ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2019 рокуСправа № 912/2532/19
Господарський суд Кіровоградської області в складі судді Коваленко Н.М.,

при секретарі судового засідання Перепічай В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу №912/2532/19 від 13.09.2019

за позовом Кіровоградського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів, 25009, м. Кропивницький, вул. Соборна, 7а

до відповідача Державного підприємства "Дослідне господарство "Червоний землероб" Кіровоградської державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України" (далі - ДП ДГ "Червоний землероб" КДСГДС НААН), код ЄДР 00729913, 27241, Кіровоградська обл., Бобринецький р-н, с. Чарівне

про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені в сумі 277 000,83 грн

ПРЕДСТАВНИКИ:

від позивача Демченко О.М., довіреність №05-14/2787 від 28.11.2019;

від відповідача - участі не брали.

В засіданні суду 28.11.2019 оголошено перерву до 16:00 29.11.2019.

В засіданні суду оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

До Господарського суду Кіровоградської області надійшла позовна заява позивача, яка містить вимоги до відповідача про стягнення 277 000,83 грн, з яких: 275 513,04 грн адміністративно-господарська санкція та 1 487,79 грн пеня.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідач не виконує норматив по працевлаштуванню осіб з інвалідністю, встановлений Законом України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні" та самостійно не сплатив адміністративно-господарську санкцію в строк до 15.04.2019.

Ухвалою від 13.09.2019 господарський суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі №912/2532/19 за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначив на 07.10.2019. Встановив сторонам строк для подання заяв по суті справи.

Ухвалою від 31.10.2019 господарський суд закрив підготовче провадження та призначив справу №912/2532/19 до судового розгляду по суті на 28.11.2019 на 12:30 год.

До господарського суду 25.11.2019 надійшло клопотання №б/н від 21.11.2019 відповідача поновити строк для подання заперечень на позов, прийняти заперечення до розгляду та відмовити позивачеві в повному обсязі. До такого клопотання відповідача додано заперечення №б/н від 21.11.2019 відповідача на позов з додатками.

У зв`язку з цим господарський суд вважає за необхідне зазначити, що при розгляді справи судом в порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом.

Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву.

Підстави, час та черговість подання заяв по суті справи визначаються цим Кодексом або судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.

Суд може дозволити учаснику справи подати додаткові пояснення щодо окремого питання, яке виникло при розгляді справи, якщо визнає це необхідним. (ст. 161 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України)

За ст. 169 ГПК України - при розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань.

Заяви, клопотання і заперечення подаються в письмовій або усній формі. У випадках, визначених цим Кодексом, або на вимогу суду заяви і клопотання подаються тільки в письмовій формі.

Заяви, клопотання і заперечення подаються та розглядаються в порядку, встановленому цим Кодексом. У випадках, коли цим Кодексом такий порядок не встановлений, він встановлюється судом.

При цьому, право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку.

Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом. (ст. 118 ГПК України)

Суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду. (ст. 119 ГПК України)

В даному випадку, звертаючись до суду 25.11.2019 після закриття підготовчого провадження, відповідач порушив всі процесуальні строки визначені судом для подання заяв по суті справи, заяв, клопотань і заперечень.

Відповідачем подана заява про поновлення пропущеного строку, при цьому заява про продовження встановленого судом процесуального строку до закінчення такого строку відповідачем до суду не подавалася.

За таких обставин, господарський суд вважає за необхідне вимогу відповідача про поновлення строку для подання заперечення на позов та прийняття заперечення до розгляду залишити без задоволення.

За ч. 8-9 ст. 80 ГПК України - докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними.

В даному випадку суд не бере до уваги докази додані відповідачем до заперечення відповідача, оскільки відсутнє підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи. Крім того, відповідачем не обґрунтована неможливість подання таких доказів у вказаний судом строк з причин, що не залежали від нього.

До господарського суду 29.11.2019 повноважним представником позивача подано клопотання №05-14/2792 від 29.11.2019 про долучення до матеріалів справи відповіді Бобринецької районної філії Кіровоградського обласного центру зайнятості №02-5469/02/19, надану засобами електронного зв`язку, щодо подання відповідачем у 2018 році звітності "Інформація про попит на робочу силу" за формою 3-ПН.

Враховуючи викладені обставини, суд дозволив позивачу подати додаткові пояснення щодо окремого питання, яке виникло при розгляді справи.

За ч. 8-9 ст. 165 ГПК України - відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив не пізніше першого підготовчого засідання у справі.

