ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2019 року Справа № 915/1222/19

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області, у складі судді Семенчук Н.О.,

за участю секретаря судового засідання Мавродій Г.В.,

за участю прокурора - Бескровна І.І. - посвідчення №035058 від 13.08.2015

за участю представника 1-го відповідача - Кравченко

за участю представників 2-го відповідача - Дзюба О.В. - дов.№8 від 03.06.2019

Рак В.О. - дов.№7 від 17.12.2018

представник 3-ї особи в судове засідання не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження справу

за позовом: першого заступника прокурора Миколаївської області, 54030, м. Миколаїв, вул. Спаська, 28,

в інтересах держави до

відповідача-1: Миколаївської міської ради, 54001, м. Миколаїв, вул. Адміральська, 20,

відповідача-2: Товариства з обмеженою відповідальністю "Нерейінтертранс", 54017, м. Миколаїв, пр. Центральний, 81,

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача Дитячо-юнацький спортивно-оздоровчий комплекс, 54052, м. Миколаїв, пл. Заводська, 1

про: визнання незаконним рішення Миколаївської міської ради, визнання недійсними договорів оренди землі, повернення земельних ділянок площею 92015 кв.м з кадастровим номером :07:003:0006 по пр. Корабелів, 2-Б у місті Миколаєві та площею 33098 кв.м з кадастровим номером :07:003:0005 по пр. Корабелів, 2-Б у місті Миколаєві територіальній громаді міста Миколаєва в особі Миколаївської міської ради,

23.04.2019 перший заступник прокурора Миколаївської області звернувся до Господарського суду Миколаївської області в інтересах держави із позовом від 18.04.2019 до Миколаївської міської ради та Товариства з обмеженою відповідальністю "Нерейінтертранс", в якому просить:

- визнати незаконними та скасувати пункти 2, 2.2 розділу 1 рішення Миколаївської міської ради від 27.06.2013 №29/43, якими затверджено проект землеустрою та надано в оренду Товариству з обмеженою відповідальністю "Нерейінтертранс" земельну ділянку площею 125113 кв.м, у тому числі ділянка №1 площею 33098 кв.м з кадастровим номером :07:003:0005 та ділянка №2 площею 92015 кв.м з кадастровим номером :07:003:0006 по пр. Корабелів, 2-Б у місті Миколаєві для розширення та обслуговування існуючого морського терміналу;

- визнати недійсним укладений між Миколаївською міською радою та Товариством з обмеженою відповідальністю "Нерейінтертранс" договір оренди землі від 14.11.2013 №9729 щодо ділянки площею 92015 кв.м з кадастровим номером :07:003:0006 по пр. Корабелів, 2-Б у місті Миколаєві, який 21.11.2013 зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, про що вчинено запис №3538966;

- визнати недійсним укладений між Миколаївською міською радою та Товариством з обмеженою відповідальністю "Нерейінтертранс" договір оренди землі від 14.11.2013 №9730 щодо ділянки площею 33098 кв.м з кадастровим номером :07:003:0005 по пр. Корабелів, 2-Б у місті Миколаєві, який 21.11.2013 зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, про що вчинено запис №3549998;

- Товариству з обмеженою відповідальністю "Нерейінтертранс" повернути територіальній громаді міста Миколаєва в особі Миколаївської міської ради земельну ділянку площею 92015 кв.м з кадастровим номером :07:003:0006 по пр. Корабелів, 2-Б у місті Миколаєві;

- Товариству з обмеженою відповідальністю "Нерейінтертранс" повернути територіальній громаді міста Миколаєва в особі Миколаївської міської ради земельну ділянку площею 33098 кв.м з кадастровим номером :07:003:0005 по пр. Корабелів, 2-Б у місті Миколаєві.

Як на підставу свого позову прокурор посилається в тому числі на приписи ст. 13, 14, 19, 131-1 Конституції України, ст. 24 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", ст.ст. 20, 116, 122, 123, 149, 152 Земельного кодексу України, ст.ст. 21, 203, 215, 373, 1212 Цивільного кодексу України, ст. 20 Господарського кодексу України.

За результатом автоматизованого розподілу судової справи №915/1222/19 між суддями від 23.04.2019, головуючим у справі визначено суддю Алексєєва А.П.

Ухвалою суду від 02.05.2019 позовну заяву прийнято до розгляду за правилами загального позовного провадження, відкрито провадження у справі, підготовче засідання призначено на 03.06.2019.

17.05.2019 року до суду від відповідача-1 (Миколаївської міської ради) надійшов відзив (том 1 а.с. 73-76), в якому зазначено, що ТОВ "Нерейінтертранс" із заявами від 29.01.2013 № 16 та від 14.02.2013 № 001777 звернулось до Миколаївської міської ради із клопотанням про надання в оренду земельної ділянки для облаштування та реконструкції морського терміналу. Пунктом 91 розділу 1 рішення Миколаївської міської ради від 04.04.2013 № 27/34 товариству з обмеженою відповідальністю "Нерейінтертранс" надано дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 160 000 кв.м, із земель комунальної власності, з метою передачі її в оренду, для розширення та обслуговування існуючого морського термінала по просп. Корабелів, 2-б (відповідно до висновку управління містобудування та архітектури Миколаївської міської ради від 15.02.2013 №17-602). В подальшому, до Миколаївської міської ради надійшов погоджений у встановленому законодавством порядку, із матеріалами погодження проект землеустрою, що підтверджується доданими документами, та який не містив відомостей про будь-які недоліки зазначеного проекту землеустрою, у зв`язку із чим, за відсутності імперативних підстав для відмови у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, які передбачені законодавством, пунктом 2 розділу 1 рішення Миколаївської міської ради від 27.06.2013 № 29/43 було вирішено затвердити проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду загальною площею 125 113 кв.м, у тому числі: земельна ділянка №1 (кадастровий номер :07:003:0005) площею 33 098 кв.м - під проїздами, проходами та площадками; земельна ділянка №2 (кадастровий номер :07:003:0006) 92 015 кв.м - під проїздами, проходами та площадками, із земель комунальної власності, зарахувавши їх до земель транспорту (за функціональним призначенням - для розміщення та експлуатації будівель і споруд додаткових транспортних послуг та допоміжних операцій), для розширення та обслуговування існуючого морського терміналу по просп. Корабелів, 2-б та передати товариству з обмеженою відповідальністю "Нерейінтертранс" в оренду строком на 20 років земельну ділянку площею 125 113 кв.м для розширення та обслуговування існуючого морського терміналу по просп. Корабелів, 2-б. Матеріали проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки містять висновок управління містобудування та архітектури Миколаївської міської ради від 30.05.2013 № 17-602/2 про те, що управління вважає за можливе надати за рахунок земель комунальної власності в оренду товариству з обмеженою відповідальністю "Нерейінтертранс" земельну ділянку загальною площею 125 113 кв.м. Отже, приймаючи оскаржуваний пункт рішення, Миколаївська міська рада діяла у межах повноважень, визначених статтями 12, 123 Земельного кодексу України, статтею 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні".

