Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" листопада 2019 р. м. Житомир Справа № 906/994/19

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Шніт А.В.

секретар судового засідання Степанченко О.С.

за участю представників сторін:

від позивача: Скакун Л. В., довіреність №111 від 10.09.2019 (в режимі відеоконференції);

від відповідача: не з`явився;

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Приватного підприємства "Бережани"

до Приватного підприємства "Північний альянс"

про стягнення 41 815,09 грн

Приватне підприємство "Бережани" звернулося до господарського суду із позовом до Приватного підприємства "Північний альянс" про стягнення 41 815,09грн боргу, із яких 40 005,00грн основного боргу, 1 540,47грн пені, 269,62грн 3% річних.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідачем не виконано зобов`язання щодо передачі оплаченого позивачем товару, внаслідок чого останній просить стягнути отримані відповідачем кошти.

В якості правових підстав позову позивач вказує ст.ст.205, 206, 218, 526, 530,1212, 1213 Цивільного кодексу України, ст.ст.220, 230, 231 Господарського кодексу України.

Ухвалою суду від 24.09.2019 відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 17.10.2019.

11.10.2019 на електронну адресу та 15.10.2019 на поштову адресу суду від позивача надійшла заява на виконання вимог ухвали суду, а саме надіслано копії довідок по контрагенту, отриманих в ПАТ КБ "Приватбанк", якими підтверджується відсутність грошових надходжень від відповідача на рахунок позивача (а.с.34-44).

Господарським судом 17.10.2019, згідно із ст.11 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань", зроблено електронний запит за № та роздрукований спеціальний витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо ПП "Північний альянс", згідно якого місцезнаходження юридичної особи: 11002, Житомирська обл., Олевський район, м. Олевськ, вул. Олевської Республіки, буд.116; в стані припинення не перебуває.

Ухвалою суду від 17.10.2019 підготовче засідання відкладено на 05.11.2019.

24.10.2019 на поштову адресу суду від позивача надійшла заява на виконання вимог ухвали про відкриття провадження у справі, а саме надіслано:

- довідки по контрагенту, отриманих в ПАТ КБ "Приватбанк", якими підтверджується відсутність грошових надходжень від відповідача на рахунок позивача за період з 23.05.2019 по 15.10.2019;

- довідка про наявність заборгованості №161 від 16.10.2019 з актом звірки взаємних розрахунків за період з 01.05.2019 по 16.10.2019;

- лист про повернення коштів та скріншот (знімок екрана), як доказ надсилання електронною поштою даного листа на електронну адресу відповідача;

- платіжне доручення №1534 від 23.05.2019.

Ухвалою суду від 05.11.2019 постановлено закрити підготовче провадження та призначити справу №906/994/19 до судового розгляду по суті на 28.11.2019.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідач уповноваженого представника в судове засідання не направив.

Відповідно до ч.2 ст.2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст.3 Закону України "Про доступ до судових рішень" для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч.1 ст.4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Враховуючи вищевикладене, суд зазначає, що учасники провадження мали доступ до судових рішень та мали можливість ознайомитись з ухвалами суду у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Окрім того, ухвалу господарського суду від 05.11.2019 отримано засновником ПП "Північний альянс" Коренятко ОСОБА_1 , про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.103).

Отже, відповідача належним чином повідомлено про час та місце розгляду справи.

Відповідно до ч.1 ст.202 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Зважаючи на те, що неявка представника відповідача не перешкоджає всебічному, повному та об`єктивному розгляду всіх обставин справи, суд вважає за можливе розглянути справу за його відсутності.

Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

1. Фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин.

Позивач зазначає, що між ПП "Бережани" (позивач, покупець) та ПП "Північний Альянс" (відповідач, постачальник) у травні 2019 року укладено усний договір про поставку ПП "Північний Альянс" для ПП "Бережани" пиломатеріалів.

