номер провадження справи 4/106/19
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

29.11.2019 Справа № 908/1737/19

м.Запоріжжя Запорізької області

Суддя господарського суду Запорізької області Зінченко Н.Г., розглянувши заяву Концерну Міські теплові мережі, м. Запоріжжя про розстрочку виконання рішення господарського суду Запорізької області від 25.09.2019 у справі № 908/1737/19

за позовом Акціонерного товариства Укртрансгаз, (01021, м. Київ, Кловський узвіз, буд. 9/1)

до відповідача Концерну Міські теплові мережі, (69091, м. Запоріжжя, бул. Гвардійський, буд. 137)

про стягнення 33853832,52 грн. заборгованості за договором на транспортування природного газу магістральними трубопроводами № /685/ЗП-16, 2171484,21 грн. пені, 184738,11 грн. 3 % річних та 379721,71грн. інфляційних втрат

за участю представників сторін:

від позивача Вагнер Д.В., довіреність № 1-860 від 29.05.2019;

від відповідача (заявника) Корнієць О.А., довіреність № 536/20-19 від 22.05.2019.

Господарським судом Запорізької області розглядалася справа № 908/1737/19 (номер провадження справи 4/106/19) за позовом Акціонерного товариства Укртрансгаз, м. Київ до Концерну Міські теплові мережі, м. Запоріжжя про стягнення 33853832,52 грн. заборгованості за договором на транспортування природного газу магістральними трубопроводами № /685/ЗП-16 від 31.03.2016, 2171484,21 грн. пені, 184738,11 грн. 3 % річних та 379721,71 грн. інфляційних втрат.

18.11.2019 Концерн Міські теплові мережі, м. Запоріжжя звернувся до господарського суду Запорізької області із заявою № 4563/20 від 14.11.2019 (вх. № 08-12/454/19 від 18.11.2019) в порядку ст. 331 ГПК України про розстрочку виконання рішення господарського суду Запорізької області від 25.09.2019 у справі №908/1737/19 зі сплатою заборгованості щомісячно рівними частинами протягом 12 місяців з січня по грудень 2020 року.

Згідно Витягу з протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 18.11.2019 заяву про розстрочку виконання рішення суду у справі № 908/1737/19 розподілено судді Зінченко Н.Г.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 19.11.2019 заяву Концерну Міські теплові мережі, м. Запоріжжя про розстрочку виконання рішення господарського суду Запорізької області від 25.09.2019 у справі № 908/1737/19 прийнято до розгляду, розгляд заяви призначено на 26.11.2019. В судовому засіданні 26.11.2019 оголошено перерву до 29.11.2019.

В судовому засіданні 29.11.2019 заяву розглянуто, судом оголошено вступну та резолютивну частини ухвали.

Відповідно до ч. 4 ст. 233 ГПК України дану ухвалу постановлено в нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та долучених судом до матеріалів справи.

В судовому засіданні представник Концерну Міські теплові мережі заяву про розстрочку виконання рішення господарського суду Запорізької області від 25.09.2019 у справі № 908/1737/19 підтримав з підстав, викладених у цій заяві. Мотивуючи заяву про розстрочку виконання рішення суду у справі № 908/1737/19 Концерн Міські теплові мережі зазначає, що Концерн Міські теплові мережі є комунальним підприємством, що здійснює свою господарську діяльність у сфері централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води споживачам усіх категорій міста Запоріжжя. Основними споживачами теплової енергії є населення та бюджетні установи і організації, об`єкти соціальної сфери, які мають постійну значну заборгованість за спожиту теплову енергію. Технічна можливість відключення боржників у відповідача відсутня. Так, станом на 01.02.2019 заборгованість споживачів перед Концерном складає 818935,97 тис.грн. Проте, відповідачем посилено ведеться робота зі стягнення дебіторської заборгованості зі споживачів теплової енергії, але процес стягнення заборгованості у встановленому законом порядку це тривалий у часі процес. Судами здебільш надаються розстрочки та відстрочки виконання рішень судів, зокрема населенню, враховуючи різке падіння платоспроможності споживачів, також бюджетним установам та організаціям, із-за затримки бюджетного фінансування. За вище вказаних обставин стягнення заборгованості через виконавчі служби виявляється малоефективним.

Відповідно до Законів України Про теплопостачання, Про житлово-комунальні послуги, Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005, відповідач зобов`язаний здійснювати постачання теплової енергії безперебійно, незалежно від зовнішніх факторів, нормативних чинників, наявності заборгованості у споживачів-боржників. Це зумовлено специфікою роботи всіх підприємств теплоенергетики. Отже, природний газ споживається відповідачем не для власних потреб, а для задоволення соціальних та комунальних потреб.