У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

У даній справі відповідач відзив у встановлений судом строк без поважних причин не надав, відповідно суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Сторони належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, що підтверджується присутністю повноважного представника позивача в засіданнях суду та телефонограмою, направленою відповідачеві у встановленому порядку, що підтверджується наявними матеріалами справи.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши повноважного представника позивача, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Господарським судом Кіровоградської області 13.09.2016 порушено провадження у справі №912/2391/16 про банкрутство ДП ДГ "Червоний землероб" КДСГДС НААН.

ДП ДГ "Червоний землероб" КДСГДС НААН зареєстроване, як платників страхових внесків на загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття у Фонді соціального захисту інвалідів та використовує найману працю фізичних осіб.

За п. 8 ч. 1 ст. 20 ГПК України - господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також спорів про визнання недійсними правочинів за позовом контролюючого органу на виконання його повноважень, визначених Податковим кодексом України.

Відповідно до Положення про Кіровоградське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів, відділення приймає участь у межах своєї компетенції в реалізації на території області державної політики у сфері соціального захисту інвалідів. Також здійснює на території області контроль за додержанням підприємствами, установами і організаціями всіх форм власності і господарювання нормативів робочих місць для забезпечення працевлаштування осіб з інвалідністю.

Відповідно до покладених на нього завдань, відділення Фонду здійснює збір сум адміністративно-господарських санкцій та пені за невиконання підприємствами, установами, організаціями, у тому числі підприємствами, організаціями громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичними особами, які використовують найману працю, нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю.

Відповідно до Порядку реєстрації підприємств, установ, організацій та фізичних осіб, що використовують найману працю та Порядку подання підприємствами, установами, організаціями та фізичними особами, що використовують найману працю, звітів про зайнятість та працевлаштування інвалідів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 31.01.2007 №70, підприємства, на яких працює 8 і більше чоловік, реєструються у відділеннях Фонду за своїм місцезнаходженням і щороку не пізніше 1 березня подають до відділень звіт про зайнятість та працевлаштування інвалідів за формою, що затверджена наказом Мінпраці України від 10.02.2007 №42.

Відповідно до ст. 19 Закону України „Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні" для підприємств, установ, організацій громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб - у кількості одного робочого місця.

Згідно зі ст. 20 Закону України „Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні" - підприємства, організації громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньо облікова чисельність працюючих осіб інвалідністю менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку до 15 квітня року, що наступає за звітним, сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, установі, організації, у т.ч. підприємстві, організації громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для особи з інвалідністю і не зайняте особою з інвалідністю. Для підприємств, установ, організацій, у т. ч. підприємств, організацій громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичних осіб, на яких працює від 8 до 15 осіб, розмір адміністративно-господарських санкцій за робоче місце, призначене для працевлаштування, призначене для особи з інвалідністю і не зайняте особою з інвалідністю, визначається в розмірі половини середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, установі, організації, у т.ч. підприємстві, організації громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичної особи, яка використовує найману працю.

Відповідач не своєчасно подав звіт (02.04.2019), норматив по працевлаштуванню осіб з інвалідністю не виконується, підприємство самостійно не сплатило адміністративно-господарські санкції в строк до 15.04.2019, тому станом на 24.04.2019 за ним рахується заборгованість по сплаті адміністративно-господарських санкцій до відділення на суму 275513,04 грн.

Як вбачається зі Звіту в 2018 році на підприємстві працювала 1 особа з інвалідністю.

Кількість робочих місць, призначених для забезпечення працевлаштування осіб з інвалідністю, відповідно до 4% нормативу: - 115 х 0,04 = 5 робочих місць

Кількість не зайнятих робочих місць, призначених для працевлаштування осіб з інвалідністю складає: 5-1 = 4 роб. місця.

Згідно звіту середньорічна заробітна плата у відповідача у 2018 р. становила: - 7921000:115 = 68 878,26 грн, а кількість робочих місць, на яких не працевлаштовані особи з інвалідністю - 4 робочих місця, тому сума адміністративно-господарських санкцій складає: 68878,26 х 4 = 275 513,04 грн.

Таким чином, за 4 робочих місця, призначених для працевлаштування осіб з інвалідністю і не зайняте ними, відповідач до 16.04.2019 повинен був самостійно сплатити адміністративно господарські санкції у розмірі 275513,04 грн.

У відповідності до ч. 2 ст. 20 Закону України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні" порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій тягне за собою нарахування пені.

Відповідно до Порядку нарахування пені та її сплати, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України 15.05.2007 №223, порушення строку сплати адміністративно-господарських санкцій тягне за собою нарахування пені, розмір якої обчислюється виходячи зі 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, що діє на момент подання позовної заяви. Облікова ставка Національного банку України станом на 24.04.2019 складає 18,00%.