Відповідно до усної домовленості між сторонами, відповідачем 16.05.2019 було складено рахунок-фактуру №35 на суму 40 005,00грн (а.с.10). Відповідно до даного рахунку-фактури ПП «Північний Альянс» зобов`язувалось передати ПП «Бережани» пиломатеріал обрізний у кількості 15 м. куб. за ціною 2 667,00 грн. за м. куб на загальну суму 40 005,00 грн.

На виконання усної домовленості між сторонами, позивач оплатив наданий йому рахунок-фактуру №35 від 16.05.2019, про що свідчить платіжне доручення №1534 від 23.05.2019 (а.с.76).

В свою чергу, відповідач свої зобов`язання по передачі оплачених пиломатеріалів не виконав.

Позивач зазначає, що 18.06.2019 звернувся до ПП "Північний Альянс" з листом вих. №9, в якому просив повернути перераховані кошти (а.с.74). Позивач вказує, що відповідач повинен був повернути кошти позивачу не пізніше 26.06.2019.

Також позивачем подано до матеріалів справи скріншот (знімок екрана), як доказ надсилання електронною поштою даного листа на електронну адресу відповідача.

Оскільки відповідачем не повернуто попередню оплату за товар, позивач звернувся до суду із позовом про стягнення 41 815,09грн боргу, із яких 40 005,00грн основного боргу, 1 540,47грн пені, 269,62грн 3% річних.

2. Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасником справи, та висновки щодо порушення, не визнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду.

Згідно з частиною 1 статті 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Положенням статті 205 Цивільного кодексу України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів (ст. 181 Господарського кодексу України).

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ст.509 ЦК України).

За ст.173 ГК України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, сплатити гроші тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Статтею 712 Цивільного кодексу України визначено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтями 525, 526 Цивільного кодексу України унормовано, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається; зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Дана норма кореспондує з приписами статті 193 Господарського кодексу України.

Приписами ст. 610 Цивільного кодексу України унормовано, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 693 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу. Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Зі змісту зазначеної норми права вбачається, що умовою її застосування є неналежне виконання продавцем свого зобов`язання зі своєчасного передання товару покупцю. А у разі настання такої умови покупець має право діяти альтернативно: або вимагати передання оплаченого товару від продавця, або вимагати повернення суми попередньої оплати. Можливість обрання певно визначеного варіанта правової поведінки боржника є виключно правом покупця, а не продавця.

Отже, волевиявлення щодо обрання одного з варіантів вимоги покупця має бути вчинено ним в активній однозначній формі такої поведінки, причому доведеної до продавця.

Оскільки законом не визначено форму пред`явлення такої вимоги покупця, останній може здійснити своє право будь-яким шляхом: як шляхом звернення до боржника з претензією, листом, телеграмою тощо, так і шляхом пред`явлення через суд вимоги у визначеній законом процесуальній формі - формі позову.

Аналогічної позиції дотримується Верховний Суд в постанові від 07.02.2018 у справі №910/5444/17.

Позивач зазначає, що звернувся до відповідача із листом №9 від 18.06.2019 про повернення перерахованих коштів у сумі 40 005,00грн. На підтвердження відправлення листа позивач надав суду скріншот (знімок екрана) (а.с.75). Однак, суд зазначає, що із даного скріншоту неможливо встановити, на яку електронну адресу надіслано лист та хто є отримувачем листа. Окрім того, до листа додано файл "лист.PDF", що також не дає суду підстав однозначно стверджувати, що це лист №9 від 18.06.2019, оскільки датою відправки листа зазначено 18.07.2019.

Таким чином, суд зазначає, що вказаний скріншот не є належним доказом надіслання листа №9 від 18.06.2019 відповідачу.

Однак, оскільки законом не визначено форму пред`явлення вимоги покупця, останній може здійснити своє право будь-яким шляхом: як шляхом звернення до боржника з претензією, листом, телеграмою тощо, так і ш л я х о м п р е д ' я в л е н н я ч е р е з с у д в и м о г и у визначеній законом процесуальній формі - ф о р м і п о з о в у, що, як вважає суд, і було здійснено позивачем.