31.05.2019 року до суду від відповідача-2 (ТОВ "Нерейінтертранс") надійшов відзив (том 1 а.с. 120-129), в якому зазначено, що ТОВ "Нерейінтертранс" не згодне з обставинами та доводами, наведеними прокурором в позові, вважає їх необгрунтованими та такими, що не відповідають нормам законодавства, оскільки обидві ділянки отримані ТОВ "Нерейінтертранс" в оренду із дотриманням встановленої законом процедури; цільове призначення земельних ділянок дозволяє використовувати їх за призначенням; вимога про визнання Договорів оренди є безпідставною та протиправною, оскільки відповідач-2 дотримався встановленої законом процедури отримання земельних ділянок в оренду. Відповідач-2 звернувся до усіх уповноважених органів та отримав усі необхідні погодження для отримання прав оренди земельних ділянок. Надавши дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок ТОВ "Нерейінтертранс" та прийнявши Рішення Миколаївської міської ради № 27/34 від 04.04.2013 року, відповідні органи, в тому числі постійна комісія міської ради з питань архітектури, будівництва та регулювання земельних відносин підтвердили відповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Відповідно до Експлікації земельних угідь (ф 6-зем), спірна земельна ділянка, площею 12,5113 га відносилась за цільовим призначенням до земель запасу - код 16.00, а не до земель рекреаційного призначення з відповідним кодом 07 відповідно до Наказу Державного комітету земельних ресурсів № 548 від 23.07.2010 року «Про затвердження Класифікації видів цільового призначення земель» в редакції, чинній на день виникнення спірних відносин. У преамбулі Державних будівельних норм України «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень ДБН 360-92**», затверджених наказом Держкоммістобудування від 17 квітня 1992 року № 44, встановлено, що ці норми обов`язкові для органів державного управління, місцевого і регіонального самоуправління підприємств і установ незалежно від форм власності та відомчого підпорядкування, громадських об`єднань і громадян, які здійснюють проектування, будівництво і благоустрій на території міських і сільських поселень. Таким чином дотримання державних будівельних норм є також обов`язком і для управління містобудування та архітектури Миколаївської міської ради, яка надала позитивний висновок щодо можливості відведення спірної земельної ділянки. Відповідно до ст. 18 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17.02.2011 план зонування території розробляється на основі генерального плану населеного пункту (у його складі або як окремий документ) з метою визначення умов та обмежень використання території для містобудівних потреб у межах визначених зон. Рішенням Миколаївської міської ради від 18.06.2009 № 35/18 затверджено містобудівну документацію «Генеральний план м. Миколаєва», який є містобудівною документацією, що визначає принципові вирішення розвитку, планування, забудови та іншого використання території населеного пункту. План зонування території (зонінг) - містобудівна документація, що визначає умови та обмеження використання території для містобудівних потреб у межах визначених зон (п.9 ст.1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17.02.1011. Згідно з ч.2 ст.18 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», план зонування території встановлює функціональне призначення, вимоги до забудови окремих територій (функціональних зон) населеного пункту, їх ландшафтної організації. Таким чином містобудівні умови і обмеження забудови земельної ділянки містяться саме в Плані зонування території. Рішенням Миколаївської міської ради № 36/13 від 17.05.2018 було затверджено план зонування м. Миколаєва. План зонування території міста Миколаєва складається з графічних матеріалів та пояснювальної записки та встановлює функціональне призначення земельних ділянок та вимоги до забудови. На схемі зонування територія населеного пункту поділяється на територіальні зони, для кожної з яких встановлюються містобудівний регламент, яким визначаються види дозволеного (переважні та супутні) використання земельних ділянок; граничні параметри дозволеного будівництва, реконструкції об`єктів будівництва відповідно до Порядку надання умов та обмежень забудови земельної ділянки, їх складу та змісту, затвердженого наказом Мінрегіонбуду України від 07.07.2011 року №109. Відповідно до плану зонування міста Миколаєва, розділ 2.5 «Перелік дозволених та допустимих видів забудови та використання земельних ділянок в межах територіальних зон», спірні земельні ділянки, надані в оренду ТОВ «Нерейінтертранс», перебувають в спеціальній зоні - зоні С6 - зона зелених насаджень в санітарно-захисних зонах, а не рекреаційній зоні - Р1-Р5. Відповідно до пояснювальної записки до плану зонування в зоні С6 видами супутнього використання земельних ділянок є: Транспортні комунікації; Споруди інженерної інфраструктури; Малі архітектурні форми. Таким чином, допустимі види використання (потребують спеціального дозволу або погодження) таких земельних ділянок є: Стоянки автотранспортних засобів; Майданчики для відстою вантажних автомобілів; Адміністративні споруди. Відповідно до п. 2, 2.2 розділу 1 рішення Миколаївської міської ради від 27.06.2013 року № 29/43, якими затверджено проект землеустрою та надано в оренду ТОВ "Нерейінтертранс" земельну ділянку площею 125113 кв. м, у тому числі ділянка №1 площею 33098 кв. м з кадастровим номером :07:003:0005 та ділянка №2 площею 92015 кв. м з кадастровим номером :07:003:0006 по пр. Корабелів, 2-Б у місті Миколаєві для розширення та обслуговування існуючого морського терміналу. Тобто, такий вид використання земельної ділянки передбачає можливість розміщення на ній, наприклад, споруди інженерної інфраструктури або майданчика для відстою вантажних автомобілів, що саме і передбачено планом зонування міста Миколаєва, який був прийнятий на підставі затвердженого Генерального плану міста. Таким чином, жодних порушень щодо використання спірних земельних ділянок відповідачем-2 не допущено. Відповідач також зазначає, що скасування рішення, на підставі якого між сторонами вже виникли певні правовідносини, суперечить принципу правової визначеності. Крім того, в позовній заяві не вказано, в чиїх саме інтересах діє позивач та в чому полягає порушення інтересів держави та необхідність їх захисту.

31.05.2019 року до суду від відповідача-2 надійшла заява про застосування наслідків спливу позовної давності (том 1 а.с. 135-141), в якій зазначено, що представник прокуратури був присутній на сесії Миколаївської міської ради у 2013 році, на якій було прийнято оскаржуване рішення. Отже, прокурор звернувся до суду з пропуском позовної давності, що є підставою для відмови в позові.

03.06.2019 року до суду від прокурора надійшла відповідь на відзив відповідача-1 (том 1 а.с. 159-163), в якій прокурор дотримується позиції, викладеної в позовній заяві.

Ухвалою суду від 03.06.2019 підготовче засідання відкладено на 26.06.2019 на 10 год., залучено Дитячо-юнацький спортивно-оздоровчий комплекс (54052, м. Миколаїв, пл. Заводська, 1, ) до участі в справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача.

