ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"05" грудня 2019 р. Справа № 924/979/19

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Яроцького А.М., при секретарі судового засідання Адамчук І.П., розглянувши матеріали справи

за позовом Акціонерного товариства "Укртрансгаз" м. Київ

до Приватного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Шепетівкагаз" м. Хмельницький

про стягнення 2 749 702,16 грн., з яких 2 188 973,82 грн. основний борг, 429 528,45 грн. пеня, 36799,51 грн. 3% річних, 94400,38 грн. інфляційні втрати

Представники сторін:

від позивача: Гасай М.Б. - представник за довіреністю від 29.05.2019р.;

від відповідача: Сташук М.О. - адвокат згідно ордера від 06.11.2019р.

Рішення ухвалено 05.12.2019р. оскільки в судовому засіданні 14.11.2019р. оголошено перерву по справі. В судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Процесуальні дії по справі.

На адресу суду надійшла позовна заява Акціонерного товариства "Укртрансгаз" м. Київ до Приватного акціонерного товариства "Шепетівкагаз" м. Шепетівка Хмельницької області про стягнення 2 749 702,16 грн., з яких 2 188 973,82 грн. основний борг, 429 528,45 грн. пеня, 36799,51 грн. 3% річних, 94400,38 грн. інфляційні втрати, заявлених на підставі договору транспортування природного газу № від 17.12.2015р.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.09.2019 року вказану позовну заяву передано для розгляду судді Яроцькому А.М.

Ухвалою суду від 23.09.2019р. позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі для розгляду за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 17 жовтня 2019р.

Судом у судовому засіданні 17.10.2019р. постановлено ухвалу, якою продовжено строк для подання відзиву на позов до 15.10.2019 року та продовжено строк для подання відповіді на відзив до наступного судового засідання, підготовче засідання відкладено на 06 листопада 2019 року.

Ухвалою суду від 06.11.2019р. закрито підготовче провадження у справі №924/979/19, призначено справу №924/979/19 до судового розгляду по суті у загальному позовному провадженні на 14 листопада 2019р.

В судовому засіданні 14.11.2019р. оголошено перерву по справі.

Виклад позицій учасників судового процесу, заяви, клопотання.

Позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення 2 749 702,16 грн., з яких 2 188 973,82 грн. основний борг, 429 528,45 грн. пеня, 36799,51 грн. 3% річних, 94400,38 грн. інфляційні втрати.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що в ході виконання укладеного між сторонами договору транспортування природного газу № від 17.12.2015р. позивач здійснив алокацію обсягів природного газу, відібраних відповідачем з точки виходу з газотранспортної системи до точки входу до суміжної системи газорозподільної системи, оператором якої є відповідач, в результаті чого у останнього виявлені обсяги негативних місячних небалансів у жовтні 2018р. в обсязі 60,000 тис. кум. м., у листопаді 2018р. - 240,000 тис.куб.м., в грудні 2018р. - 205,000 тис.куб.м., що підтверджується алокаціями (звітами) ПрАТ "Шепетівкагаз" про поділ фактичного обсягу природного газу за вказані місяці. У зв`язку з нездійсненням відповідачем заходів щодо самостійного врегулювання негативного місячного небалансу за вказані періоди в порядку, встановленому кодексом ГТС, позивач, як оператор газотранспортної системи, надав відповідачу послуги балансування для врегулювання небалансів за вказані періоди на загальну суму 6 966 707,69 грн., про що складено односторонні акти про надання таких послуг та надіслано відповідачу з рахунками на оплату та звітами по точках входу/виходу супровідними листами. Однак, в порушення вимог законодавства та умов договору, відповідач сплатив лише частину заборгованості за надані послуги на суму 4 777 733,87 грн. та не сплачує решту заборгованості у розмірі 2 188 973,82 грн., чим порушує умови п. 9.4 договору та п. 4 глави 4 Розділу ХІV Кодексу ГТС, що є порушенням прав та інтересів позивача. Враховуючи прострочення сплати основного боргу, позивач нарахував до стягнення пеню, 3% річних та інфляційні втрати.

Відповідач у відзиві від 07.10.2019р. зазначає, що між сторонами відсутній спір з приводу обсягу природного газу, відносно якого позивачем надавались послуги балансування. Однак, на думку відповідача, позивачем неправильно розраховано вартість таких послуг, оскільки для визначення коефіцієнту компенсації за визначеною у договорі формулою, що підлягає застосуванню при визначенні вартості послуг з балансування обсягів природного газу (при негативному місячному небалансі), процентне співвідношення розміру небалансу обраховується (визначається) від обсягу природного газу, відібраного замовником з газотранспортної системи - з врахуванням всіх обсягів газу в розрізі кожного замовника послуг транспортування, переданого до газотранспортної системи та відібраного з газотранспортної системи, в тому числі у розрізі контрагентів (споживачів) замовника. Відповідач вказує, що позивач безпідставно провів розрахунок послуг балансування обсягів природного газу за жовтень, листопад, грудень 2018 року з урахуванням коефіцієнту компенсації 1,2. В свою чергу, безпідставне застосування вказаного коефіцієнту призвело до безпідставного збільшення вартості послуг, оскільки розмір небалансу відповідача у вказані періоди складає менше 5% від обсягу природного газу, який було відібрано з газотранспортної системи, а відтак, в силу пункту 9.2 договору № від 17.12.2015 року слід застосовувати коефіцієнт компенсації 1. На думку відповідача, загальна вартість послуг балансування за жовтень, листопад та грудень 2018 року складає (включаючи ПДВ) 5 805 589,74 грн., а різниця у вартості послуг балансування за вказані періоди та здійсненою оплатою становить 1 027 855,87 грн. Відповідач підтвердив факт отримання від позивача односторонніх актів та рахунків, однак вказав, що останній позбавлений можливості їх коригувати на стадії підписання, з огляду на що вважає їх оформленими неналежним чином, а тому у відповідача відсутнє прострочення оплати послуг балансування. З врахуванням вищевикладеного, на думку відповідача, відсутні підстави для стягнення в судовому порядку вартості послуг балансування в сумі 1 027 855,87 грн. та відповідних штрафних санкцій.

