП Фірма "Ерідон" та їх спрямування в рахунок погашення основного боргу.

Враховуючи викладене, ухвалою від 22.11.2019 провадження у справі №912/2686/19 в частині стягнення 369 037,18 грн основного боргу закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України за відсутністю предмета спору.

Отже, суд розглядає позовні вимоги в частині стягнення заборгованості в розмірі 852 126,41 грн простроченого боргу, 48% річних від простроченої суми основної заборгованості, відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України та п. 6.7. Договору поставки № 654/19/358 від 01.03.2019 в розмірі 99 641,27 грн, відсотки за користування товарним кредитом, відповідно до ст. 536 та ч. 5 ст. 694 Цивільного кодексу України, умов пунктів 4 та 5 Додатків до договору поставки в розмірі 84 619,92 грн, пеню в розмірі 70 585,64 грн, з покладенням на відповідача судових витрат.

Представником позивача позовні вимоги підтримано, відповідачем заперечено.

В судовому засіданні 22.11.2019 судом досліджено докази.

Розглянувши наявні у справі матеріали та заслухавши пояснення представників сторін, які наведено в обґрунтування підстав позову і заперечень проти позовних вимог, дослідивши в судовому засіданні докази у справі, господарський суд встановив наступні обставини, які є предметом доказування у даній справі.

01.03.2019 між МПП Фірма "Ерідон" (Постачальник) та ФГ "Агат" (Покупець) укладено договір поставки № 654/19/358 (далі - Договір, а.с. 16-21), за умовами якого, в порядку та на умовах цього Договору Постачальник зобов`язується поставити Покупцю продукцію виробничо-технічного призначення (надалі - Товар), а Покупець зобов`язується прийняти та оплатити вартість такого Товару (п. 1.1. Договору).

Відповідно до п. 1.2. Договору найменування, асортимент та кількість Товару, який підлягає поставці за цим Договором, зазначаються в Додатках, які є його невід`ємною частиною.

Згідно з п. 2.1. - п. 2.3. Договору ціна Товару в національній валюті та її еквівалент в іноземній валюті (долар США або Євро), зазначається у Додатках до цього Договору. Ціна Товару в національній валюті є орієнтовною та остаточно визначається на дату фактичної оплати Товару на умовах цього Договору. Еквівалент ціни Товару в іноземній валюті, який зазначено в Додатку до цього Договору, є незмінним на весь період дії цього Договору. Загальна вартість Товару, що постачається за цим Договором (ціна Договору), визначається Додатками та видатковими накладними, з врахуванням пункту 3.2. Договору. У випадку розбіжності даних у Додатках та у видаткових накладних щодо кількості, асортименту, ціни Товару, перевагу має видаткова накладна.

Розділом 3 Договору сторонами погоджено умови оплати.

Так, оплата Товару здійснюється Покупцем в національній валюті України шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок Постачальника в порядку, на умовах та в строки, визначені цим Договором та Додатками до нього. У випадку поставки Товару на умовах попередньої оплати, допускається оплата та поставка Товару на підставі Рахунку на попередню оплату, що містить істотні умови поставки, без укладення Додатків до цього Договору. Датою оплати Товару вважається день зарахування грошових коштів на банківський рахунок Постачальника. Сторони погодили, що визначення ціни та загальної вартості Товару, що підлягає оплаті Покупцем, здійснюється в національній валюті України, виходячи із курсу продажу долару США або Євро до гривні, встановленому на Міжбанківській валютній біржі на момент закриття торгів у день, що передує даті оплати Товару (надалі - "курс Міжбанку"). Для визначення "курсу Міжбанку" Сторони використовують дані, розміщені на веб - сайті http://minf іn. com .ua/currency/mb/archive/, якщо інші джерела визначення курсу іноземних валют не зазначені в Додатках до цього Договору (надалі - "Джерело курсу іноземних валют"). Оплата Товару, який постачається на умовах попередньої оплати, здійснюється Покупцем на підставі Рахунку на оплату, сформованого Постачальником, з врахуванням умов пунктів 3.1. та 3.2. Договору. Термін дії Рахунку на оплату складає 3 (три) банківських дні, включаючи дату його оформлення, якщо інше не буде погоджено Сторонами. В разі порушення строків оплати, визначених Рахунком на оплату, зарахування платежів здійснюється Постачальником, виходячи з курсу Міжбанку, встановленого на момент надходження грошових коштів на банківський рахунок Постачальника. Оплата Товару, який постачається на умовах відстрочення оплати чи з використанням вексельного способу розрахунків, здійснюється Покупцем, з дотриманням умов пунктів 3.2 та 3.5 цього Договору. Оформлення видаткових накладних на Товар, який постачається на умовах попередньої оплати, здійснюється за цінами, зазначеними в Рахунку на оплату. У разі недотримання Покупцем строків оплати Товару, встановлених Рахунком на оплату, оформлення видаткової накладної здійснюється за цінами, визначеними з дотриманням умов пунктів 3.2. цього Договору, на момент надходження грошових коштів на банківський рахунок Постачальника. Оформлення видаткових накладних на Товар, який постачається на умовах відстрочення оплати або використанням вексельного способу розрахунків, здійснюється за цінами, визначеними на дату формування видаткової накладної з дотриманням умов пунктів 3.2. цього Договору (п. 3.1.- п. 3.4. Договору).