06.06.2019 року до суду від прокурора надійшла відповідь на відзив відповідача-2 (том 1 а.с. 176-182), в якій зокрема зазначено, що посилання відповідача на положення Плану зонування міста Миколаєва, який затверджено рішенням Миколаївської міської ради № 36/13 від 17.05.2018, є необгрунтованими, оскільки вказаний План зонування не діяв на час виникнення спірних правовідносин.

12.06.2019 року до суду від відповідача-2 надійшли заперечення на відповідь на відзив (том 1 а.с. 193-203).

20.06.2019 року до суду від прокуратури надійшли заперечення на заяву про застосування наслідків спливу позовної давності (том 1 а.с. 185-189), в яких прокурор зазначає, що з тексту спірного рішення не вбачається порушення вимог закону при його прийнятті. Укладені на підставі оскаржуваного рішення договори також не містять відомостей, які б свідчили про порушення вимог законодавства. Про вказані в позові порушення закону органам прокуратури стало відомо в жовтні 2018 року під час опрацювання статті, розміщеної 18.10.2018 року в мережі інтернет. Сам по собі факт присутності представника органів прокуратури на пленарному засіданні ради під час прийняття нею оскаржених рішень не є доказом обізнаності уповноважених органів держави про порушення її прав.

25.06.2019 року до суду від відповідача-2 надійшла заява про долучення до матеріалів справи листа-відповіді Миколаївської міської ради від 18.06.2019 року №2899/02.02.01-40/14/19 (том 1 а.с. 221-232).

26.06.2019 року до суду від прокуратури надійшли пояснення щодо заперечень відповідача-2 на відповідь прокуратури на відзив Миколаївської міської ради (том 1 а.с. 233-243).

Ухвалою суду від 26.06.2019 учасників справи повідомлено про призначення підготовчого засідання на 10.07.2019.

10.07.2019 підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду по суті на 13.08.2019.

06.08.2019 року до суду від відповідача-1 надійшло клопотання про застосування наслідків спливу позовної давності (том 2 а.с. 15-16).

Розпорядженням в.о. керівника апарату господарського суду Миколаївської області №209 від 13.08.2019 призначено повторний автоматизований розподіл справи №915/1222/19 у зв`язку із відпусткою судді Алексєєва А.П. по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку (підстава - наказ голови суду від 12.08.2019).

За результатом повторного автоматизованого розподілу, головуючим у справі №915/1222/19 визначено суддю Семенчук Н.О.

Відповідно до абз. 2 ч. 14 ст. 32 ГПК України у разі зміни складу суду на стадії розгляду справи по суті суд повторно розпочинає розгляд справи по суті, крім випадку, коли суд ухвалить рішення про повторне проведення підготовчого провадження.

Ухвалою суду від 14.08.2019 року справу №915/1222/19 прийнято до провадження судді Семенчук Н.О., постановлено повторно провести підготовче провадження з метою надання сторонами заяв по суті справи, підготовче засідання призначено на 12.09.2019 року.

11.09.2019 року до суду від прокурора надійшли заперечення на клопотання відповідача-1 про застосування наслідків спливу позовної давності.

12.09.2019 року підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду по суті на 10.10.2019 року.

10.10.2019 року розгляд справи відкладено на 22.10.2019 року.

22.10.2019 року розгляд справи відкладено на 12.11.2019 року.

12.11.2019 року розгляд справи відкладено на 19.11.2019 року.

Третя особа (Дитячо-юнацький спортивно-оздоровчий комплекс) явку повноважного представника у судове засідання 19.11.2019 року не забезпечила. Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 12.11.2019 третя особа була повідомлена про час та місце судового засідання. Вказана ухвала була направлена на юридичну адресу третьої особи. Третя особа правом на подання письмових пояснень щодо позову або відзивів не скористалась.

У відповідності до п.4 ч.6 ст. 242 ГПК України, днем вручення судового рішення зокрема є, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

Відповідно до абз. 3 п. 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" № 18 від 26.12.2011 року, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв`язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. Доказом такого повідомлення в разі неповернення ухвали підприємством зв`язку може бути й долучений до матеріалів справи та засвідчений самим судом витяг з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв`язку "Укрпошта" щодо відстеження пересилання поштових відправлень, який містить інформацію про отримання адресатом відповідного поштового відправлення, або засвідчена копія реєстру поштових відправлень суду.

Враховуючи, що ухвала господарського суду Миколаївської області від 12.11.2019 року направлена на адресу третьої особи, яка зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, то суд вважає, що третя особа належним чином повідомлена про час та місце судового засідання.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши усі подані у справу докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд встановив наступне.

Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку від 10.09.2007 року (том 1 а.с. 91) ТОВ "Нерейінтертранс" є власником земельної ділянки площею 82084 кв.м. по пр. Корабелів, 2-б у м. Миколаєві на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки №302 від 27.04.2007 року.

Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 09.12.2011 року ТОВ "Нерейінтертранс" є власником нежитлового об`єкта по пр. Корабелів, 2-б у м. Миколаєві на підставі рішення виконкому Миколаївської міської ради №1240 від 22.11.2011 року (том 1 а.с. 90)

Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку від 31.10.2012 року (том 1 а.с. 92) ТОВ "Нерейінтертранс" є власником земельної ділянки площею 1,0150 га по пр. Корабелів, 2-б у м. Миколаєві на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки №1638 від 05.07.2012 року.

Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку від 31.10.2012 року (том 1 а.с. 93) ТОВ "Нерейінтертранс" є власником земельної ділянки площею 10,2815 га по пр. Корабелів, 2-б у м. Миколаєві на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки №1635 від 05.07.2012 року.

15.02.2013 року ТОВ "Нерейінтертранс" звернулось до Миколаївської міської ради з заявою від 14.02.2013 року про надання в оренду додатково земельної ділянки орієнтовною площею 16 га для обслуговування та реконструкції морського терміналу (том 1 а.с. 81)

Листом №17-602 від 15.02.2013 року Управління містобудування та архітектури Миколаївської міської ради, адресованим виконкому міської ради, розглянувши звернення ТОВ "Нерейінтертранс" та надані матеріали, вважало за можливе додаткове відведення земельної ділянки площею 16 га для реконструкції та обслуговування морського терміналу по пр. Корабелів, 2-б (том 1 а.с. 80).

04.04.2013 року Миколаївська міська рада прийняла рішення №27/34, пунктом 91 розділу 1 якого було надано ТОВ "Нерейінтертранс" дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення в оренду земельної ділянки орієнтовною площею 160 000 кв. м. із земель комунальної власності по пр. Корабелів, 2-Б у місті Миколаєві (том 1 а.с. 79).

Фізичною особою - підприємцем Дробот Тетяною Василівною на замовлення ТОВ "Нерейінтертранс" розроблено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду Товариству з обмеженою відповідальністю "Нерейінтертранс" для розширення та обслуговування існуючого морського термінала по просп. Корабелів, 2-Б в Корабельному районі м. Миколаєва (том 1 а.с. 21-22).

