ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" грудня 2019 р. Справа№ 910/23532/13

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Дідиченко М.А.

суддів: Руденко М.А.

Пономаренка Є.Ю.

при секретарі: Верьовкін С.С.

за участю представників сторін:

від позивача: Глоба О.В.;

від відповідача: Пилипенко А.Л., Кравченко О.К.;

від третьої особи: не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Антимонопольного комітету України

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 05.07.2019 про призначення експертизи та зупинення провадження у справі

у справі № 910/23532/13 (Підченко Ю.О.)

за позовом Дочірнього підприємства "Лакталіс-Україна"

до Антимонопольного комітету України

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог стосовно предмету спору на стороні позивача Приватне акціонерне товариство "Лакталіс-Миколаїв"

про визнання недійсним рішення від 05.03.2013 № 15-р/к

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог та хід розгляду справи

Дочірнє підприємство "Лакталіс-Україна" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом про визнання недійсним рішення тимчасової адміністративної колегії Антимонопольного комітету України від 05.09.2013 № 15-р/тк "Про порушення законодавства про захист від недобросовісної конкуренції та накладення штрафу" у справі № 16-04/02.13.

Позовну заяву мотивовано тим, що: АМК не доведено, що дії ДП "Лакталіс-Україна" щодо розміщення на упаковці крему сиркового термізованого під торговельною маркою "President" власної назви "Творог ніжний" є порушенням, передбаченим статтею 15-1 Закону України "Про захист від недобросовісної конкуренції" у вигляді поширення інформації, що вводить в оману, шляхом повідомлення суб`єктом господарювання безпосередньо невизначеному колу осіб неповних відомостей, зокрема, внаслідок обраного способу їх викладення, що можуть вплинути на наміри цих осіб щодо придбання (замовлення) товарів цього суб`єкта господарювання; АМК не доведено факту поширення позивачем неповних відомостей, оманливого характеру інформації та можливості впливу такої інформації на наміри осіб щодо придбання (замовлення) товарів; застосована АМК штрафна санкція, а саме накладення на ДП "Лакталіс-Україна" 34 000 000 грн. штрафу не відповідає принципу пропорційності юридичної відповідальності вчиненому правопорушенню, а тому рішення № 15-р/тк є незаконним та необґрунтованим.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 26.07.2018 у задоволені позову відмовлено.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 18.12.2018 рішення Господарського суду міста Києва від 26.07.2018 скасовано та прийнято нове рішення, яким позовні вимоги задоволено повністю; визнано недійсним рішення тимчасової адміністративної колегії Антимонопольного комітету України від 05.09.2013 № 15-р/тк "Про порушення законодавства про захист від недобросовісної конкуренції та накладення штрафу" у справі № 16-04/02.13.

Постановою Верховного суду від 26.03.2019 року рішення Господарського суду міста Києва від 26.07.2018 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 18.12.2018 у справі № 910/23532/13 скасовано, а справу передано на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.

Короткий зміст ухвали місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.07.2019 у справі №910/23532/13 було призначено комплексну фізико-хімічну та товарознавчу судову експертизу і зупинено провадження у справі до повернення матеріалів справи до суду після проведення Товариством з обмеженою відповідальністю "Київський експертно-дослідний центр" комплексної фізико-хімічної та товарознавчої судової експертизи (або до дачі висновку чи повідомлення про неможливість її проведення).

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції дійшов до висновку про необхідність призначення у даній справі комплексної фізико-хімічної та товарознавчої судової експертизи для встановлення фактичних обставин справи.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою суду, Антимонопольний комітет України звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 05.07.2019 у справі №910/23532/13 та направити справу для продовження розгляду до Господарського суду міста Києва.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що клопотання позивача про призначення експертизи було фактично заявою про забезпечення доказів. Також, позивачем не було подано власного висновку експерта, як того вимагає стаття 99 ГПК України, тоді як Верховний Суд не здійснював безумовної вказівки на проведення експертизи судом.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями апеляційна скарга передана розгляд колегії суддів у складі головуючого судді Дідиченко М.А., суддів: Майданевич А.Г., Пашкіна С.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 07.10.2019 року відкрито апеляційне провадження у справі № 910/23532/13 та призначено справу до розгляду на 06.11.2019.