До відзиву додано попередній (орієнтовний) розрахунок витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 41000,00 грн. у зв`язку з розглядом справи №924/979/19 на підставі договору про надання правової допомоги від 22.04.2016р.

25.10.2019р. від позивача надійшла відповідь на відзив, у якій зазначено, що внаслідок неподання відповідачем, як замовником послуг транспортування у спірні газові місяці, жодних обсягів природного газу, останнім здійснено відбір природного газу з точки виходу з газотранспортної системи, що склали обсяги його негативних місячних небалансів за відповідні періоди, для врегулювання яких були надані послуги балансування. Таким чином, обсяг природного газу, відібраного відповідачем для власних потреб з газотранспортної системи в спірні газові місяці склав 100 % розміру його небалансу, внаслідок чого при визначенні вартості наданих послуг балансування було застосовано саме коефіцієнт 1,2. Так, оформлення актів приймання-передачі природного газу між оператором газотранспортної системи та оператором суміжної системи здійснюється відповідно до вимог глави 7 «Документальне оформлення приймання-передачі природного газу» розділу ІІІ Кодексу ГТС та свідчить лише про фізичне приймання-передачу обсягів природного газу в точках входу та точках виходу між суміжними системами, в таких актах приймання-передачі природного газу не відображено обсягів природного газу, відібраних з газотранспортної системи конкретними замовниками послуг транспортування. Позивач вважає твердження відповідача про неналежне оформлення односторонніх актів безпідставним, необгрунтованим та не підтвердженим судовим рішенням. АТ "Укртрансгаз" повністю заперечує щодо вимог про витрати на правову допомогу у розмірі 41000,00 грн., оскільки останні не відповідають дійсності та є неспівмірними із складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг, затраченим ним часом на надання таких послуг, а тому такі витрати не відповідають критерію реальності, розумності їхнього розміру, а тому не повинні бути задоволені судом.

14.11.2019р. через канцелярію суду відповідачем подано письмові заперечення, у яких зазначено, що вартість послуг балансування обсягів природного газу, визначена позивачем, не є узгодженою та безспірною, з огляду на надіслання останньому листа від 25.01.2019р. №95 щодо непогодження відповідача з застосованим у розрахунку коефіцієнтом 1,2. До заперечень додано копії листа №95 від 25.01.2019р., договору про надання правової допомоги від 22.04.2016р. та додаткових угод до договору від 22.04.2018р., від 18.06.2018р. №2, від 07.10.2016р., а також протокол погодження обсягів та вартості послуг правничої допомоги від 10.10.2019р. на суму 41000,00 грн., акт прийняття-передачі наданих послуг від 13.10.2019р. на суму 21000,00 грн.

04.12.2019р. відповідачем подано супровідний лист з доданими копіями акту прийняття-передачі наданих послуг від 15.11.2019р. на суму 10000,00 грн., рахунків на оплату від 10.10.2019р. та від 15.11.2019р., банківської виписки по рахунку адвокатського бюро "Сташук і партнери" від 10.10.2019р.

Представник позивача в судовому засіданні 05.12.2019р. позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні 05.12.2019р. проти позову заперечив з підстав викладених у відзиві та запереченнях.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

17.12.2015 між публічним акціонерним товариством "Укртрансгаз" (оператор) та приватним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації "Шепетівкагаз" (замовник) укладено договір транспортування природного газу №, відповідно до умов п. 2.1 якого оператор надає замовнику послуги транспортування природного газу на умовах, визначених у цьому договорі, а замовник сплачує оператору встановлену у цьому договорі вартість таких послуг.

У п. 2.3 договору передбачено послуги, які можуть бути надані замовнику за цим договором: послуга замовленої потужності в точках входу та виходу до/з газотранспортної системи (далі - розподіл потужності); послуги фізичного транспортування природного газу газотранспортною системою на підставі підтверджених номінацій (далі - транспортування); послуги балансування обсягів природного газу, які подаються до газотранспортної системи і відбираються з неї (далі - балансування).

Пунктом 2.4 договору передбачено, що обсяг послуг, що надаються за цим договором, визначається підписанням додатка 1 (розподіл потужності) та/або додатка 2 (транспортування) до цього договору.

Відповідно до п. 2.5 договору приймання-передача газу, документальне оформлення та подання звітності оператору здійснюються відповідно до вимог Кодексу.

Пунктом 2.6 договору передбачено, що замовник має виконувати вимоги, визначені в Кодексі, подавати газ в точках входу та/або приймати газ у точках виходу в обсягах, встановлених цим договором, протягом погоджених термінів, а також оплачувати послуги на умовах, зазначених у договорі.