Управління містобудування та архітектури Миколаївської міської ради розглянуло проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду Товариству з обмеженою відповідальністю "Нерейінтертранс", розроблений ФОП Дробот Т.В., та висновком №17-602/2 від 30.05.2013 року погодило його, зазначивши, що вважає за можливе надати за рахунок земель комунальної власності в оренду названому землекористувачу земельну ділянку загальною площею 12,5113 га (в тому числі: ділянка №1 площею 3,3098 га та ділянка №2 площею 9,2015 га) для розширення та обслуговування існуючого морського терміналу по пр. Корабелів, 2-б у Корабельному районі м. Миколаєва. Земельна ділянка №2 площею 9,2015 га має обмеження у використанні відповідно до "Переліку обмежень щодо використання земельної ділянки": на частину земельної ділянки площею 0,0234 га діє охоронна зона навколо (вздовж об`єкта зв`язку - код 01.04; на частину земельної ділянки площею 2,0100 га діє охоронна зона навколо (вздовж) об`єкта енергетичної системи - код 01.05; на частину земельної ділянки площею 0,4939 га діє охоронна зона навколо інженерних комунікацій (водопровід) - код 01.08 (том 1 а.с. 22).

Управління Держземагентства у Миколаївському районі Миколаївської області розглянуло проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки Товариству з обмеженою відповідальністю "Нерейінтертранс", розроблений ФОП Дробот Т.В., та листом №114 від 30.05.2013 року (том 1 а.с. 23) погодило його, зазначивши, що вважає за можливе відвести земельні ділянки ТОВ "Нерейінтертранс" загальною площею 12,5113 га, з них: 12,5113 га - відкриті землі без рослинного покриву або незначним рослинним покривом (інші), за рахунок земель міста, не наданих у власність або користування, з віднесенням їх до земель для розміщення та експлуатації будівель і споруд додаткових транспортних послуг та допоміжних операцій (ділянка №1 площею 3,3098 га - землі що використовуються для транспорту (під проїздами, проходами та площадками) та ділянка №2 площею 9,2015 га - землі що використовуються для транспорту (під проїздами, проходами та площадками)), для розширення та обслуговування існуючого морського терміналу по пр. Корабелів, 2-б у Корабельному районі м. Миколаєва. Земельна ділянка №2 має обмеження у використанні згідно КООВЗД:

- охоронні зони, типу 01.01.05 - "охоронна зона навколо (вздовж) об`єктів енергетичної системи", на частину земельної ділянки площею 2,0100 га;

- охоронні зони, типу 01.01.08 - "охоронна зона навколо інженерних комунікацій" (водопровід), на частину земельної ділянки площею 0,4939 га;

- охоронні зони, типу 01.01.04 - "охоронна зона (вздовж) об`єктів зв`язку", на частину земельної ділянки площею 0,0234 га.

Управління земельних ресурсів Миколаївської міської ради розглянуло проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду Товариству з обмеженою відповідальністю "Нерейінтертранс", розроблений ФОП Дробот Т.В., та висновком №02-18/457 від 01.06.2013 (том 1 а.с. 23 зв.б.) погодило його, зазначивши, що вважає за можливе надати за рахунок земель комунальної власності в оренду названому землекористувачу земельну ділянку загальною площею 12,5113 га, в тому числі: ділянка №1 площею 3,3098 га та ділянка №2 площею 9,2015 га, з віднесенням їх до інших земель транспорту (в тому числі 12,5113 га - під проїздами, проходами та площадками) для розширення та обслуговування існуючого морського термінала по пр. Корабелів, 2-б у Корабельному районі м. Миколаєва. Земельна ділянка №2 площею 9,2015 га має обмеження у використанні:

- охоронна зона навколо (вздовж) об`єкта зв`язку на площу 0,0234 га (код 01.04 відповідно до "Переліку обмежень щодо використання земельної ділянки";

- охоронна зона навколо (вздовж) об`єкта енергетичної системи на площу 2,0100 га (код 01.05 відповідно до "Переліку обмежень щодо використання земельної ділянки");

- охоронна зона навколо інженерних комунікацій (водопровід) на площу 0,4939 га (код 01.08 відповідно до "Переліку обмежень щодо використання земельної ділянки").

Пунктами 2, 2.2 розділу 1 рішення Миколаївської міської ради від 27.06.2013 №29/43 "Про вилучення, надання, передачу за фактичним землекористуванням, продовження строку користування земельними ділянками юридичним особам, громадянам, зміну цільового призначення земельної ділянки та внесення змін до рішень міської ради та виконкому міської ради по Корабельному району м. Миколаєва" (том 1 а.с. 20) вирішено:

п. 2: затвердити проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду загальною площею 125113 кв.м, у тому числі:

- земельна ділянка №1 (кадастровий номер :07:003:0005) площею 33098 кв.м - під проїздами, проходами та площадками,

- земельна ділянка №2 (кадастровий номер :07:003:0006) 92015 кв.м - під проїздами, проходами та площадками, із земель комунальної власності, зарахувавши їх до земель транспорту (за функціональним призначенням - для розміщення та експлуатації будівель і споруд додаткових транспортних послуг та допоміжних операцій), для розширення та обслуговування існуючого морського терміналу по просп. Корабелів, 2-б;

п. 2.2: передати Товариству з обмеженою відповідальністю "Нерейінтертранс" в оренду строком на 20 років земельну ділянку площею 125113 кв.м для розширення та обслуговування існуючого морського терміналу по пр. Корабелів, 2-б.

Зазначеним рішенням Миколаївської міської ради зокрема зобов`язано землекористувачів:

- замовити виготовлення технічної документації по винесенню меж земельних ділянок на місцевість;

- замовити виготовлення та здати в управління земельних ресурсів Миколаївської міської ради технічну документацію на складання державного акта на право постійного користування землею;

- для укладання договору оренди земельної ділянки звернутися до управління земельних ресурсів Миколаївської міської ради.

14.11.2013 року між Миколаївською міською радою (орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Нерейінтертранс" (орендар) укладено договір оренди землі №9729 (далі - Договір оренди №9729), відповідно до п. 1.1 якого Миколаївська міська рада на підставі рішення від 27.06.2013 року №29/43 передає, а ТОВ "Нерейінтертранс" приймає в оренду земельну ділянку для розширення та обслуговування існуючого морського терміналу по пр. Корабелів, 2-б /Корабельний район/ (том 1 а.с. 27-28).

Відповідно до п. 2.1 Договору оренди №9729 в оренду передається земельна ділянка площею 92015 кв.м. під проходами, проїздами та площадками (за функціональним призначенням - землі, що використовуються для транспорту та зв`язку), із земельної ділянки загальною площею 125 113 кв.м, без права передачі її в суборенду (кадастровий №:07:003:0006).

Відповідно до п. 2.2 Договору оренди №9729 земельна ділянка вільна від забудови.

Відповідно до п. 2.4 Договору оренди №9729 нормативна грошова оцінка земельної ділянки згідно з витягом з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 31.05.2013 за №847 становить 11 202 826,25 грн.