Розпорядженням Північного апеляційного господарського суду від 05.11.2019 року призначено повторний автоматизований розподіл судової справи, у зв`язку з перебуванням судді Пашкіної С.А. у відпустці.

Витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.11.2019 року для розгляду справи №910/23532/13 сформовано колегію суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя - Дідиченко М.А., Майданевич А.Г., Руденко М.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06.11.2019 прийнято до свого провадження апеляційну скаргу Антимонопольного комітету України на ухвалу Господарського суду міста Києва від 05.07.2019 у справі №910/23532/13 та призначено до розгляду на 12.11.2019.

Враховуючи перебування у відпусті головуючої судді Дідиченко М.А. 12.11.2019, розгляд справи № 910/23532/13 не відбувся.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 14.11.2019 розгляд апеляційної скарги у справі № 910/23532/13 було призначено на 03.12.2019.

Розпорядженням Північного апеляційного господарського суду від 03.12.2019 року № 09.1-08/4796/19 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи, у зв`язку з перебуванням судді Майданевича А.Г. у відпустці.

Витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.12.2019 року для розгляду справи № 910/23532/13 сформовано колегію суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя - Дідиченко М.А., судді - Руденко М.А., Пономаренко Є.Ю.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.12.2019 прийнято до свого провадження апеляційну скаргу Антимонопольного комітету України на ухвалу Господарського суду міста Києва від 05.07.2019 року у справі № 910/23532/13.

Позиції представників сторін

Через відділ документального забезпечення суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній не погоджується з твердженнями, вказаними в апеляційній скарзі, та просить останню залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу - без змін.

Явка представників сторін у судове засідання

Представник третьої особи у судове засідання 03.12.2019 не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Відповідно до ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Оскільки третя особа був належним чином повідомлена про час та місце розгляду апеляційної скарги, явка сторін не визнавалася обов`язковою судом апеляційної інстанції, а участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком сторони, Північний апеляційний господарський суд дійшов до висновку про можливість розгляду апеляційної скарги по суті в судовому засіданні 03.12.2019.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Відповідно до чинного законодавства України суд вирішує спір та встановлює істину на основі всебічного з`ясування всіх суттєвих моментів спірних правовідносин та об`єктивного дослідження фактичних даних, що визначають наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін.

Відповідно до ч. 1 - 3 ст. 98 ГПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Висновок експерта може бути наданий на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи.

Відповідно до ст. 99 Господарського процесуального кодексу України суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов:

1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо;

2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.

У разі необхідності суд може призначити декілька експертиз, додаткову чи повторну експертизу. При призначенні експертизи судом експерт або експертна установа обирається сторонами за взаємною згодою, а якщо такої згоди не досягнуто у встановлений судом строк, експерта чи експертну установу визначає суд. З урахуванням обставин справи суд має право визначити експерта чи експертну установу самостійно. У разі необхідності може бути призначено декілька експертів для підготовки одного висновку (комісійна або комплексна експертиза).

Питання, з яких має бути проведена експертиза, що призначається судом, визначаються судом. Учасники справи мають право запропонувати суду питання, роз`яснення яких, на їхню думку, потребує висновку експерта. У разі відхилення або зміни питань, запропонованих учасниками справи, суд зобов`язаний мотивувати таке відхилення або зміну. Питання, які ставляться експерту, і його висновок з них не можуть виходити за межі спеціальних знань експерта.

Згідно зі ст. 100 Господарського процесуального кодексу України про призначення експертизи суд постановляє ухвалу, в якій зазначає підстави проведення експертизи, питання, з яких експерт має надати суду висновок, особу (осіб), якій доручено проведення експертизи, перелік матеріалів, що надаються для дослідження, та інші дані, які мають значення для проведення експертизи.

Судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування. Якщо наявні у справі докази є взаємно суперечливими, їх оцінка в разі необхідності може бути здійснено господарським судом з призначенням відповідної судової експертизи.

Так, підставою позову є обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги і докази, що стверджують позов, зокрема факти матеріально-правового характеру, що визначаються нормами матеріального права, які врегульовують спірні правовідносини, їх виникнення, зміну, припинення.

Доказами в господарському судочинстві є будь-які відомості, отримані у визначеному законом порядку, на підставі яких суд установлює наявність або відсутність обставин, на яких обґрунтовуються вимоги і заперечення осіб, що беруть участь у справі, та інші обставини, які мають значення для правильного розгляду справи.

Стосовно тверджень апелянта про те, що подане позивачем клопотання не було обґрунтовано обставинами, які перешкоджали позивачу самостійно отримати висновок експерта, колегія суддів зазначає наступне.

Положеннями ст. 101 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. Порядок проведення експертизи та складення висновків експерта за результатами проведеної експертизи визначається відповідно до чинного законодавства України про проведення судових експертиз.

Таким чином, проведення експертизи на замовлення учасника справи є його правом, а не обов`язком, а не надання доказів неможливості самостійно отримати висновок експерта не є підставою для відмови у задоволенні клопотання про призначення судової експертизи.

Крім того, Верховний Суд, відправляючи справу на новий розгляд, вказав, що попереднім судовим інстанціям належало відповідними засобами доказування (у тому числі, шляхом призначення відповідної експертизи) вичерпно з`ясувати обставини і докази визначення товару, що реалізовувався, саме як творогу - з урахуванням та на підставі відповідних стандартів або інших правил, обов`язкових для виробника (поширювача) товару.

Відповідно до статті 316 ГПК України вказівки, що містяться у постанові суду касаційної інстанції, є обов`язковими для суду першої та апеляційної інстанцій під час нового розгляду справи.

А тому, доводи апелянта в цій частині є безпідставними.

Стосовно тверджень апелянта про те, що заява позивача є фактично забезпеченням доказів, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч.ч.1-2 ст. 110 Господарського процесуального кодексу України, суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений, або збирання чи подання відповідних доказів стане згодом неможливим або утрудненим.

Способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобов`язання вчинити певні дії щодо доказів. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів, визначені судом.

Однак, позивач у своїй заяві про призначення експертизи жодним чином не посилався обставини, що засіб доказування може бути втрачений, або збирання чи подання відповідних доказів стане згодом неможливим або утрудненим.

Більше того, за результатами розгляду заяви про забезпечення доказів суд виносить ухвалу, яка є виконавчим документом та підлягає негайному виконанню в порядку, встановленому чинним законодавством України для виконання судових рішень, та може бути пред`явлена до виконання в передбаченому чинним законодавством порядку.

З огляду на подане позивачем клопотання, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку, що воно є саме клопотанням про призначення експертизи, а не про забезпечення доказів, як на те наголошує відповідач.

Більш того, позивач у судових засіданнях та поданому відзиві підтвердив, що ним було заявлено саме клопотання про призначення експертизи.

Колегія суддів також наголошує, що суд першої інстанції відповідно до вимог Господарського процесуального кодексу України наділений правом з власної ініціативи призначати судову експертизу.

Так, статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року № 3477-IV зазначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію (Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод) та практику Суду (Європейського суду з прав людини) як джерело права.

Рішеннями Європейського суду з прав людини у справах «Dombo Beheer B.V. v. the Netherlands» від 27.10.1993 (n. 33), та «Ankerl v. Switzerland» від 23.10.1996 р. (n. 38) встановлено, що принцип рівності сторін у процесі - у розумінні «справедливого балансу» між сторонами - вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони. Рівність засобів включає: розумну можливість представляти справу в умовах, що не ставлять одну сторону в суттєво менш сприятливе ніж іншу сторону; фактичну змагальність; процесуальну рівність; дослідження доказів, законність методів одержання доказів; мотивування рішень.