Відповідно до п. 2.7 договору оператор має виконувати вимоги, визначені в Кодексі, приймати газ в точках входу та/або передавати газ у точках виходу в обсягах, встановлених цим договором, протягом погоджених термінів.

Пунктом 3.1 договору передбачено обов`язок оператора, зокрема, своєчасно надавати послуги належної якості; приймати номінації та реномінації, а також заявки на розподіл потужності від замовника відповідно до умов, встановлених Кодексом; забезпечувати належну організацію та функціонування своєї диспетчерської служби; виконувати інші обов`язки, визначені Кодексом та чинним законодавством України.

Згідно з п. 3.2 договору оператор має право, зокрема, стягувати із замовника додаткову плату у разі перевищення розміру договірної потужності та/або за недотримання вимог щодо якості газу, який передається ним в газотранспортну систему, в порядку, визначеному цим договором; користуватися іншими правами, передбаченими цим договором та чинним законодавством України, для забезпечення належного надання послуг, а також для виконання обов`язків оператора газотранспортної системи.

Відповідно до п. 4.1 договору замовник зобов`язаний, зокрема, своєчасно та в повному обсязі оплачувати вартість наданих йому послуг; дотримуватися обмежень, встановлених цим договором та кодексом, негайно виконувати розпорядження диспетчерської служби оператора; здійснити додаткову оплату оператору у разі перевищення розміру договірної потужності та/або недотримання параметрів якості природного газу, який передається ним в газотранспортну систему, в порядку, визначеному цим договором; не перевищувати замовлені потужності, визначені в цьому договорі; вчасно врегульовувати небаланси.

Пунктом 4.2 договору передбачено, що замовник має право, зокрема, замовляти транспортування та одержувати з газотранспортної системи обсяги природного газу, що відповідають його підтвердженим номінаціям/реномінаціям.

Відповідно до п. 7.1 договору вартість послуг розраховується: розподіл потужності - за тарифами, які встановлюються регулятором; транспортування - за тарифами, які встановлюються регулятором; балансування - за фактичною вартістю, яка визначається відповідно до порядку, встановленого Кодексом.

Згідно з п.п. 9.1, 9.2 договору у разі виникнення у замовника негативного місячного небалансу та неврегулювання ним негативного місячного небалансу відповідно до Кодексу у строк до 12 числа місяця, наступного за газовим місяцем, замовник зобов`язаний сплатити оператору за послуги балансування. Негативний місячний небаланс замовника визначається відповідно до Кодексу. Вартість послуг балансування за газовий місяць визначається на підставі даних про негативний місячний небаланс замовника за формулою:

В (балансування) = БЦГ х К х QБГ, де:

БЦГ - базова ціна газу;

QБГ - обсяг негативного місячного небалансу замовника послуг транспортування;

К - коефіцієнт компенсації, що дорівнює 1,2. При розмірі небалансу до 5% від обсягу природного газу, відібраного з газотранспортної системи, застосовується коефіцієнт, що дорівнює 1.

Згідно з п. 9.4 договору оператор до 14 числа місяця, наступного за газовим місяцем, надає замовнику на його електронну адресу розрахунок вартості послуг балансування та рахунок-фактуру. Замовник зобов`язаний здійснити оплату у строк, що не перевищує 5 банківських днів.

Розбіжності щодо вартості послуг балансування підлягають урегулюванню відповідно до умов цього договору або в суді. До прийняття рішення суду вартість послуг балансування, яку замовник зобов`язаний сплатити в строк, визначений пунктом 9.4 цього договору, визначається за даними оператора (п.9.5 договору).

Відповідно до п. 11.1 договору послуги, які надаються за цим договором, за винятком послуг балансування, оформляються оператором і замовником актами наданих послуг.

Згідно з п. 11.4 договору послуги балансування оформлюються одностороннім актом за підписом оператора на весь обсяг негативного місячного небалансу, неврегульованого замовником відповідно до Кодексу та розділу ІХ цього договору.

Пунктом 11.5 договору передбачено, що оператор і замовник зобов`язуються здійснювати звірку розрахунків щокварталу до двадцять п`ятого числа місяця, наступного за кварталом. Звірка розрахунків оформлюється сторонами актом звірки.

Розділом 12 договору встановлено, що протягом всього строку отримання послуг замовник надає оператору та підтримує на належному рівні фінансове забезпечення відповідно до вимог Кодексу. Фінансове забезпечення щодо замовленої потужності надається у формах, визначених Кодексом, в сумі місячних зобов`язань на користь оператора. Фінансове забезпечення щодо послуг балансування надається у формах, визначених Кодексом, на користь оператора згідно з чинним законодавством України. Оператор зупиняє надання послуг в разі порушення замовником умов надання фінансового забезпечення.

Відповідно до п. п. 13.1, 13.2, 13.5 договору у випадку невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність, передбачену чинним законодавством та цим договором. Сторона, що не виконує умови цього договору та (або) умови Кодексу, зобов`язана в повному обсязі відшкодувати збитки, завдані іншій стороні. У разі порушення замовником строків оплати, передбачених цим договором, замовник сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Пунктами 15.5, 15.6 договору передбачено, що оператор до десятого числа місяця, наступного за газовим місяцем, надає замовнику на його електронну адресу розрахунок вартості природного газу та рахунок-фактуру. Замовник зобов`язаний здійснити оплату у строк до п`ятнадцятого числа місяця, наступного за газовим місяцем. Розбіжності щодо вартості природного газу підлягають урегулюванню відповідно до умов договору або в судовому порядку. До прийняття рішення судом вартість природного газу, яку замовник зобов`язаний сплатити в строк, визначений пунктом 15.5 цього розділу, визначається за даними оператора.