Відповідно до п. 3.6. Договору товар, що був отриманий Покупцем, в межах цього Договору тільки за видатковими накладними (без підписання Додатку та без здійснення попередньої оплати), підлягає повній оплаті з дотриманням умов пунктів 3.2. та 3.3. цього Договору, не пізніше 10 (десяти) банківських днів з моменту його отримання.

Пунктом 3.7. Договору сторони погодили, що здійснюючи оплату Товару, Покупець зобов`язаний зазначати у платіжному дорученні за яким саме Додатком до цього Договору та/або Рахунком на оплату, та/або видатковою накладною, а також, у разі необхідності, за який саме Товар здійснюється оплата. У разі відсутності такої інформації, а також у разі порушення Покупцем грошових зобов`язань за цим Договором, отриманий платіж зараховується Постачальником на власний розсуд.

Згідно з п. 5.1. Договору, умови та строки поставки Товару зазначаються у Додатках до цього Договору або у Рахунку на оплату, який містить істотні умови поставки.

Пунктом 9.2. Договору сторони погодили, що договір вступає в силу з моменту його підписання уповноваженими представниками Сторін та скріплення печатками Сторін та діє до 31.12.2019 року, а в частині проведення розрахунків за поставлений Товар до моменту проведення остаточних розрахунків. Закінчення строку дії цього Договору не звільняє Сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії цього Договору.

Згідно з п. 9.3. Договору, цей Договір, включаючи Додатки до нього, складає повний обсяг домовленостей Сторін та замінює собою всі попередні усні або письмові проекти, договори, домовленості та угоди, усні або письмові, укладені між Сторонами щодо предмету цього Договору. Будь-які зміни або доповнення до Договору дійсні лише у випадку, якщо вони викладені у письмовій формі та підписанні повноважними представниками обох сторін.

Договір поставки № 654/19/358 від 01.03.2019 підписано повноважними представниками сторін та скріплено печатками підприємств.

Між МПП Фірма "Ерідон" та ФГ "Агат" підписано Додатки до Договору поставки (а.с. 22-23, 28-29, 32, 35-36, 42-43, 48-49, 53-24, 61), на підставі яких позивачем передано відповідачу товар згідно видаткових накладних на загальну суму 2 454 619,33 грн.

Так, на підставі додатку № 654/19/358/1-Н від 01.03.2019 до Договору позивач поставив відповідачу насіння соняшника на суму 639 466,03, грн. Вказаний факт підтверджується видатковими накладними № 19759 від 26.03.2019 на суму 510 654,41 грн та № 19745 від 26.03.2019 на суму 128 811,62 грн (а.с. 24-25).

Відповідач частково оплатив отримання товару на суму 128 811,62 грн, що підтверджується копією платіжного доручення № 87 від 26.03.2019 (а.с. 27).

Неоплачена відповідачем частина вартості отриманого насіння за додатком № 654/19/358/1-Н від 01.03.2019 до Договору складає 510 654,41 грн.

На підставі додатку № 654/19/358/2-Н від 08.04.2019 до Договору позивач поставив відповідачу насіння соняшника на суму 651 215,40 грн. Вказаний факт підтверджується копією видаткової накладної № 42582 від 26.04.2019 на суму 651 215,40 грн (а.с. 30).