Враховуючи викладене, Концерн докладає максимальні зусилля, щоб своєчасно виконувати взяті на себе зобов`язання з оплати за використані енергоресурси задля постачання теплової енергії споживачам. Проте, станом на 01.11.2019 заборгованість Концерну Міські теплові мережі за спожиті ресурси складає: за природний газ 1014 225 399,44 грн., за електричну енергію 997058,31 грн., за воду 14 698 453,79 грн. Фінансова звітність Концерну Міські теплові мережі підтверджує складний фінансовий стан відповідача (Звіт про фінансовий результат за 9 місяців 2019).

Постановою Кабінету Міністрів України від 18.06.2014 № 217 затверджено Порядок розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків з постачальником природного газу, на якого покладено спеціальні обов`язки, відповідно до якої відповідач не може впливати на встановлений порядок розрахунків, оскільки кошти від споживачів надходять на спеціальні рахунки, розподіляються і одразу перераховуються банком на рахунок позивача, незалежно від його волі і дій. Відповідач не може користуватися зазначеними коштами, оскільки вони не попадають в його розпорядження до здійснення розподілу. Іншого порядку проведення розрахунків за спожитий природний газ не передбачено. Тоді як надходження від споживачів теплової енергії це єдиний дохід відповідача. Розрахунок середнього відсотка коштів, що залишились в розпорядженні Концерну після розподілу зі спеціальних рахунків за період з січня по жовтень 2019 року становить 9,3 %. Право власності на кошти, що надходять від споживачів теплової енергії відповідач набуває тільки після здійснення розподілу коштів і повернення їх у відсотку, що залишився на його поточному рахунку. Розподіл коштів здійснюється без урахування коштів на виплату заробітної плати, першочерговість якої визначено Законом України Про оплату праці, податків і зборів, які повинні бути сплачені у чітко визначені строки відповідно до Податкового кодексу України.

Крім того, складні економічні умови, у яких зараз функціонує Концерн Міські теплові мережі зумовлені жорстким державним регулюванням тарифно-цінової політики, а також здійсненням контролю за дотриманням умов ліцензійної діяльності. У зв`язку з постійним зростанням ціни на природний газ у відповідача постійно існує заборгованість з різниці в тарифах через невідповідність собівартості теплової енергії діючому тарифу у значних розмірах, яку він отримує з державного бюджету несвоєчасно.

Стягнення з відповідача загальної суми заборгованості за рішенням суду від 25.09.2019 у справі № 908/1737/19 одноразово призведе до дестабілізації роботи Підприємства, у тому числі щодо невиконання ним зобов`язань перед контрагентами зі сплати за електричну енергію, холодне водопостачання та виплати заробітної плати працівниками підприємства.

З огляду на зазначене, з метою недопущення зриву опалювального періоду 2019-2020 років, відповідач вважає, що ним наведені об`єктивні обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення суду, а тому є всі наявні підстави для розстрочення виконання судового рішення.

На підставі викладеного просить розстрочити виконання рішення суду 25.09.2019 у справі №908/1737/19 на 12 календарних місяці починаючи з січня 2020 року по грудень 2020 року зі сплатою щомісячно грошових коштів згідно запропонованого графіку.

В судовому засіданні 29.11.2019 представник Акціонерного товариства Укртрансгаз подав заяву, в якій повідомив, що відповідно до протоколу №360 від 28.11.2019 засідання правління Акціонерного товариства Укртрансгаз погоджено Концерну Міські теплові мережі рострочення виконання рішення господарського суду Запорізької області від 25.09.2019 у справі № 908/1737/19 протягом одного року, рівними частинами.

Дослідивши заяву Концерну Міські теплові мережі, м. Запоріжжя про розстрочку виконання рішення господарського суду Запорізької області від 25.09.2019 у справі №908/1737/19 та матеріали справи №908/1737/19, суд встановив.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 25.09.2019 у справі № 908/1737/19 позовні вимоги задоволені частково, стягнуто з Концерну Міські теплові мережі, м. Запоріжжя на користь Акціонерного товариства Укртрансгаз, м. Київ 33853832,52 грн. основної заборгованості, 2171484,21 грн. пені, 184738,11 грн. 3 % річних, 224601,20 грн. інфляційних втрат і 546519,84 грн. судового збору.