Згідно з п. 17.1 договору, цей договір набирає чинності з дня його укладення на строк до 31 грудня 2016 року, умови договору застосовуються до відносин сторін, які виникли до його укладення, а саме з 01 грудня 2015 року. Цей договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо не менше ніж за місяць до закінчення строку дії цього договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов.

Договір транспортування природного газу № від 17.12.2015р. підписано та скріплено відтисками печаток сторін договору.

Позивач здійснив алокацію обсягів природного газу, відібраних відповідачем з точки виходу з газотранспортної системи до точки входу до суміжної системи - газорозподільної системи, оператором якої є відповідач, за результатами чого у останнього були виявлені обсяги негативних місячних небалансів у жовтні, листопаді та грудні 2018 року, що підтверджується звітами по точкам входу/виходу замовника послуг транспортування (оператора газорозподільних систем) у наступних обсягах: у жовтні 2018р. в обсязі 60,000 тис. куб. м., у листопаді 2018р. в обсязі 240,000 тис. куб. м., у грудні 2018 року в обсязі 205,000 тис. куб. м.

У зв`язку з нездійсненням відповідачем заходів щодо самостійного врегулювання негативного місячного небалансу за вказані періоди в порядку, встановленому Кодексом ГТС, позивач, як оператор газотранспортної системи, надав відповідачу послуги балансування для врегулювання небалансів за вказані періоди на загальну суму 6 966 707,69 грн.

Позивач для оформлення наданих послуг надіслав, а відповідач отримав з супровідними листами від 14.11.2018р., від 14.12.2018р., від 14.01.2019р.: односторонні акти про надання послуг балансування обсягів природного газу №10-18--БАЛАНС від 31.10.2018р., №11-18--БАЛАНС від 30.11.2018р., №12-18--БАЛАНС від 31.12.2018р., Додатки до актів: розрахунки вартості послуг балансування, рахунки на оплату послуг від 31.10.2018р. на суму 889 184,74 грн., від 30.11.2018р. на суму 3 321 627,26 грн., від 31.12.2018р. на суму 2 755 895,69 грн. та звіти по точках входу/виходу відповідача за жовтень - грудень 2018 року.

Відповідачем частково оплачено послуги балансування у розмірі 4 777 733,87 грн. Як стверджує позивач, залишок заборгованості склав 2 188 973,82 грн., з огляду на застосування коефіцієнту компенсації - 1,2 при розрахунку вартості послуг балансування.

На думку позивача, з моменту отримання відповідачем актів про надання послуг балансування, рахунків на їх оплату та звітів по точках входу/виходу у відповідача згідно з п. 9.4 договору та п. 4 глави 4 Розділу XIV Кодексу ГТС виникли зобов`язання з оплати таких послуг у строк, що не перевищує п`яти банківських днів з дня отримання зазначених документів.

Враховуючи часткову сплату відповідачем коштів за надані позивачем послуги балансування природного газу, АТ "Укртрансгаз" нарахував та просить суд стягнути з відповідача пеню, 3% річних та інфляційні втрати, про що звернувся з відповідним позовом до суду.

Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, невизнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду.

Статтею 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч.2 ст.175 Господарського кодексу України майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Згідно зі ст.193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Згідно з частиною першою статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

У відповідності до положень ст. ст. 6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Як вбачається з матеріалів справи, 17.12.2015 між сторонами укладено договір транспортування природного газу №, відповідно до умов п. 2.1 якого ПАТ "Укртрансгаз" надає ПАТ по газопостачанню та газифікації "Шепетівкагаз" послуги транспортування природного газу на умовах, визначених у цьому договорі, а замовник сплачує оператору встановлену у цьому договорі вартість таких послуг.

В ході виконання умов вищевказаного договору у сторін відбулись зміни найменувань юридичних осіб, що враховано судом при розгляді справи, а тому, на час розгляду справи, належними сторонами за договором № від 17.12.2015р. належить вважати АТ "Укртрансгаз" та ПрАТ по газопостачанню та газифікації "Шепетівкагаз".

Правовідносини з транспортування природного газу та діяльність позивача як оператора газотранспортної системи врегульовані, зокрема, нормами Закону України "Про ринок природного газу" та Кодексом газотранспортної системи (в редакції чинній на дату виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Закону України "Про ринок природного газу" транспортування природного газу здійснюється на підставі та умовах договору транспортування природного газу в порядку, передбаченому Кодексом газотранспортної системи та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з пунктом 1 глави 1 розділу VIII Кодексу газотранспортної системи (далі - Кодекс ГТС, тут і надалі - в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), одержання доступу до потужності, надання послуг із транспортування, у тому числі послуг балансування системи, є складовими послуги транспортування природного газу та здійснюються виключно на підставі договору транспортування. Оператор газотранспортної системи не має права відмовити в укладенні договору транспортування за умови дотримання заявником вимог щодо його укладення, передбачених цим розділом. Договір транспортування є документом, який регулює правовідносини між оператором газотранспортної системи і окремим замовником послуг транспортування. З моменту укладення договору транспортування замовник послуг транспортування також одержує право доступу до віртуальної точки, на якій відбувається передача природного газу.