За наведених вище обставин судом встановлено, що відповідач порушив свої зобов`язання за договором, не здійснив поставку товару та повернення суми попередньої оплати за непоставлений товар, тобто не виконав свої зобов`язання належним чином, внаслідок чого, починаючи з 17.09.2019, у нього утворилася заборгованість перед позивачем у розмірі 40005,00грн.

Таким чином, вимога позивача про повернення відповідачем 40005,00грн оплати за товар є обґрунтованою, підтвердженою належними доказами та такою, що підлягає задоволенню.

Щодо позовних вимог про стягнення із відповідача 269,62грн 3% річних та 1540,47грн пені за період із 26.06.2019 по 15.09.2019 суд зазначає наступне.

За своєю суттю обов`язок щодо повернення грошових коштів, отриманих як передоплата, не можна розцінювати як грошове зобов`язання в розумінні статті 625 ЦК України.

На суму попередньої оплати нараховуються проценти відповідно до статті 536 ЦК України від дня, коли товар мав бути переданий, до дня фактичного передання товару покупцеві або повернення йому суми попередньої оплати Договором може бути встановлений обов`язок продавця сплачувати проценти на суму попередньої оплати від дня одержання цієї суми від покупця (висновок Верховного Суду України щодо застосування норм права, який викладений у постанові від 16.09.2014 у справі №3-90гс14).

Згідно ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно положень ч. ч. 1, 3 ст. 693 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу. У разі невиконання покупцем обов`язку щодо попередньої оплати товару застосовуються положення статті 538 цього Кодексу. На суму попередньої оплати нараховуються проценти відповідно до статті 536 цього Кодексу від дня, коли товар мав бути переданий, до дня фактичного передання товару покупцеві або повернення йому суми попередньої оплати. Договором може бути встановлений обов`язок продавця сплачувати проценти на суму попередньої оплати від дня одержання цієї суми від покупця.

Враховуючи наведене, суд дійшов до висновку, що повернення грошових коштів, отриманих як попередня оплата (аванс) не можна розцінювати як грошове зобов`язання в розумінні статті 625 ЦК України.

За таких обставин, до спірних правовідносин не можна застосувати положення частини 2 статті 625 ЦК України та стягнути з відповідача суму боргу з урахуванням 3 % річних, оскільки повернення суми попередньої оплати є поверненням суми авансу (а не грошовим зобов`язанням), на яку можуть нараховуватися лише проценти, передбачені статтею 536 ЦК України.

Вказане узгоджується із правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 14.03.2018 у справі №910/24853/13.

Крім того, позивачем заявлено про стягнення із відповідача 1540,47грн пені за період із 26.06.2019 по 15.09.2019.

Відповідно до ст.ст. 546, 549, 547 ЦК України відповідальність відповідача за несвоєчасне повернення суми сплачених позивачем коштів передбачається сторонами у письмовому правочині.

Оскільки договір укладений у письмовій формі між сторонами відсутній, нарахування позивачем пені є безпідставним.

На підставі вищевикладеного суд відмовляє у задоволенні вимоги про стягнення із відповідача 269,62грн 3% річних та 1540,47грн пені за період із 26.06.2019 по 15.09.2019.

3. Розподіл судових витрат між сторонами.

Відповідно до ч.1 ст.123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 2 частини 1 статті 129 ГПК України передбачено, що судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Зважаючи на те, позовні вимоги ПП "Бережани" задоволено частково, судовий збір слід покласти на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 123, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного підприємства "Північний альянс" (11002, Житомирська обл., м. Олевськ, вул. Олевської Республіки, буд. 116, ідентифікаційний код 42336569) на користь Приватного підприємства "Бережани" (78053, Івано-Франківська обл., Тлумацький район, с. Жуків, вул. Незалежності, буд. 54, ідентифікаційний код 41107450):

- 40 005,00грн попередньої оплати;

- 1 837,84грн судового збору.

3. В іншій частині позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 02.12.19

Суддя Шніт А.В.

Віддрукувати:

1 - у справу;

2 -3 - позивачу за 2-ма адресами (рек. з пов.)

4 - відповідачу (рек. з пов.)

5 - засновнику: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1