04.11.2019 господарським судом Запорізької області видано наказ про примусове виконання рішення господарського суду Запорізької області від 25.09.2019 у справі № 908/1737/19.

Розглянувши заяву про відстрочку виконання рішення суду, представлені письмові докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення заяви, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.129-1 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Згідно з ч. 2 ст. 13 Закону України Про судоустрій та статус суддів судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав особи і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду. Право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень складовою права на справедливий судовий захист.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі Савіцький проти України (Заява № 38773/05) від 26.07.2012 суд наголосив, що право на суд, захищене пунктом 1 статті 6 Конвенції, було б ілюзорним, якби національні правові системи Договірних держав допускали щоб остаточні та обов`язкові судові рішення залишалися без виконання на шкоду одній із сторін. Ефективний доступ до суду включає в себе право на виконання судового рішення без зайвих затримок.

Разом з тим, за приписами ч., ч. 1, 2 ст. 331 ГПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення.

Частиною третьою цієї ж ГПК України встановлено, що підставою для відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує ступінь вини відповідача у виникненні спору, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови. (ч. 5 ст. 331 ГПК України).

Розстрочка це виконання рішення частками, встановленими господарським судом, з певним інтервалом у часі.

Таким чином, запроваджений процесуальними нормами права механізм розстрочення виконання судового рішення є винятковою мірою, який спрямований на досягнення кінцевої мети судового розгляду виконання ухваленого судом рішення.

Отже, питання щодо надання відстрочки або розстрочки виконання рішення суду повинно вирішуватися господарськими судами із дотриманням балансу інтересів сторін, які приймають участь у справі.

Системний аналіз чинного законодавства свідчить, що підставою для розстрочення, можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк.

Вирішуючи питання про розстрочку господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Господарський процесуальний кодекс України не визначає переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи ускладнюють його виконання, тому суд оцінює докази, що підтверджують зазначені обставини за правилами, встановленими цим Кодексом.

Тобто, можливість розстрочення виконання судового рішення у судовому порядку у будь-якому випадку пов`язується з об`єктивними, непереборними, винятковими обставинами, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення. При цьому рішення про розстрочку виконання рішення суду має ґрунтуватись на додержанні балансу інтересів стягувача та боржника.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає, що межі виправданої затримки виконання рішення суду залежать, зокрема, від складності виконавчого провадження, суми та характеру, що визначено судом.

Рішенням Суду у справі Глоба проти України № 15729/07 від 05.07.2012 суд повторює, що пункт 1 статті 6 Конвенції, inter alia (серед іншого), захищає виконання остаточних судових рішень, які у державах, що визнали верховенство права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін. Відповідно виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати. Держава зобов`язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці. Також Суд зазначає, що саме на державу покладається обов`язок вжиття у межах її компетенції усіх необхідних кроків для того, щоб виконати остаточне рішення суду та, діючи таким чином, забезпечити ефективне залучення усього її апарату. Не зробивши цього, вона не виконає вимоги, що містяться у пункті 1 статті 6 Конвенції.

Згідно із ст. 129 Конституції України однією з засад судочинства є змагальність.

За змістом ст. 13 ГПК України встановлений такий принцип господарського судочинства як змагальність сторін, згідно з яким судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України встановлено, що предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Тобто, змагальність полягає в тому, що сторони у процесуальній формі доводять перед судом свою правоту, за допомогою доказів переконують суд у правильності своєї правової позиції.

Проаналізувавши наведені Концерном Міські теплові мережі (заявником) обставини, якими він мотивує необхідність розстрочення виконання рішення господарського суду Запорізької області від 25.09.2019 у справі № 908/1737/19, враховуючи, що відповідач є соціально значимим підприємством, що забезпечує централізоване теплопостачання міста Запоріжжя, і природний газ споживається відповідачем не для власних потреб, а для задоволення соціальних та комунальних, приймаючи до уваги, що в даний час триває опалювальний сезон, а також погодження АТ Укртрансгаз розстрочення виконання зазначеного рішення, суд дійшов висновку, що ці обставини є тими конкретними винятковими обставинами, в розумінні ст. 331 ГПК України, які ускладнюють одночасне та повне виконання рішення суду у справі №908/1737/19 і є підставою для надання Концерну Міські теплові мережі можливості виконання судового рішення частками, встановленими господарським судом, з певним інтервалом у часі.