Відповідач у спірних правовідносинах, окрім статусу замовника послуг транспортування природного газу, має також статус оператора газорозподільної системи (оператор ГРС), яким відповідно до ст. 1 Закону України "Про ринок природного газу" є суб`єкт господарювання, що на підставі ліцензії здійснює діяльність із розподілу природного газу газорозподільною системою на користь третіх осіб (замовників).

Відповідно до п. 5 глави 1 розділу 1 Кодексу ГТС небаланс - різниця між обсягами природного газу, поданими замовником послуг транспортування для транспортування на точці входу, та відібраними замовником послуг транспортування з газотранспортної системи на точці виходу, що визначається за процедурою алокації.

Балансування системи - це діяльність, яка здійснюється оператором газотранспортної системи в рамках надання послуг транспортування, що полягає у врівноваженні попиту та пропозиції природного газу у газотранспортній системі, що охоплює фізичне балансування та комерційне балансування.

В свою чергу, фізичне балансування - це заходи, що вживаються оператором газотранспортної системи для забезпечення цілісності газотранспортної системи, а саме, необхідного співвідношення обсягів природного газу, що фізично надійшли через точки входу, і обсягів природного газу, фізично відібраного з точок виходу, а комерційне балансування - діяльність оператора газотранспортної системи, що полягає у визначенні та врегулюванні небалансу, який виникає з різниці між обсягами природного газу, що надійшли через точки входу, і обсягів природного газу, відібраного через точку виходу, у розрізі замовників послуг транспортування, що здійснюється на основі даних, отриманих у процедурі алокації.

Алокація, згідно з пунктом 5 глави 1 розділу 1 Кодексу, це підтвердження поділу за певний розрахунковий період фактичного обсягу (об`єму) природного газу, поданого для транспортування в точку входу або відібраного з точки виходу, між замовниками послуги транспортування, у тому числі в розрізі їх контрагентів (споживачів), що здійснюється відповідно до вимог розділу ХІІ цього Кодексу.

Відповідно до пунктів 1, 2 глави 3 розділу ХІV Кодексу газотранспортної системи, оператор газотранспортної системи визначає місячний небаланс для кожного місяця як різницю між обсягом природного газу, який замовник послуг транспортування передав у точках входу і отримав з газотранспортної системи у точках виходу (у тому числі щодо власних споживачів) за цей газовий місяць. Місячний небаланс розраховується оператором газотранспортної системи до 10-го числа наступного місяця на підставі фактичних даних, одержаних у процесі алокації, яку здійснює оператор газотранспортної системи, а також алокацій, одержаних від операторів суміжних газотранспортних систем, операторів газорозподільних систем, операторів газосховищ, газовидобувних підприємств або прямих споживачів.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем, як оператором газотранспортної системи, здійснено алокацію обсягів природного газу, відібраних відповідачем, за результатами чого у останнього виявлені обсяги негативних місячних небалансів, що зафіксовано у звітах по точках входу/виходу замовника послуг транспортування за спірні періоди, зокрема у жовтні 2018р. - 60,000 тис. куб. м., у листопаді 2018р. - 240,000 тис. куб. м., у грудні 2018р. - 205,000 тис. куб. м.

Згідно з пунктами 4 глави 3 розділу ХІV Кодексу ГТС, у разі негативного значення небалансу замовник послуг транспортування до 12-го числа наступного місяця: здійснює купівлю природного газу в інших замовників послуг транспортування; здійснює відбір природного газу шляхом подання оператору газосховища балансуючої номінації для врегулювання небалансу за цей газовий місяць.

Враховуючи наявність у ПрАТ „Шепетівкагаз" у спірний період обсягів негативних місячних небалансів, відповідач зобов`язаний був врегульовувати небаланси в порядку та строки, передбачені п. 4 глави 3 розділу ХІV Кодексу ГТС.

Обов`язок відповідача вчасно врегульовувати небаланси передбачений п. 4.1 договору транспортування природного газу, укладеного між АТ „Укртрансгаз" та ПрАТ „Шепетівкагаз".

Відповідно до п. 7 глави 3 розділу ХІV Кодексу ГТС місячний небаланс, який виник у замовника послуг транспортування та не був врегульований в строк до 12-го числа наступного місяця, врегульовується оператором газотранспортної системи при негативному місячному небалансі - за рахунок надання природного газу замовнику послуг транспортування в рамках послуги балансування для покриття ним неврегульованого обсягу природного газу.

Аналогічні положення містить п. 9.1 договору № від 17.12.2015р.

Враховуючи, що відповідачем не були здійснені заходи щодо самостійного врегулювання негативного місячного небалансу за жовтень, листопад та грудень 2018р., позивач, як оператор газотранспортної системи, надав відповідачу послуги балансування для врегулювання небалансів за вказані періоди.

Пунктом 1 глави 4 розділу ХІV Кодексу газотранспортної системи встановлено, що розрахунок вартості послуг балансування (ПБ), що були надані замовнику послуг транспортування за місяць, проводиться оператором газотранспортної системи після закінчення газового місяця на підставі даних про місячний небаланс замовника послуг транспортування відповідно до договору транспортування природного газу.