Відповідач частково оплатив отримання товару на суму 130 244,00 грн, що підтверджується копією платіжного доручення № 130 від 26.04.2019 (а.с. 31).

Неоплачена відповідачем частина вартості отриманого насіння за додатком № 654/19/358/2-Н від 08.04.2019 до Договору складає 520 971,40 грн.

На підставі додатку № 654/19/358/3-Н від 13.05.2019 до Договору позивач поставив відповідачу насіння соняшника на суму 175 117,14 грн. Вказаний факт підтверджується копією видаткової накладної №50818 від 16.05.2019 на суму 175 177,14 грн (а.с. 33).

Отриманий товар за вказаною видатковою накладною відповідачем взагалі не оплачено.

На підставі додатку № 654/19/358/1-ЗЗР від 08.04.2019 до Договору позивач поставив відповідачу засоби захисту рослин на суму 138 419,91 грн, що підтверджується видатковими накладними № 53220 від 21.05.2019 на суму 18 185,16 грн, № 53207 від 21.05.2019 на суму 27 865,70 грн, № 53891 від 22.05.2019 на суму 92 369,05 грн (а.с. 37,39,40).

Відповідач частково оплатив отримання товару на суму 27 865,71 грн, що підтверджується копією платіжного доручення № 161 від 21.05.2019 (а.с. 41).

Неоплачена відповідачем частина вартості отриманого товару за додатком № 654/19/358/1-ЗЗР від 08.04.2019 до Договору складає 110 554,20 грн.

На підставі додатку № 654/19/358/3-ЗЗР від 11.04.2019 до Договору позивач поставив відповідачу засоби захисту рослин на суму 112 874,93 грн, що підтверджується видатковими накладними № 37824 від 22.04.2019 на суму 22 581,64 грн та № 37837 від 22.04.2019 на суму 90 293,29 грн (а.с. 44, 46).

Відповідач частково оплатив отримання товару на суму 22 600,00 грн, що підтверджується копією платіжного доручення № 129 від 22.04.2019 (а.с. 47).

Неоплачена відповідачем частина вартості отриманого товару за додатком № 654/19/358/3-ЗЗР від 11.04.2019 до Договору складає 90 274,93 грн.

На підставі додатку № 654/19/358/4-ЗЗР від 11.04.2019 до Договору позивач поставив відповідачу засоби захисту рослин на суму 86 765,88 грн, що підтверджується видатковими накладними № 45264 від 06.05.2019 на суму 17 410,82 грн та № 45276 від 06.05.2019 на суму 69 355,06 грн (а.с. 50-51).

Відповідач частково оплатив отримання товару на суму 17 410,82 грн, що підтверджується копією платіжного доручення № 136 від 03.05.2019 (а.с. 52).

Неоплачена відповідачем частина вартості отриманого товару за додатком № 654/19/358/4-ЗЗР від 26.04.2019 до Договору складає 69 355,06 грн.

На підставі додатку № 654/19/358/1-МД від 05.03.2019 до Договору позивач поставив відповідачу мінеральні добрива на суму 576 840,00 грн, що підтверджується видатковими накладними № 13970 від 15.03.2019 на суму 150 480,00 грн, № 14390 від 15.03.2019 на суму 150 480,00 грн, № 15803 від 19.03.2019 на суму 137 940,00 грн, № 16094 від 19.03.2019 на суму 137 940,00 грн (а.с. 55, 57, 58, 59).

Відповідач частково оплатив отримання товару на суму 115 368,00 грн, що підтверджується копією платіжного доручення № 68 від 13.03.2019 (а.с. 60).

Неоплачена відповідачем частина вартості отриманих мінеральних добрив за додатком № 654/19/358/1-МД від 05.03.2019 до Договору складає 461 472,00 грн.

На підставі додатку № 654/19/358/3-МД від 14.05.2019 до Договору позивач поставив відповідачу мінеральні добрива на суму 73 920,04 грн, що підтверджується видатковою накладною № 49620 від 14.05.2019 на суму 73 920,04 грн (а.с. 62).

Отриманий товар за вказаною видатковою накладною відповідачем не оплачено.

Враховуючи вище викладене, за вказаними Додатками до договору поставки № 654/19/358 від 01.03.2019 позивачем поставлено, а відповідачем отримано товар (засоби захисту рослин, насіння, мінеральні добрива) на загальну суму 2 454 619,33 грн.