Відповідно до п. 3.1 Договору оренди №9729 договір діє протягом 20 років з дати його укладення (до 14.11.2033). Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний письмово повідомити про це орендодавця не пізніше ніж за шість місяців до спливу строку договору оренди. Підставою для укладення договору на новий строк буде відповідне рішення орендодавця.

Відповідно до п. 4.2 Договору оренди №9729 річна орендна плата за земельну ділянку встановлюється у розмірі 3% від її нормативної грошової оцінки.

Відповідно до п. 5.1 Договору оренди №9729 земельна ділянка передається в оренду для розширення та обслуговування існуючого морського терміналу.

Відповідно до п. 5.2 Договору оренди №9729 цільове призначення земельної ділянки: J.12.08.

Договір оренди №9729 зареєстрований у Миколаївській міській раді, про що у книзі реєстрації договорів оренди землі вчинено запис від 14.11.2013 року за №9729.

21.11.2013 року Договір оренди №9729 зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, про що вчинено запис №3538966 (том 1 а.с. 41).

14.11.2013 року між Миколаївською міською радою (орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Нерейінтертранс" (орендар) укладено договір оренди землі №9730 (далі - Договір оренди №9730), відповідно до п. 1.1 якого Миколаївська міська рада на підставі рішення від 27.06.2013 року №29/43 передає, а ТОВ "Нерейінтертранс" приймає в оренду земельну ділянку для розширення та обслуговування існуючого морського терміналу по пр. Корабелів, 2-б /Корабельний район/ (том 1 а.с. 31-32).

Відповідно до п. 2.1 Договору оренди №9730 в оренду передається земельна ділянка площею 33098 кв.м. під проходами, проїздами та площадками (за функціональним призначенням - землі, що використовуються для транспорту та зв`язку), із земельної ділянки загальною площею 125 113 кв.м, без права передачі її в суборенду (кадастровий №:07:003:0005).

Відповідно до п. 2.2 Договору оренди №9730 земельна ділянка вільна від забудови.

Відповідно до п. 2.4 Договору оренди №9730 нормативна грошова оцінка земельної ділянки згідно з витягом з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 31.05.2013 за №846 становить 3 663 286,64 грн.

Відповідно до п. 3.1 Договору оренди №9730 договір діє протягом 20 років з дати його укладення (до 14.11.2033). Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний письмово повідомити про це орендодавця не пізніше ніж за шість місяців до спливу строку договору оренди землі. Підставою для укладення договору на новий строк буде відповідне рішення орендодавця.

Відповідно до п. 4.2 Договору оренди №9730 річна орендна плата за земельну ділянку встановлюється у розмірі 3% від її нормативної грошової оцінки.

Відповідно до п. 5.1 Договору оренди №9730 земельна ділянка передається в оренду для розширення та обслуговування існуючого морського терміналу.

Відповідно до п. 5.2 Договору оренди №9730 цільове призначення земельної ділянки: J.12.08.

Договір оренди №9730 зареєстрований у Миколаївській міській раді, про що у книзі реєстрації договорів оренди землі вчинено запис від 14.11.2013 року за №9730.

21.11.2013 року Договір оренди №9730 зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, про що вчинено запис №3549998 (том 1 а.с. 40).

Управління містобудування та архітектури листом №17-4931 від 14.01.2019 року про надання інформації (том 1 а.с. 37), адресованим Прокуратурі Миколаївської області, стосовно надання інформації щодо віднесення до зон та територій відповідно до містобудівної документації та функціонального використання земельних ділянок відповідно до наданих кадастрових даних міста (за переліком) згідно до своїх повноважень, повідомило, що земельна ділянка 1 :07:003:0005) згідно з Генеральним планом території м. Миколаєва, затвердженим рішенням міської ради від 18.06.2009 №35/18, належить до території зелених насаджень спеціального призначення. Згідно Правил забудови та використання території м. Миколаєва, затвердженого рішенням міської ради від 17.10.2003 №15/41 - відноситься до санітарно-захисної зони. Згідно Плану зонування, затвердженого рішенням міської ради від 17.05.2018 №36/13 - відноситься до санітарно-захисної зони зелених насаджень (С-6) переважними та супутніми видами використання якої розміщення об`єктів водного транспорту (морський вантажний порт) не передбачено. Земельна ділянка 2 :07:003:0006) згідно з Генеральним планом території м. Миколаєва, затвердженим рішенням міської ради від 18.06.2009 №35/18, належить до території спортивних споруд. Згідно Правил забудови та використання території м. Миколаєва, затвердженого рішенням міської ради від 17.10.2003 №15/41 - відноситься частково до санітарно-захисної зони, частково до зони розміщення спортивних споруд, частково до зони розміщення об`єктів комунального господарства. Згідно Плану зонування, затвердженого рішенням міської ради від 17.05.2018 №36/13 - відноситься до санітарно-захисної зони зелених насаджень (С-6) переважними та супутніми видами використання якої розміщення об`єктів водного транспорту (морський вантажний порт) не передбачено. Інша інформація відсутня.

Згідно витягу від 20.02.2019 року з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки №:07:003:0005, площею 33098 кв.м., розташованої за адресою: м. Миколаїв, пр. Корабелів, 2-б, нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 6 949 256,08 грн. (том 1 а.с. 52)

Згідно витягу від 20.02.2019 року з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки №:07:003:0006, площею 92015 кв.м., розташованої за адресою: м. Миколаїв, пр. Корабелів, 2-б, нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 21 251 784,40 грн. (том 1 а.с. 53)

Виконавчий комітет Миколаївської міської ради листом №1066/02.02.01-40/14/19 від 20.03.2019 року, адресованому першому заступнику прокурора області прокуратури Миколаївської області, про надання інформації щодо належності картингу по пр. Корабелів, 2-б до комунальної власності територіальної громади м. Миколаєва з зазначенням його балансоутримувача, повідомив, що до комунальної власності територіальної громади м. Миколаєва належить картинг по пр. Корабелів, 1/1, який обліковується на балансі КДЮСШ "Олімп". Серед об`єктів комунальної власності картинг по пр. Корабелів, 2-б відсутній (том 1 а.с. 43).

Виконавчий комітет Миколаївської міської ради листом №2899/02.02.01-40/14/19 від 18.06.2019 року (том 1 а.с. 225) повідомив, що по договору оренди землі №9729 від 14.11.2013 року ТОВ "Нерейінтертранс" за період з 14.11.2013 року до 01.06.2019 року зобов`язано було сплатити 2 888 887,54 грн., які товариством сплачені; по договору оренди землі №9730 від 14.11.2013 року ТОВ "Нерейінтертранс" за період з 14.11.2013 року до 01.06.2019 року зобов`язано було сплатити 944 656,12 грн., які товариством сплачені.