Розрахунок пені станом на 24.04.2019:

Ставка НБУ - 18,00%

Кількість днів у поточному році (не високосний рік) - 365 днів

Одноденний розмір пені -18,00 х 120/100/365 = 0,06%

Кількість днів прострочення з 16.04.2019 по 24.04.2019 включно - 9 днів

Сума пені, що необхідно сплатити (275 513,04 грн х 0,06%) х 9дн = 1 487,79 грн.

Загальна сума до сплати - 275 513,04 грн + 1 487,79 грн = 277 000,83 грн.

Дана сума заборгованості по адміністративно-господарських санкціях підтверджується документом - звіт за формою 10-ПІ №50 від 02.04.2019 за 2018 рік (Додаток №1) та розрахунком заборгованості по сплаті адміністративно-господарських санкцій (Додаток №2).

Розмір пені у сумі 1 487,79 грн підтверджується Розрахунком пені на суму заборгованості по сплаті адміністративно-господарських санкцій (Додаток №2).

Оскільки вищезазначені суми відповідачем не сплачено, утворилася заборгованість у розмірі 277 000,83 грн.

На думку позивача, несплата адміністративно-господарських санкцій до Фонду соціального захисту інвалідів завдає значної шкоди державним інтересам, не дозволяє в повній мірі створити особам з інвалідністю необхідні умови, які дають можливість вести повноцінний спосіб життя.

При цьому, господарський суд вважає за необхідне зазначити таке.

Частинами 1 та 2 ст. 19 Закону України від 21 березня 1991 року № 875-ХІІ "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" (далі - Закон №875-ХІІ) визначено, що для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.

У відповідності до ст 20 Закону №875-ХІІ підприємства, установи, організації, де середньооблікова чисельність працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, установі, організації.

Частиною 1. ст. 238 Господарського кодексу України передбачено, що за порушення встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності до суб`єктів господарювання можуть бути застосовані уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування адміністративно-господарські санкції, тобто заходи організаційно-правового або майнового характеру, спрямовані на припинення правопорушення суб`єкта господарювання та ліквідацію його наслідків.

Частиною 2 вказаної статті передбачено, що види адміністративно-господарських санкцій, умови та порядок їх застосування визначаються цим Кодексом, іншими законодавчими актами.

Серед переліку адміністративно-господарських санкцій, встановленого у ч. 1 ст. 239 Господарського кодексу України вказано, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування відповідно до своїх повноважень та у порядку, встановленому законом, можуть застосовувати до суб`єктів господарювання, зокрема, адміністративно-господарський штраф, а також і інші адміністративно-господарські санкції, встановлені цим Кодексом та іншими законами.

Спірні у цій справі санкції застосовуються до суб`єктів господарювання уповноваженими органами державної влади за порушення встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності, а тому є адміністративно-господарськими санкціями. Про це також вказано у ст. 20 Закону №875-ХІІ.

Отже, законом передбачена відповідальність у вигляді адміністративно-господарських санкцій для підприємств, які не забезпечили середньооблікову чисельність працюючих інвалідів відповідно до установленого нормативу.

Разом з тим, законом передбачено випадки, у яких суб`єкт господарювання звільняється від відповідальності за вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Загальні засади відповідальності учасників господарський відносин, зокрема і підстави для звільнення від відповідальності за порушення правил здійснення господарської діяльності (за що передбачені адміністративно-господарські санкції), регламентовано главою 24 Господарського кодексу України (Загальні засади відповідальності учасників господарських відносин).

Так, відповідно до ч. 1 ст. 218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Частиною 2 наведеної статті передбачено, що учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Зі змісту ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України вбачається, що вказана норма встановлює підстави для звільнення від відповідальності, як за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання (за що встановлено відповідальність у вигляді відшкодування збитків, штрафні санкції, або оперативно-господарські санкції), так і за порушення правил здійснення господарської діяльності (за що встановлено відповідальність у вигляді адміністративно-господарських санкцій).

Отже, суб`єкт звільняється від відповідальності, зокрема, за порушення правил здійснення господарської діяльності (тобто від адміністративно-господарських санкцій), якщо доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення правопорушення.

Тому у цій справі необхідно перевірити, чи вжив відповідач залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення, яке полягає у не забезпеченні середньооблікової чисельності працюючих інвалідів відповідно до установленого нормативу.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону №875-ХІІ забезпечення прав інвалідів на працевлаштування та оплачувану роботу, в тому числі з умовою про виконання роботи вдома, здійснюється шляхом їх безпосереднього звернення до підприємств, установ, організацій чи до державної служби зайнятості.