Відповідно до умов пункту 3.1 Договору поставки порядок, умови та строки розрахунків за поставлений товар визначаються в Додатках до договору поставки.

Згідно перелічених вище Додатків до Договору товар підлягав остаточній оплаті у наступні строки:

- згідно додатку № 654/19/358/1-Н від 01.03.2019 товар підлягав остаточній оплаті в строк до 01.08.2019;

- додатку № 654/19/358/2-Н від 08.04.2019 товар підлягав остаточній оплаті в строк до 31.10.2019;

- додатку № 654/19/358/3-Н від 13.05.2019 оплата повної вартості товару мала бути здійснена Покупцем в строк не пізніше 5 (п`яти) календарних днів з моменту отримання товару, отже враховуючи дату поставки товару за видатковою накладною № 50818 від 16.05.2019, товар підлягав остаточній оплаті в строк до 21.05.2019, включно;

- додатку № 654/19/358/1-ЗЗР від 08.04.2019 товар підлягав остаточній оплаті в строк до 31.10.2019;

- додатку № 654/19/358/3-ЗЗР від 11.04.2019 товар підлягав остаточній оплаті в строк до 31.10.2019;

- додатку № 654/19/358/4-ЗЗР від 26.04.2019 товар підлягав остаточній оплаті в строк до 31.10.2019;

- додатку № 654/19/358/1-МД від 05.03.2019 товар підлягав остаточній оплаті в строк до 01.08.2019;

- додатку № 654/19/358/3-МД від 14.05.2019 товар підлягав остаточній оплаті на умовах попередньої оплати в строк до 15.05.2019.

Таким чином, за додатком № 654/19/358/1-Н від 01.03.2019, додатком № 654/19/358/3-Н від 13.05.2019, додатком № 654/19/358/1-МД від 05.03.2019, додатком № 654/19/358/3-МД від 14.05.2019 Позивачем було поставлено, а Відповідачем отримано товар на загальну суму 1 465 343,21 грн і строк оплати такого товару настав.

Як зазначалось вище, відповідачем були частково оплачені видаткові накладні, строк оплати за якими настав на суму 244 179,62 грн, а саме:

- 128 811,62 грн (платіжне доручення № 87 від 26.03.2019) - частково оплачено товар згідно додатку № 654/19/358/1-Н від 01.03.2019 до Договору;

- 115 368,00 грн (платіжне доручення № 68 від 13.03.2019) - частково оплачено товар згідно додатку № 654/19/358/1-МД від 05.03.2019 до Договору.

Таким чином, станом на день пред`явлення цього позову, прострочена заборгованість відповідача перед позивачем з повної оплати отриманого товару за Додатками до Договору поставки № 654/19/358 від 01.03.2019, строк оплати за якими настав, не погашена та прострочена заборгованість складає загальну суму 1 221 163,59 грн (1 465 343,21 грн - 128 811,62 грн -115 368,00 грн).

Разом з цим, після відкриття провадження у справі, відповідач платіжними дорученнями № 106 від 10.10.2019 на суму 175 117,14 грн, № 78 від 01.10.2019 на суму 120 000,00 грн, та № 69 від 30.09.2019 на суму 73 920,04 грн здійснив перерахування грошових коштів МПП Фірма "Ерідон" на загальну суму 369 037,18, призначення платежу оплата за матеріали с/г призначенням по. дог. № 654/19/358 від 01.03.2019 (а.с. 124, 126, 128).

Як вбачається з письмових пояснень МПП Фірма "Ерідон", позивач, на підставі п. 3.7 Договору, враховуючи, що відповідачем у платіжних дорученнях не зазначено за якими саме додатками до договору здійснено оплату за отриманий товар, зарахування платежу за поставлений товар за додатками № 654/19/358/3-Н від 13.05.2019 та № 654/19/358/3-МД від 14.05.2019.

Ухвалою від 22.11.2019 провадження у справі № 912/2686/19 закрито в частині стягнення 369 037,18 грн основного боргу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України за відсутністю предмета спору.

Враховуючи викладене, станом на день розгляду справи суд розглядає позовні вимоги в частині стягнення основного боргу в розмірі 852 126,41 грн.

У зв`язку з невиконанням відповідачем своїх зобов`язань по оплаті товару, позивач звернувся до господарського суду з даним позовом.