Управління містобудування та архітектури листом №17-2400/2 від 24.06.2019 року (том 1 а.с. 244), адресованим Прокуратурі Миколаївської області, стосовно надання інформації щодо віднесення до зон та територій відповідно до містобудівної документації та функціонального використання земельної ділянки відповідно до кадастрових даних згідно своїх повноважень повідомило, що земельна ділянка з кадастровим номером :07:003:0005, що розташована по пр. Корабелів, 2б згідно з Генеральним планом території м. Миколаєва, затвердженим рішенням міської ради від 18.06.2009 №35/18, належить до території зелених насаджень спеціального призначення. Згідно Правил забудови та використання території м. Миколаєва, затверджених рішенням Миколаївської міської ради від 17.10.2003 №15/41 - відноситься до санітарно-захисної зони. Згідно з Планом зонування, затвердженим рішенням міської ради від 17.05.2018 №36/13 - відноситься до санітарно-захисної зони зелених насаджень (С-6) переважними та супутними видами використання якої розміщення об`єктів водного транспорту (морський вантажний порт) не передбачено.

Предметом спору у даній справі є вимога першого заступника прокурора Миколаївської області про визнання незаконними та скасування пунктів 2, 2.2 розділу 1 рішення Миколаївської міської ради від 27.06.2013 №29/43, визнання недійсними укладених між Миколаївською міською радою та Товариством з обмеженою відповідальністю "Нерейінтертранс" договорів оренди землі від 14.11.2013 №9729 та №9730, повернення відповідачем-2 територіальній громаді міста Миколаєва в особі Миколаївської міської ради спірних земельних ділянок.

Статтею 131-1 Конституції України на органи прокуратури покладена функція представництва інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Право прокурора звертатися до суду в інтересах держави передбачено також ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" та ст. 53 ГПК України.

Згідно з ч. 3 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Відповідно до ч. 4 ст. 53 ГПК України, прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Отже, визначальним при вирішенні наявності підстав для представництва прокурором інтересів держави є порушення або загроза порушення інтересів держави. Ключовим для застосування цієї конституційної норми є поняття «інтерес держави».

З урахуванням висновків Конституційного Суду України у справі №3-рп/99 від 08.04.1999 необхідно зазначити, що «інтереси держави» охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному випадку звернення прокурора з позовом. Надмірна формалізація «інтересів держави», особливо у сфері публічних правовідносин, може призвести до необгрунтованого обмеження повноважень прокурора на захист суспільно значущих інтересів там, де це дійсно потрібно.

У даній справі наявність «інтересу держави» полягає у порушенні права держави та українського народу у сфері земельних правовідносин.

Вирішуючи питання про справедливу рівновагу між інтересами суспільства і конкретної особи Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Трегубенко проти України» від 02.11.2004 категорично ствердив, що «правильне застосування законодавства незаперечно становить «суспільний інтерес» (п. 54).

Судовою практикою Верховного Суду України, зокрема у постановах від 16.12.2015 (справа № 6-2510ц 15), від 05.10.2016 (справа № 916/2129/15), від 29.06.2016 (справа №6-І376ц16), підставою для представництва прокурором

інтересів держави визнано захист «суспільного», «публічного» інтересу, яким є

задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно важливого та соціально значущого питання.

З урахуванням ст.ст. 1, 2, 6, 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» орган місцевого самоврядування представляє відповідну територіальну громаду і здійснює від її імені та в її інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Однак первинним суб`єктом місцевого самоврядування, основним носієм його функцій і повноважень є територіальна громада - жителі, об`єднані постійним проживанням у межах села, селища, міста, які є самостійними адміністративно-територіальними одиницями, або добровільне об`єднання жителів кількох сіл, що мають єдиний адміністративний центр.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 83 ЗК України землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності.

Статтями 12, 122 цього ж Кодексу передбачено, що до повноважень міських рад у галузі земельних відносин на території міст належить розпорядження землями територіальних громад. Міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Таким чином, земля як основне національне багатство, що перебуває під особливою охороною держави, є об`єктом права власності українського народу, а органи державної влади та органи місцевого самоврядування здійснюють права власника від імені народу, в тому числі й тоді, коли приймають рішення щодо розпорядження землями державної чи комунальної власності.

Спірні земельні ділянки відносяться до земель комунальної власності, якими уповноважена розпоряджатися Миколаївська міська рада.

Водночас прийняття рішення про надання в оренду земель комунальної власності з порушенням вимог законодавства позбавляє територіальну громаду міста Миколаєва правомочностей власника землі в тому обсязі, який дозволяє її статус. У цьому контексті в сфері земельних правовідносин важливу роль відіграє конституційний принцип законності набуття та реалізації права користування на землю в поєднанні з додержанням засад правового порядку в Україні, відповідно до яких органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ст.ст. 14, 19 Конституції України).

Таким чином, правовідносини, пов`язані із наданням земель у користування, становлять «суспільний», «публічний» інтерес, а незаконність (якщо така буде встановлена) дій органу місцевого самоврядування, на підставі яких земельна ділянка надана в оренду, такому суспільному інтересу не відповідає.

Отже, правовідносини, пов`язані із наданням земель у користування, становлять «суспільний», «публічний» інтерес, а незаконність (якщо така буде встановлена) дій органу місцевого самоврядування, на підставі яких земельна ділянка надана в оренду з порушенням вимог законодавства, такому суспільному інтересу не відповідає.

Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У статті 15 ЦК України безпосередньо не визначаються органи, які здійснюють захист цивільних прав.

Так, крім органів, зазначених у ст. 55 Конституції України, відповідно до окремих актів законодавства України здійснюють захист цивільних прав та інтересів або сприяють їх захисту, зокрема, органи прокуратури.

Частиною 2 ст. 2 ЦК України передбачено, що одним із учасників цивільних правовідносин є територіальна громада, яка згідно зі ст.ст. 169, 172 цього Кодексу набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи місцевого самоврядування у межах їхньої компетенції, встановленої законом, та діє у цивільних відносинах на рівних правах з іншими учасниками цих відносин.

Відповідно до ч. 3 ст. 4 ГПК України до господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися також особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Статтею 131-1 Конституції України на прокуратуру покладено представництво інтересів держави у випадках, визначених законом.

Враховуючи викладене, а також те, що порушення інтересів територіальної громади міста відбулось внаслідок незаконних дій органу місцевого самоврядування, прокурор правомірно звернувся із зазначеним позовом як самостійний позивач в інтересах держави, який виражається в інтересах частини українського народу - членів територіальної громади, яка є власником спірних земельних ділянок.