З урахуванням викладеного, враховуючи що виконання рішення суду у справі №908/1391/18 одночасно і в повному обсязі матиме негативні наслідки для фінансово-господарського відповідача, з метою реального виконання рішення суду та дотримання балансу інтересів сторін, суд вважає, що наведені заявником обставини є підставою для часткового задоволення заяви про розстрочення виконання рішення господарського суду Запорізької області від 25.09.2019 у справі № 908/1737/19 на 9 місяців починаючи з січня 2020 року по вересень 2020 року (з урахуванням вимог ч. 5 ст. 331 ГПК України що розстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення) зі сплатою заборгованості щомісячно відповідними рівними частками.

Керуючись ст. ст. 233, 234, 235, 331 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В

1. Заяву Концерну Міські теплові мережі, м. Запоріжжя про розстрочку виконання рішення господарського суду Запорізької області від 25.09.2019 у справі №908/1737/19 задовольнити частково.

2. Розстрочити виконання рішення господарського суду Запорізької області від 25.09.2019 у справі №908/1737/19 про стягнення з Концерну Міські теплові мережі на користь Акціонерного товариства Укртрансгаз 33 853 832 (тридцять три мільйони вісімсот п`ятдесят три тисячі вісімсот тридцять дві) грн. 52 коп. заборгованості, 2 171 484 (два мільйони сто сімдесят одну тисячу чотириста вісімдесят чотири) грн. 21 коп. пені, 184 738 (сто вісімдесят чотири тисячі сімсот тридцять вісім) грн. 11 коп. 3% річних, 224 601 (двісті двадцять чотири тисячі шістсот одну) грн. 20 коп. інфляційних втрат та 546 519 (п`ятсот сорок шість тисяч п`ятсот дев`ятнадцять) грн. 84 коп. судового збору, з січня 2020 року по вересень 2020 року строком на 9 (дев`ять) місяців в наступному порядку:

- в січні 2020 року: 3761536, 95 грн. заборгованості, 241276, 02 грн. пені, 20526, 46 грн. 3 % річних, 24955, 69 грн. інфляційних втрат, 60724, 43 грн. судового збору, а всього 4109019, 55 грн. грошових коштів;

- в лютому 2020 року: 3761536, 95 грн. заборгованості, 241276, 02 грн. пені, 20526, 46 грн. 3 % річних, 24955, 69 грн. інфляційних втрат, 60 724, 43 грн. судового збору, а всього 4109019, 55 грн. грошових коштів;

- в березені 2020 року: 3761536, 95 грн. заборгованості, 241276, 02 грн. пені, 20526, 46 грн. 3 % річних, 24955, 69 грн. інфляційних втрат, 60724, 43 грн. судового збору, а всього 4109019, 55 грн. грошових коштів;

- в квітні 2020 року: 3761536, 95 грн. заборгованості, 241276, 02 грн. пені, 20526, 46 грн. 3 % річних, 24 955, 69 грн. інфляційних втрат, 60724, 43 грн. судового збору, а всього 4109019, 55 грн. грошових коштів;

- в травні 2020 року: 3761536, 95 грн. заборгованості, 241276, 02 грн. пені, 20526, 46 грн. 3 % річних, 24955, 69 грн. інфляційних втрат, 60724, 43 грн. судового збору, а всього 4109019, 55 грн. грошових коштів;

- в червні 2020 року: 3761536, 95 грн. заборгованості, 241276, 02 грн. пені, 20526, 46 грн. 3 % річних, 24955, 69 грн. інфляційних втрат, 60724, 43 грн. судового збору, а всього 4109019, 55 грн. грошових коштів;

- в липні 2020 року: 3761536, 95 грн. заборгованості, 241276, 02 грн. пені, 20526, 46 грн. 3 % річних, 24955, 69 грн. інфляційних втрат, 60724, 43 грн. судового збору, а всього 4109019, 55 грн. грошових коштів;

- в серпні 2020 року: 3761536, 95 грн. заборгованості, 241276, 02 грн. пені, 20 526, 46 грн. 3 % річних, 24955, 69 грн. інфляційних втрат, 60724, 43 грн. судового збору, а всього 4109019, 55 грн. грошових коштів;

- в вересні 2020 року: 3761536, 92 грн. заборгованості, 241276, 05 грн. пені, 20526, 43 грн. 3 % річних, 24955, 68 грн. інфляційних втрат, 60724, 40 грн. судового збору, а всього 4109019, 48 грн. грошових коштів.

3. В задоволенні решти заяви відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч.2 ст. 261 цього Кодексу.

Повний текст ухвали складено 04.12.2019.

Суддя Н. Г. Зінченко