Розглядаючи позовні вимоги господарський суд враховує положення статті 67 Господарського кодексу України, відповідно до якої відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями, громадянами в усіх сферах господарської діяльності здійснюються на основі договорів. Підприємства вільні у виборі предмета договору, визначенні зобов`язань, інших умов господарських взаємовідносин, що не суперечать законодавству України.

За договором поставки, згідно приписів ст. 265 Господарського кодексу України, одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Згідно положень ч. 1 ст. 662 Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару; покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару (ч.ч. 1, 2 ст. 692 Цивільного кодексу України).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 Цивільного кодексу України).

Згідно зі ст.ст. 193, 202 Господарського кодексу України та ст.ст. 525, 526, 530 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства; одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, якщо інше не передбачено договором або законом.

За приписами ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Таким чином, позивач свої обов`язки за Договором виконав належним чином, здійснивши поставку обумовленого Товару відповідачеві, що підтверджується доказами, наявними в матеріалах справи. Відповідач свої зобов`язання щодо своєчасної та повної оплати Товару не виконав, у зв`язку з чим за ним утворилась заборгованість в розмірі 852 126,41 грн.

Враховуючи умови Договору поставки № 654/19/358 від 01.03.2019 та загальні норми цивільного законодавства, строк оплати за поставлений товар є таким, що настав.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідачем було порушено умови Договору поставки № 654/19/358 від 01.03.2019 та Додатків до нього, а також приписи ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України ст. 193 Господарського кодексу України, а тому позовні вимоги про стягнення з відповідача основного боргу в розмірі 852 126,41 грн є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Стосовно вимог позивача про стягнення пені в розмірі 70 585,64 грн пені, 99 641,27 грн 48% річних та 84 619,92 грн відсотків за користування товарним кредитом, господарський суд зазначає наступне.

У відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 549 Цивільного кодексу України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п. 6 ст. 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочення платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, що передбачено ст. 3 зазначеного Закону.

Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не передбачено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано (ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України).

Підстави та умови нарахування пені визначені у відповідному п. 6.2 Договору, зокрема, передбачено, що за несвоєчасну оплату Товару Покупець сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості неоплаченого Товару за кожний день прострочення.

Штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими грошовими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором (ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України).

Статтею 536 Цивільного кодексу України визначено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Пунктами 4, 5 Додатків до Договору поставки № 654/19/358 від 01.03.2019 Сторони погодили, що у разі порушення Покупцем зобов`язань щодо оплати отриманого Товару на строк більше 15 календарних днів, Покупець, відповідно до вимог ст. 536 та ч. 5 ст. 694 Цивільного кодексу України, зобов`язаний сплатити на користь Постачальника плату за користування товарним кредитом у розмірі 36% річних, нараховану на вартість отриманого, але неоплаченого Покупцем Товару. Нарахування відсотків за користування товарним кредитом здійснюється від дня, коли Товар підлягав оплаті за умовами Додатків та закінчується днем повної оплати вартості отриманого Товару.

Також, п. 6.7 Договору передбачено, що в разі невиконання Покупцем зобов`язань щодо оплати Товару у відповідності до умов цього Договору, Покупець, відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, сплачує на користь Постачальника компенсаційний платіж в розмірі 48% річних. Річні нараховуються на загальну суму простроченої оплати. Для уникнення непорозумінь, Сторони погодили, що сплата коштів, передбачених цим пунктом, є особливим видом цивільно-правової відповідальності, передбаченим ст. 625 Цивільного кодексу України, та не відноситься до неустойки (штрафу чи пені).

Крім того, сторони домовились про те, що стягнення штрафних санкцій (пені, штрафу, процентів) за цим Договором відповідно до п. 6 ст. 232 Господарського кодексу України не обмежується строком нарахування та припиняється в день виконання стороною зобов`язання, а строк позовної давності щодо стягнення штрафних санкцій, у відповідності до ст. 259 Цивільного кодексу України, продовжується до 3 (Трьох) років (п. 6.8. Договору).

Відповідно до п. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як вбачається з наданого позивачем розрахунку (а.с. 7-10), нарахування пені, процентів за користування чужими грошовими коштами та 48% річних проведено виходячи із фактичної суми заборгованості, що існувала на відповідну дату, за фактичний період заборгованості, таким чином, вимога позивача про стягнення 70 585,64 грн пені, 99 641,27 грн 48% річних та 84 619,92 грн відсотків за користування товарним кредитом задоволенню в повному обсязі. Відповідач під час розгляду справи розрахунок позивача не заперечив та свій контррозрахунок до справи не подав.