Згідно з п. 4 глави 4 розділу ХІV Кодексу газотранспортної системи оператор газотранспортної системи до 14-го числа наступного місяця надає замовнику послуг транспортування звіт про надані послуги та рахунок на оплату. Замовник послуг транспортування повинен здійснити оплату у строк, що не перевищує 5 банківських днів.

Аналогічні положення містяться в п. 9.4. договору № від 17.12.2015р., укладеному між позивачем та відповідачем, яким передбачено, що оператор до 14 числа місяця, наступного за газовим місяцем, надає замовнику на його електронну адресу розрахунок вартості послуг балансування та рахунок-фактуру. Замовник зобов`язаний здійснити оплату у строк, що не перевищує 5 банківських днів.

Згідно з п. 11.4 договору послуги балансування оформлюються одностороннім актом за підписом оператора на весь обсяг негативного місячного небалансу, неврегульованого замовником відповідно до Кодексу та розділу ІХ цього договору.

Отже, як випливає із зазначених приписів чинного законодавства та укладеного між сторонами договору, позивач має права та обов`язки щодо визначення за відповідачем наявності негативного місячного небалансу та надання йому, у зв`язку з цим, послуг балансування у разі не врегулювання негативного місячного небалансу у наступному місяці після місяця, у якому здійснювалось балансування.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем для оформлення наданих відповідачу послуг балансування, складено односторонні акти про надання послуг балансування обсягів природного газ на загальну суму 6 966 707,69 грн. та надіслано відповідачу супровідними листами від 14.11.2018р., від 14.12.2018р., від 14.01.2019р. з Додатками до актів: розрахунками вартості послуг балансування, рахунками на оплату послуг та звітами по точках входу/виходу відповідача за жовтень - грудень 2018 року.

Пунктом 8 глави 3 Розділу ХІІ Кодексу ГТС передбачено, що у разі несанкціонованого відбору газу споживачем весь відповідний обсяг вноситься в алокацію на відповідного оператора газорозподільної системи, а по прямому споживачу - на оператора газотранспортної системи.

Таким чином, обсяги несанкціоновано відібраного природного газу позивачем правомірно було віднесено в алокацію відповідача, як оператора газорозподільної системи.

Виходячи зі змісту пункту 9.2 укладеного між сторонами договору та положень Кодексу ГТС, для визначення коефіцієнту компенсації (за визначеною в розділі ІХ договору формулою), що підлягає застосуванню, коли визначається вартість послуг з балансування обсягів природного газу (при негативному місячному небалансі), процентне співвідношення розміру небалансу обраховується (визначається) від обсягу природного газу, відібраного замовником з газотранспортної системи - з врахуванням всіх обсягів газу у розрізі кожного замовника послуг транспортування, переданого до газотранспортної системи та відібраного з газотранспортної системи, у тому числі у розрізі контрагентів (споживачів) замовника.

З поданих до матеріалів справи Алокацій (звітів) про поділ фактичного обсягу (об`єму) природного газу, відібраного з точки виходу ПрАТ "Шепетівкагаз" у жовтні 2018р. фактичний обсяг за місяць склав 4977,983 тис.куб.м., у листопаді 2018р. - 5321,388 тис.куб.м., у грудні 2018р. - 5960,003 тис.куб.м. При цьому, відповідач підтвердив, що обсяг небалансу у жовтні 2018р. склав 60,000 тис.куб.м., у листопаді 2018р. - 240,000 тис.куб.м., у грудні 2018р. - 205,000 тис.куб.м.

Невиконання зобов`язання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), стаття 610 ЦК України визначає як порушення зобов`язання.

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У відповідності до ст. 627 Цивільного кодексу України, яка регламентує свободу договору, сторони визначили, що коефіцієнт компенсації слід розраховувати, виходячи з пропорції небалансу до загального обсягу газу, відібраного з газотранспортної системи, а не лише того, який був відібраний відповідачем для власного споживання та виробничо- технологічних витрат.

Аналіз положень законодавства у сфері газопостачання дає підстави для висновку, що для визначення коефіцієнту компенсації за визначеною в пункті 9.2 договору формулою, що підлягає застосуванню при визначенні вартості послуг з балансування обсягів природного газу (при негативному місячному небалансі), процентне співвідношення розміру небалансу обраховується (визначається) від обсягу природного газу, відібраного замовником з газотранспортної системи - з врахуванням всіх обсягів газу у розрізі кожного замовника послуг транспортування, переданого до газотранспортної системи та відібраного з газотранспортної системи, у тому числі у розрізі контрагентів (споживачів) замовника (наведена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 04.09.2018р. у справі №916/1807/16, від 04.12.2018р. у справі №927/276/18, від 05.03.2019р. у справі №923/351/18, від 27.03.2019р. у справі №906/110/18 та від 09.04.2019р. у справі №903/394/18, від 09.10.2019р. 922/1382/18, від 10.10.2019р. №925/358/18).

З огляду на викладене, судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що небаланс у спірних місяцях 2018 року віднесений позивачем на відповідача, складав не більше 5% від обсягу природного газу, відібраного з газотранспортної системи, тому позивач під час здійснення розрахунку вартості послуг балансування неправомірно застосував коефіцієнт 1,2, що призвело до збільшення вартості таких послуг.