Із посиланням на листи Управління містобудування та архітектури №17-4931 від 14.01.2019 року та №17-2400/2 від 24.06.2019 року прокурор зазначає, що Миколаївською міською радою прийнято спірні пункти 2, 2.2 розділу 1 рішення №29/43 від 27.06.2013 року з порушенням:

- правового режиму використання земель, встановленого Генеральним планом міста Миколаєва, затвердженим рішенням Миколаївської міської ради №35/18 від 18.06.2009 року;

- Правил використання та забудови території м. Миколаєва, затверджених рішенням Миколаївської міської ради №15/41 від 17.10.2003 року;

- пунктів 5.1, 5.2 розділу 5, пункту 10.4 розділу 10 Державних будівельних норм 360-92 "Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень ДБН 360-92**", затверджених наказом Державного комітету України у справах містобудування і архітектури №44 від 17.04.1992 року, відповідно до яких: у міських і сільських поселеннях слід передбачати, як правило, безперервну систему озеленених територій та інших відкритих просторів, які у поєднанні із заміськими повинні формувати комплексну зелену зону. Зовнішні межі комплексної зеленої зони треба проводити по межах землекористувань, природних рубежах, транспортних магістралях (п. 5.1). При функціональному зонуванні комплексної зеленої зони (території забудови, міста, зеленої зони) треба виділяти: озеленені території загального користування; озеленені території обмеженого користування і озеленені території спеціального призначення (п. 5.2); розміщення будинків, споруд і комунікацій не допускається на землях зелених зон міст, включаючи землі міських лісів, якщо об`єкти, які проектуються, не призначені для відпочинку,

спорту або обслуговування приміського лісового господарства (п. 10.4, "б");

- ст. 48 Закону України "Про охорону земель", якою передбачено, що розміщення і будівництво об`єктів житлово-комунального, промислового, транспортного, іншого призначення здійснюються відповідно до затверджених у встановленому порядку містобудівної документації та проектів цих об`єктів (ч. 2);

- ст.ст. 25, 26 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", якими передбачено, що режим забудови територій, визначених для містобудівних потреб, встановлюється у генеральних планах населених пунктів, планах зонування та детальних планах територій (ч. 1 ст. 25); право на забудову земельної ділянки реалізується її власником або користувачем за умови використання земельної ділянки відповідно до вимог містобудівної документації (ч. 4 ст. 26);

- ст. 1 Закону України "Про будівельні норми", відповідно до якої будівельні норми - затверджений суб`єктом нормування підзаконний нормативний акт технічного характеру, що містить обов`язкові вимоги у сфері будівництва, містобудування та архітектури;

- ст. 1 Закону України "Про мораторій на зміну цільового призначення окремих земельних ділянок рекреаційного призначення в містах та інших населених пунктах", який набрав чинності 13.04.2011 року, якою введено мораторій строком на п`ять років на зміну цільового призначення окремих земельних ділянок рекреаційного призначення незалежно від форми власності в містах та інших населених пунктах, а саме: земельних ділянок зелених зон і зелених насаджень; земельних ділянок об`єктів фізичної культури і спорту;

- ч. 3 ст. 123 Земельного кодексу України, якою передбачено, що підставою відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Прокурор зазначає, що можливість будівництва морського терміналу, а також інших промислових об`єктів, в межах території санітарно-захисної зони зелених насаджень ні містобудівною документацією, ні державними будівельними нормами, правилами та стандартами не передбачена.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Конституції України, земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Одним з основних принципів діяльності органів місцевого самоврядування є законність, що визначено ст. 4 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні".

Відповідно до ч. 3 ст. 24 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції.

Відповідно до п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" виключною компетенцією міських рад є вирішення питань регулювання земельних відносин.

У відповідності до частин 1, 2 ст.124 Земельного кодексу України, передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється за результатами проведення земельних торгів, крім випадків, встановлених частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 134 Земельного кодексу України (в редакції, чинній на час прийняття спірного рішення - 27.06.2013 року) не підлягають продажу на конкурентних засадах (земельних торгах) земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них у разі будівництва, обслуговування та ремонту об`єктів інженерної, транспортної, енергетичної інфраструктури, об`єктів зв`язку та дорожнього господарства (крім об`єктів дорожнього сервісу).

Відповідно до ст. 123 Земельного кодексу України (в редакції, чинній на час прийняття спірного рішення - 27.06.2013 року) надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування. Рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі: надання земельної ділянки із зміною її цільового призначення; формування нових земельних ділянок. Надання у користування земельної ділянки в інших випадках здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки. В такому випадку розроблення такої документації здійснюється на підставі дозволу, наданого органом виконавчої влади, органом місцевого самоврядування, уповноваженим здійснювати розпорядження цією земельною ділянкою (ч. 1). Особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки. У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються викопіювання з кадастрової карти (плану) або інші графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки) (ч. 2). Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку (ч. 3). Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу (ч. 4). Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи приймає рішення про надання земельної ділянки у користування (ч. 6). Рішенням про надання земельної ділянки у користування за проектом землеустрою щодо її відведення здійснюються: затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки; вилучення земельних ділянок у землекористувачів із затвердженням умов вилучення земельних ділянок (у разі необхідності); надання земельної ділянки особі у користування з визначенням умов її використання і затвердженням умов надання, у тому числі (у разі необхідності) вимог щодо відшкодування втрат сільськогосподарського та лісогосподарського виробництва (ч. 10). Підставою відмови у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише його невідповідність вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів (ч. 13).

Відповідно до ч. 2 ст. 48 Закону України "Про охорону земель" розміщення і будівництво об`єктів житлово-комунального, промислового, транспортного, іншого призначення здійснюються відповідно до затверджених у встановленому порядку містобудівної документації та проектів цих об`єктів.

Відповідно до ч. 1 ст. 25 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" режим забудови територій, визначених для містобудівних потреб, встановлюється у генеральних планах населених пунктів, планах зонування та детальних планах територій.

Відповідно до ч. 4 ст. 26 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" право на забудову земельної ділянки реалізується її власником або користувачем за умови використання земельної ділянки відповідно до вимог містобудівної документації.

Рішенням Миколаївської міської ради №15/41 від 17.10.2003 року затверджено Правила використання та забудови території міста Миколаєва.

Рішенням Миколаївської міської ради №35/18 від 18.06.2009 року затверджено містобудівну документацію «Генеральний план міста Миколаєва» з розрахунковим періодом до 2031 року з урахуванням подальшого доопрацювання відповідно до рішення міської ради від 24.03.09 № 33/6, який є основним планувальним документом, який встановлює в інтересах населення та з врахуванням державних завдань напрямки і межі територіального розвитку населеного пункту, функціональне призначення і будівельне зонування території, містить принципові рішення щодо розміщення об`єктів загальноміського значення, організації вулично-дорожньої мережі і дорожнього руху, інженерного обладнання, інженерної підготовки і благоустрою, захисту території від небезпечних природних і техногенних процесів, охорони природи та історико-культурної спадщини. Генеральний план є обов`язковим документом для всіх організацій та установ, які здійснюють будівництво на території міста, а також використання землі в планувальних межах міста.

Як зазначено у листах Управління містобудування та архітектури №17-4931 від 14.01.2019 року та №17-2400/2 від 24.06.2019 року, земельна ділянка з кадастровим номером :07:003:0005, що розташована по пр. Корабелів, 2б згідно з Генеральним планом території м. Миколаєва, затвердженим рішенням міської ради від 18.06.2009 №35/18, належить до території зелених насаджень спеціального призначення. Згідно Правил забудови та використання території м. Миколаєва, затверджених рішенням Миколаївської міської ради від 17.10.2003 №15/41 - відноситься до санітарно-захисної зони. Земельна ділянка з кадастровим номером :07:003:0006 згідно з Генеральним планом території м. Миколаєва, затвердженим рішенням міської ради від 18.06.2009 №35/18, належить до території спортивних споруд. Згідно Правил забудови та використання території м. Миколаєва, затвердженого рішенням міської ради від 17.10.2003 №15/41 - відноситься частково до санітарно-захисної зони, частково до зони розміщення спортивних споруд, частково до зони розміщення об`єктів комунального господарства.