З підстав наведеного позовні вимоги позивача в частині стягнення пені в розмірі 70 585,64 грн, 99 641,27 грн 48% річних та 84 619,92 грн відсотків за користування товарним кредитом є обґрунтованими.

Щодо клопотання відповідача про зменшення розміру пені та штрафних санкцій, то суд враховує наступне.

Статтею 233 Господарського кодексу України передбачено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Згідно частини третьої статті 551 Цивільного кодексу України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. При цьому відсутність чи невисокий розмір збитків може бути підставою для зменшення судом розміру неустойки, що стягується з боржника. Вирішуючи питання про зменшення розміру пені та штрафу, які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків.

З аналізу наведених норм законодавства випливає, що зменшення розміру заявленої до стягнення пені є правом суду. При цьому господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку виняткових обставин, за яких можливе зменшення пені, а також розмір, до якого підлягає їх зменшення.

Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен об`єктивно оцінити чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків), тощо.

Слід зазначити, що поняття значно та надмірно, при застосуванні частини третьої статті Цивільного кодексу України та статті 233 Господарського кодексу України, є оціночними і мають конкретизуватися судом у кожному конкретному випадку. Правила частини третьої статті 551 Цивільного кодексу України та статті 233 Господарського кодексу України направлені на запобігання збагаченню кредитора за рахунок боржника, недопущення заінтересованості кредитора у порушенні зобов`язання боржником.

Одночасно, в чинному законодавстві України відсутній вичерпний перелік виняткових випадків, за наявності яких господарським судом може бути зменшено неустойку. Отже, вказане питання віршується судом з урахуванням приписів статті 86 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд при цьому повинен врахувати, що наявність у кредитора можливості стягувати із боржника надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов`язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для боржника та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором (рішення Конституційного Суду від 11.07.2013 № 7-рп/2013).

Висновок суду щодо необхідності зменшення розміру штрафу, який підлягає стягненню з відповідача, повинен ґрунтуватися, крім викладеного, також на загальних засадах цивільного законодавства, якими є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність (частина шоста статті 3 Цивільного кодексу України).

Правова позиція Верховного Суду "Щодо підстав для зменшення розміру штрафних санкцій" (пункт 13 постанови Верховного Суду від 08.05.2018 у справі № 924/709/17) наголошує, що за змістом наведених вище норм зменшення розміру заявлених до стягнення штрафних санкцій є правом суду, а за відсутності переліку таких виняткових обставин господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення пені та штрафу та розмір, до якого підлягає зменшенню. При цьому відсутність чи невисокий розмір збитків може бути підставою для зменшення судом розміру неустойки, що стягується з боржника. Вирішуючи питання про зменшення розміру пені та штрафу, які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є цей випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причин неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків.

Обов`язок доведення наявності підстав для зменшення пені покладений саме на відповідача.

Заява про зменшення заявленої до стягнення суми пені відповідач мотивує лише тим, що він добровільно погашає заборгованість, а тому відсутні підстави для стягнення пені, відсотків річних та відсотків за користування грошовими коштами.

Однак, відповідачем не наведено жодних обґрунтувань щодо винятковості випадку, не пояснено причини несвоєчасного розрахунку за Товар, не подано будь-яких доказів на підтвердження фінансового стану ФГ "Агат" та не повідомлено про ймовірні негативні наслідки у разі стягнення пені в заявленому розмірі.

Суд враховує, що позивач в даному випадку не повідомляє про конкретні збитки внаслідок прострочення виконання відповідачем своїх зобов`язань та не заявляє до стягнення таких сум. Однак, відповідач на час розгляду справи повний розрахунок не провів, про причини вказаного позивача та суд не повідомляє. В матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про вжиття відповідачем усіх заходів, необхідних для належного виконання зобов`язання, враховуючи як інтереси МПП Фірма "Ерідон", так і інтереси ФГ "Агат".

Суд також враховує, що навіть з урахуванням здійснених часткових оплат після відкриття провадження у справі сума основного боргу складає 852 126,41 грн. Однак, пеня у розмірі 70 585,64 грн у відсотковому співвідношенні до суми основного зобов`язання становить приблизно 8,3 %, тобто є значно меншою.