Крім того, принцип змагальності тісно пов`язаний з принципом рівності, тоді як рівноправність сторін - один із необхідних елементів принципу змагальності, «без якого змагальність як принцип не існує». Рівноправність сторін є суттю змагальності, бо тільки через рівні можливості сторін можлива реалізація принципу змагальності.

Також, у рішенні Європейського суду з прав людини «Дульський проти України» від 01.06.2006 року (заява № 61679/00), зазначено, що експертиза, призначена судом, є одним із засобів встановлення або оцінки фактичних обставин справи і тому складає невід`ємну частину судової процедури. Більше того, суд вирішує питання щодо отримання додаткових доказів та встановлює строк для їх отримання.

Право на справедливий розгляд судом, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися в контексті Преамбули Конвенції, яка, серед іншого, проголошує верховенство права як частину спільного спадку Договірних Держав. Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який, зокрема, вимагає, щоб, коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилось під сумнів.

Враховуючи те, що вказівки, які містяться в постанові Верховного Суду у даній справі, підлягають врахуванню під час нового розгляду справи, зважаючи на те, що обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про необхідність з`ясування вказаних питань шляхом призначення у справі фізико-хімічної та товарознавчої судової експертизи.

Питання зупинення провадження у справі регулюються ст. 228 ГПК України.

Частиною 2 вказаної статті унормовано, що господарський суд має право зупинити провадження у справі за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи у зв`язку з призначенням судом експертизи.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове й повне припинення всіх процесуальних дій у справі, що викликане настанням зазначених у законі причин, що перешкоджають подальшому руху процесу, і щодо яких невідомо, коли вони можуть бути усунені.

Отже, оскільки судом обґрунтовано, із посиланням на норми ст.ст. 99, 100, 107 ГПК України, призначено у справі судову експертизу, враховуючи, що для проведення експертного дослідження матеріали справи направляються до експертної установи, а тому у цей період неможливо проводити відповідні процесуальні дії, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно скористався правом, наданим йому п. 2 ч. 1 ст. 288 ГПК України, та зупинив провадження у даній справі у зв`язку з призначенням господарським судом судової експертизи.

Водночас, судова колегія вважає за необхідне зауважити, що виходячи із принципу диспозитивності господарського судочинства, місцевий господарський суд наділений виключною компетенцією щодо оцінки доказів при розгляді справи по суті, як суд першої інстанції. Така оцінка повинна ґрунтуватися на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні доказів у судовому процесі, з врахуванням сукупності всіх обставин. У випадку якщо суд приходить до висновку, що для надання оцінки певним обставинам справи необхідні спеціальні знання експерта, суд вправі призначити судову експертизу, поставивши перед ним ряд питань, та визначити відповідну експертну установу на власний розсуд. При цьому, апеляційний суд не вправі втручатися у виключну компетенцію суду першої інстанції та надавати йому якісь вказівки щодо збирання чи оцінки доказів, призначення експертної установи, тощо, оскільки він наділений власною компетенцією на предмет їх оцінки (переоцінки) за результатами розгляду апеляційної скарги на рішення, ухваленого по суті спору.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

За наведених вище обставин, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків господарського суду першої інстанції, наведених в оскаржуваній ухвалі, а тому відсутні підстави для скасування або зміни ухвали Господарського суду міста Києва від 05.07.2019 у справі № 910/23532/13.

Згідно із ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника.

Керуючись ст.ст. 74, 129, 269, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В :

1. Апеляційну скаргу Антимонопольного комітету України на ухвалу Господарського суду міста Києва від 05.07.2019 року у справі № 910/23532/13 залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 05.07.2019 року у справі № 910/23532/13 залишити без змін.

3. Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на апелянта.

4. Матеріали справи № 910/23532/13 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом двадцяти днів в порядку, визначеному ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 09.12.2019 р.

Головуючий суддя М.А. Дідиченко

Судді М.А. Руденко

Є.Ю. Пономаренко