Судом враховується позиція відповідача, викладена у відзиві, зокрема підтвердження ним факту отримання від позивача односторонніх актів та рахунків, та визнання існування заборгованості перед позивачем у розмірі 1 027 855,87 грн. за послуги балансування обсягів природного газу надані позивачем у жовтні, листопаді та грудні 2018р.

За результатом проведеного перерахунку заявленого до стягнення розміру основного боргу з урахуванням оплат відповідача на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження поданих доказів у їх сукупності, судом встановлено, що обґрунтованою є вимога про стягнення 1 027 855,87 грн. (5 805 589,74 грн. - 4 777 733,87 грн.) заборгованості за послуги балансування обсягів природного газу надані позивачем у жовтні, листопаді та грудні 2018р., докази оплати якої в матеріалах справи відсутні.

Стосовно заперечень відповідача з приводу відсутності прострочення оплати боргу внаслідок неправомірного визначення коефіцієнту компенсації 1,2 у односторонніх актах та розрахунках вартості послуг балансування, які він не в праві коригувати, судом враховується, що у разі непогодження відповідачем з розміром визначеного позивачем коефіцієнту компенсації - 1,2, ПрАТ по газопостачанню та газифікації "Шепетівкагаз", у відповідності до п. 9.4 договору, був зобов`язаний сплати за послуги балансування природного газу за жовтень-грудень 2018р. з застосуванням вірного на його думку коефіцієнту компенсації 1 та не допускати прострочення боргу. За таких обставин, не погодження з розміром нарахованого боргу не може бути визнано як вина кредитора, яка виключає відповідальність боржника.

Статтями 525 та 526 ЦК України, що кореспондуються за змістом з положеннями статті 193 ГК України, передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Позивачем заявлено до стягнення з відповідача на підставі ст. 625 ЦК України та п. 13.5 договору № від 17.12.2015р. 429 528,45 грн. пені та 36799,51 грн. 3% річних за період з 01.10.2018р. по 08.07.2019р., 94400,38 грн. інфляційних втрат за період з жовтня 2018 року по травень 2019р. (включно).

Згідно з приписами ч. 1 ст. 230 ГК України, п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня).

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною другою ст. 551 ЦК України визначено, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

За змістом ч. 4 ст. 231 ГК України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором.

При цьому, у п. 13.5 договору сторонами передбачено, що у разі порушення замовником строків оплати, передбачених цим договором, замовник сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

За приписами статті 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" та частини другої статті 343 ГК України розмір пені за прострочку платежу не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи, що позивачем при здійсненні розрахунку 3% річних, пені та інфляційних нарахувань обраховано останні на заборгованість 2 188 973,82 грн., судом проведено власний перерахунок на суму боргу у розмірі 1 027 855,87 грн., та встановлено, що за заявлений позивачем період, підлягає задоволенню вимога про стягнення з відповідача 188 574,99 грн. пені, 16087,30 грн. 3% річних, 49404,15 грн. інфляційних втрат. У задоволенні решти позовних вимог, в цій частині, належить відмовити.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 ГПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 14 ГПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 73 ГПК доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом (ч. 3 ст. 13, ст. 74 ГПК України).

Беручи до уваги наведені вище положення закону, практику Верховного Суду, враховуючи встановлені судом факти та зміст позовних вимог, суд вважає правомірними вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 1027855,87 грн. заборгованості за послуги балансування обсягів природного газу, 188 574,99 грн. пені, 16087,30 грн. 3% річних, 49404,15 грн. інфляційних втрат. У решті позову належить відмовити.

Стосовно вимоги відповідача про стягнення з позивача 41000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає таке:

Відповідно до ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Статтею 123 ГПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

За ч. ч. 1, 2 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. 4 ст. 236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність".

У разі відсутності у тексті договору таких умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом, суди, в залежності від конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково (аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 06.03.2019р. по справі №922/1163/18).

Згідно з ч. 1 ст. 124 ГПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Приватне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації "Шепетівкагаз" до відзиву додало попередній (орієнтовний) розрахунок витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 41000,00 грн. у зв`язку з розглядом справи №924/979/19 на підставі договору про надання правової допомоги від 22.04.2016р. У розрахунку наведено перелік робіт, кількість витраченого часу та вартість останніх. Окремо зазначено, що при визначенні вартості послуг враховувалась складність справи, справа є середньої складності, ціна позову 2 749 702,16 грн., що є значною сумою, а також виняткове значення справи для сторони, оскільки вирішення справи впливає на репутацію відповідача та його майновий стан, а також обсяг виконаних робіт адвокатами та витрати часу витраченого на виконання цих робіт.

У додатковій угоді від 07.10.2019р. до договору про надання правової допомоги від 22.04.2016р. між приватним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації "Шепетівкагаз" та Адвокатським бюро "Сташук і партнери" визначено вартість робіт під час розгляду справи №924/979/19 першою інстанцією, зокрема сторони дійшли згоди, що вартість участі у одному судовому засіданні першої інстанції незалежно від його тривалості - 10000 грн., вартість однієї години роботи з документами під час підготовки справи до розгляду, збору доказів - 2000 грн., вартість 1 години технічної роботи - 500 грн.