Згідно з ч. 3 ст. 18 Закону №875-ХІІ підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов`язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені чинним законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування інвалідів, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

За змістом ст. 18-1 Закону №875-ХІІ пошук підходящої роботи для інваліда здійснює державна служба зайнятості.

Таким чином, обов`язок підприємства зі створення робочих місць для інвалідів не супроводжується його обов`язком займатись пошуком інвалідів для працевлаштування.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 50 Закону України від 05 липня 2012 року №5067-VІ "Про зайнятість населення" (набрав чинності з 01 січня 2013 року) роботодавці зобов`язані, зокрема, своєчасно та в повному обсязі у порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, за погодженням з центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної політики у галузі статистики, подавати територіальним органам центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, інформацію про попит на робочу силу (вакансії).

Отже, своєчасно та в повному обсязі надавши інформацію про попит на вакансії підприємство, фактично, вживає усіх залежних від нього передбачених законом заходів для відповідності середньооблікової чисельності працюючих інвалідів установленим нормативам, тобто заходів для недопущення господарського правопорушення.

Згідно Порядку подання форми звітності №3-ПН "Інформація про попит на робочу силу (вакансії)", затвердженого Наказом Міністерства соціальної політики України від 31 травня 2013 року №316 (далі - Наказ №316) форма подається за наявності у роботодавця попиту на робочу силу (вакансії) не пізніше 10-ти робочих днів з дати відкриття вакансії(й). Датою відкриття вакансії є наступний день після створення робочого місця чи припинення трудових відносин з працівником, робоче місце якого стає вакантним, або дата, починаючи з якої може бути укладений трудовий договір з найманим працівником.

Наказ №316 набрав чинності 12 липня 2013 року, а тому з цієї дати встановлено обов`язок підприємств подавати форму №3-ПН не пізніше 10-ти робочих днів з дати відкриття вакансії.

Відповідач не надав суду документальних доказів подання звітності форми №3-ПН "Інформація про попит на робочу силу (вакансії)" у 2017-2018 роках, тим самим не надав доказів вжиття залежних від нього передбачених законодавством заходів для відповідності середньооблікової чисельності працюючих інвалідів установленим нормативам, тобто заходів для недопущення правопорушення.

Документальні докази самостійного звернення інвалідів до відповідача з метою працевлаштування та працевлаштування таких осіб, відповідач також не надав.

Підстав та вірності нарахування адміністративно-господарських санкцій та пені відповідач не спростував.

За ст. 7 ГПК України - господарський суд розглядає спори, стороною в яких є боржник, за правилами, визначеними Господарським процесуальним кодексом України. За результатами розгляду спору суд ухвалює рішення.

У разі якщо відповідачем у такому спорі є суб`єкт владних повноважень, суд керується принципом офіційного з`ясування всіх обставин у справі та вживає визначених законом заходів, необхідних для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів, з власної ініціативи. (абз. 4 ч. 2 ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства)

Відповідачем у даному спорі не є суб`єкт владних повноважень, відповідно у суду не має права керуватися принципом офіційного з`ясування всіх обставин у справі та вживати визначених законом заходів, необхідних для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів, з власної ініціативи.

В даному випадку мають місце обставини, визначені ст. 74 ГПК України, за якою кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Вищевказане, на думку суду, свідчать про відсутність підстав для звільнення відповідача від відповідальності на підставі ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України.

За таких обставин, господарський суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність їх задоволення в повному обсязі.

Згідно з приписами ст. 129 ГПК України судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись ст. 3, 12, 73-74, 76-77, 118-119, 129, 169-170, 233, 236-241, 326-327 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Державного підприємства "Дослідне господарство "Червоний землероб" Кіровоградської державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України" (код ЄДР 00729913, 27241, Кіровоградська обл., Бобринецький р-н, с. Чарівне) на користь Кіровоградського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів (25009, м. Кропивницький, вул. Соборна, 7а) адміністративно-господарські санкції у розмірі 275 513,04 грн, пеню за порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій у розмірі 1487,79 грн та 4 155, 01 грн судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення в порядку передбаченому Господарським процесуальним кодексом України. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Примірники рішення направити сторонам.

Повне рішення складено 04.12.2019.

Суддя Н.М. Коваленко

Повідомити учасників справи про відсутність у суду технічної можливості надавати інформацію про веб-адресу судового рішення у Єдиному державному реєстрі судових рішень, одночасно з врученням (надсиланням/видачі) копії повного або скороченого такого рішення до затвердження Положення про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи.

Повідомити учасників справи про можливість ознайомитись з електронною копією судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень за його веб-адресою: http://reyestr.court.gov.ua.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається: http://court.gov.ua/fair/sud5013.