48% річних та проценти за користування товарним кредитом, які заявлені до стягнення взагалі не є штрафними санкціями, а боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, у тому числі і в разі часткової оплати.

Враховуючи наведене, господарський суд не встановив підстав для зменшення пені та стягує її в заявленому позивачем розмірі.

Як визначено ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За наслідками розгляду спору суд дійшов висновку, що позовні вимоги МПП Фірма "Ерідон" доведені та обґрунтовані, відповідачем не заперечені і не спростовані, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі в розмірі 852 126,41 грн суми основної заборгованості, 99 641,27 грн 48% річних, 84 619,92 грн відсотки за користування товарним кредитом, 70 585,64 грн пені.

У відповідності до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача.

При поданні позовної заяви, позивачем було наведено попередній розрахунок сум судових витрат, відповідно до якого було заявлено про витрати на професійну правничу допомогу в сумі 29 211,00 грн.

Відповідно до ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно з ч. 1 ст. 124 Господарського процесуального кодексу України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Статтею 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

З аналізу наведеної норми законодавства слідує, що витрати на правничу допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Таким чином, якщо стороною не буде документально доведено, що нею понесені витрати на правничу допомогу, а саме: не надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для стягнення таких витрат.

За приписами ст. 129 Господарського процесуального кодексу України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача. Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

На підтвердження вказаних витрат позивачем надано договір про надання правової допомоги від 01.07.2019, в п. 2 якого наведено найменування робіт/послуг, кількість годин та ціна за одиницю виміру робіт/послуг, що в загальному становить 29 211,00 грн.

Суд зазначає, що позивач у судовому засіданні 22.11.2019 повідомив суду, що не має наміру заявляти, у відповідності до ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, про подання доказів на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст. 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у п. 95 рішення у справі "Баришевський проти України" від 26.02.2015, п.п. 34-36 рішення у справі "Гімайдуліна і інших проти України" від 10.12.2009, п. 80 рішення у справі "Двойних проти України" від 12.10.2006, п. 88 рішення у справі "Меріт проти України" від 30.03.2004 заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Отже, необхідною умовою для вирішення питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу адвоката є наявність доказів, які підтверджують фактичне здійснення таких витрат учасником справи.

Так, на підтвердження фактичного здійснення учасником справи судових витрат на професійну правничу допомогу адвоката суду надаються документи, що підтверджують перерахування цією особою коштів адвокату за надані послуги на підставі договору про надання правової допомоги.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 31.01.2019 у справі №19/64/2012/5003, від 05.01.2019 у справі №906/194/18, від 19.02.2019 у справі №917/1071/18.

Проте, матеріали справи не містять доказів фактичної сплати позивачем винагороди адвокату в сумі 29 211,00 грн. (платіжного доручення, банківської виписки тощо).

Виходячи з наведеного, суд не може встановити факт понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу у даній справі, а тому підстави для покладення таких витрат на відповідача відсутні.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у Постанові від 04.06.2019 у справі №9901/350/18.

Керуючись ст. ст. 74, 76, 77, 126, 129, 221, 231, 233, 236-241, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з Фермерського господарства "Агат" (28200, Кіровоградська область, смт. Новогородка, вул. Інгульська, 24, ідентифікаційний код 31689472) на користь Малого приватного підприємства Фірма "Ерідон" (08143, Київська область, Києво-Святошинський район, с. Княжичі, вул. Воздвиженська, 46, ідентифікаційний код 19420704) 852 126,41 грн суми основної заборгованості, 99 641,27 грн 48% річних, 84 619,92 грн відсотки за користування товарним кредитом, 70 585,64 грн пені, а також 16 604,60 грн судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення в порядку передбаченому Господарським процесуальним кодексом України. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Примірники рішення направити Малому приватному підприємству Фірма "Ерідон" за адресою: 08143, Київська область, Києво-Святошинський район, с. Княжичі, вул. Воздвиженська, 46 та за адресою: 03191, м. Київ, а/с 50; Фермерському господарству "Агат" за адресою: 28200, Кіровоградська область, смт. Новогородка, вул. Інгульська, 24.

Повне рішення складено 02.12.2019.

Суддя В.В.Тимошевська