У відповідності до статті 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Визначення договору про надання правової допомоги міститься в статті першій Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», згідно з якою договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

За приписами частини 3 статті 27 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Договір про надання правової допомоги за своєю правовою природою є договором про надання послуг, який в свою чергу, врегульовано Главою 63 Цивільного кодексу України.

Зокрема, стаття 903 Цивільного кодексу України передбачає, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Згідно зі статтею 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат (у даному випадку, за наявності заперечень учасника справи), що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг. Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 01.08.2019р. по справі №915/237/18.

Об`єднана палата Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду у постанові від 03.10.2019р. у справі №922/445/19 зробила висновки з приводу витрат на правову допомогу:

Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 126 цього Кодексу).

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України. Разом із тим, у частині 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Водночас, під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись частинами 5-7, 9 статті 129 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ч. 4 ст. 11 ГПК України).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України, заява №19336/04, п. 269).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Надання адвокатами Сташуком М.О. та Васильченко В.О. правничої допомоги приватному акціонерному товариству по газопостачанню та газифікації "Шепетівкагаз" у господарському суді Хмельницької області при розгляді справи №924/979/19 підтверджується: договором про надання правової допомоги від 22.04.2016р., додатковою угодою №2 від 07.10.2019р. до вказаного договору, протоколом погодження обсягів та вартості послуг правничої допомоги від 10.10.2019р. на суму 41000,00 грн., актами прийняття-передачі наданих послуг від 13.10.2019р. та від 15.10.2019р. з визначеним переліком виконаних робіт та їх вартістю загалом на суму 41000,00 грн., рахунками на оплату від 10.10.2019р. та від 15.11.2019р., банківською випискою від 10.10.2019р. на суму 20000,00 грн.

Згідно з ч. 4, 6 ст. 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Судом враховується, що АТ "Укртрансгаз" у відповіді на відзив повністю заперечує щодо розміру заявилених вимог про витрати на правову допомогу, оскільки останні не відповідають дійсності та є неспівмірними із складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг, затраченим ним часом на надання таких послуг правовідносин, а тому такі витрати не відповідають критерію реальності, розумності їхнього розміру, а тому не повинні бути задоволені судом.

Вищевказані заперечення позивача судом не приймаються, оскільки заявлений відповідачем до стягнення з позивача розмір витрат на правову допомогу відповідає критеріям обґрунтованості, справедливості та розумності. Окрім того, судом враховано, що витрати відповідача на правничу допомогу становлять 1,49 % від ціни позову, при цьому враховується складність справи та обсяг наданих адвокатських послуг.

З огляду на вищевикладене, враховуючи критерій розумності розміру відшкодування витрат, виходячи з конкретних обставин справи, обсягу наданих відповідачу послуг правничої допомоги та часткове задоволення позовних вимог, керуючись ч. 4 ст. 129 ГПК України, суд дійшов до висновку про задоволення вимоги відповідача про стягнення з позивача витрат на професійну правничу допомогу у суді першої інстанції в сумі 21885,80 грн., яка розрахована пропорційно розміру відмовлених позовних вимог. Відповідно, суд відмовляє приватному акціонерному товариству по газопостачанню та газифікації "Шепетівкагаз" у відшкодуванні понесених ним витрат та послуги, які підлягають сплаті, на професійну правничу допомогу у зв`язку з розглядом справи №924/979/19 у суді першої інстанції у розмірі 19114,20 грн.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судові витрати по сплаті судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 126, 129, 232, 233, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов Акціонерного товариства "Укртрансгаз" м. Київ до Приватного акціонерного товариства "Шепетівкагаз" м. Шепетівка Хмельницькою області про стягнення 2 749 702,16 грн., з яких 2 188 973,82 грн. основний борг, 429 528,45 грн. пеня, 36799,51 грн. 3% річних, 94400,38 грн. інфляційні втрати задовольнити частково.

Стягнути з приватного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Шепетівкагаз" (30400, Хмельницька область, м. Шепетівка, вул. Економічна, 29 ) на користь акціонерного товариства "Укртрансгаз" (01021, м. Київ, Кловський узвіз, 9/1, код ЄДРПОУ 30019,87 грн. заборгованості за послуги балансування обсягів природного газу, 188 574,99 грн. пені, 16087,30 грн. 3% річних, 49404,15 грн. інфляційних втрат, 19228,83 грн. витрат по сплаті судового збору.

Після набрання рішенням законної сили, видати наказ.

В решті позову відмовити.

Стягнути з акціонерного товариства "Укртрансгаз" (01021, м. Київ, Кловський узвіз, 9/1, ) на користь приватного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Шепетівкагаз" (30400, Хмельницька область, м. Шепетівка, вул. Економічна, 29 ) 21885,80 грн. витрат на правову допомогу у суді першої інстанції.

Після набрання рішенням законної сили, видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ч. 1 ст. 256 ГПК України).

Апеляційна скарга подається до Північно-західного апеляційного господарського суду в порядку, передбаченому ст. 257 ГПК України, з урахуванням пп. 17.5 Розділу XI "Перехідні положення" ГПК України.

Повний текст рішення складено та підписано 09.12.2019р.

Суддя А.М. Яроцький

Віддрук. 3 прим. (рекоменд. з повідом):

1 - до справи; 2 - позивачу - 01021, м. Київ,Кловський узвіз, 9/1; 3- відповідачу - 30400, Хмельницька обл., м. Шепетівка, вул. Економічна, буд. 29.