Відповідно до пояснювальної записки до Правил використання та забудови території міста Миколаєва, санітарно-захисні зони та зони спортивних комплексів загальноміського та районного значення за функціональною класифікацією належать до озеленених територій та територій невиробничої діяльності.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про будівельні норми", будівельні норми - затверджений суб`єктом нормування підзаконний нормативний акт технічного характеру, що містить обов`язкові вимоги у сфері будівництва, містобудування та архітектури.

Державними будівельними нормами 360-92 "Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень ДБН 360-92**", затвердженими наказом Державного комітету України у справах містобудування і архітектури №44 від 17.04.1992 року, встановлено, що у міських і сільських поселеннях слід передбачати, як правило, безперервну систему озеленених територій та інших відкритих просторів, які у поєднанні із заміськими повинні формувати комплексну зелену зону. Зовнішні межі комплексної зеленої зони треба проводити по межах землекористувань, природних рубежах, транспортних магістралях (п. 5.1). При функціональному зонуванні комплексної зеленої зони (території забудови, міста, зеленої зони) треба виділяти: озеленені території загального користування; озеленені території обмеженого користування і озеленені території спеціального призначення (п. 5.2); розміщення будинків, споруд і комунікацій не допускається на землях зелених зон міст, включаючи землі міських лісів, якщо об`єкти, які проектуються, не призначені для відпочинку, спорту або обслуговування приміського лісового господарства (п. 10.4, "б").

За таких обставин, суд приходить до висновку, що міською радою з порушенням зазначених приписів законодавства та положень містобудівної документації прийнято пункти 2, 2.2 розділу 1 рішення Миколаївської міської ради від 27.06.2013 №29/43, якими затверджено проект землеустрою та надано в оренду Товариству з обмеженою відповідальністю "Нерейінтертранс" земельну ділянку площею 125113 кв.м, у тому числі ділянка №1 площею 33098 кв.м з кадастровим номером :07:003:0005 та ділянка №2 площею 92015 кв.м з кадастровим номером :07:003:0006 по пр. Корабелів, 2-Б у місті Миколаєві для розширення та обслуговування існуючого морського терміналу.

Враховуючи викладене, вимога прокурора про визнання незаконними та скасування пунктів 2, 2.2 розділу 1 рішення Миколаївської міської ради від 27.06.2013 №29/43, якими затверджено проект землеустрою та надано в оренду Товариству з обмеженою відповідальністю "Нерейінтертранс" земельну ділянку площею 125113 кв.м, у тому числі ділянка №1 площею 33098 кв.м з кадастровим номером :07:003:0005 та ділянка №2 площею 92015 кв.м з кадастровим номером :07:003:0006 по пр. Корабелів, 2-Б у місті Миколаєві для розширення та обслуговування існуючого морського терміналу, є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Оскільки судом визнано недійсними та скасовано пункти 2, 2.2 розділу 1 рішення Миколаївської міської ради від 27.06.2013 №29/43, то укладені на їх підставі договори оренди землі від 14.11.2013 №9729 щодо ділянки площею 92015 кв.м з кадастровим номером :07:003:0006 по пр. Корабелів, 2-Б у місті Миколаєві, та від 14.11.2013 №9730 щодо ділянки площею 33098 кв.м з кадастровим номером :07:003:0005 по пр. Корабелів, 2-Б у місті Миколаєві, слід визнати недійсними.

Вимоги про повернення земельних ділянок є похідними вимогами та підлягають задоволенню.

Таким чином, ТОВ "Нерейінтертранс" згідно вимог ст. 1212 ЦК України зобов`язано повернути отримані земельні ділянки територіальній громаді міста Миколаєва в особі Миколаївської міської ради.

Враховуючи викладене, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Щодо заяв відповідачів про застосування наслідків пропуску позовної давності, слід зазначити наступне.

Статтею 256 ЦК України встановлено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Приписами статті 257 ЦК України встановлено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Частиною першою статті 261 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до п. 4.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №10 від 29.05.2013 року "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів" початок перебігу позовної давності визначається за правилами статті 261 ЦК України. У разі коли згідно із законом позивачем у справі виступає прокурор, позовна давність обчислюється від дня, коли про порушення або про особу, яка його допустила, довідався або мав довідатися відповідний прокурор.

Згідно приписів ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Прокурор зазначає, що рішення на адресу прокуратури не надходило, про вказані в позові порушення закону органам прокуратури стало відомо у жовтні 2018 року під час опрацювання статті, розміщеної 18.10.2018 в мережі інтернет за посиланням https://news.pn/ru/сriminal/206981.

Представник Миколаївської міської ради у судовому засіданні повідомив суду, про відсутність у відповідача-1 доказів отримання представником прокуратури нарочно спірного рішення та що спірне рішення поштою не надсилалось на адресу прокуратури.

Сам по собі факт присутності представника органів прокуратури на пленарному засіданні ради під час прийняття нею оскарженого рішення не є доказом обізнаності уповноважених органів держави про порушення її прав. Зазначеної правової позиції дотримується Велика Палата Верховного Суду у постанові від 07.11.2018 №488/5027/14-ц (14-256цс18).

У відповідності з вимогами ст.ст. 13, 143 Конституції України, ст. 12 ЗК України, Миколаївська міська рада від імені територіальної громади виступає власником спірної земельної ділянки та уповноважена на розпорядження нею у межах компетенції та з дотриманням встановленого законом порядку.

Прокурор зазначає, що з тексту оспорюваного рішенння не вбачається порушення вимог закону при його прийнятті. Так само, укладені на підставі оскаржуваного рішення Миколаївської міської ради договори оренди землі не містять відомостей, які б свідчили про порушення вимог законодавства.

Отже, присутній на засіданні міської ради прокурор не міг зі змісту оскаржуваного рішення довідатись про його незаконність та порушення інтересів територіальної громади міста Миколаєва.

Довідатися про незаконність передачі землі в оренду прокурор міг лише внаслідок витребування та ретельного дослідження всієї містобудівної та землевпорядної документації, отримання додаткових відомостей тощо.

Відповідно до ст. 19 Закону України "Про прокуратуру" від 05.11.1991 року (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин), перевірка виконання законів проводиться за заявами та іншими повідомленнями про порушення законності, що вимагають прокурорського реагування, а за наявності приводів - також з власної ініціативи прокурора. Прокуратура не підміняє органи відомчого управління та контролю і не втручається у господарську діяльність, якщо така діяльність не суперечить чинному законодавству.

Втручання у господарську діяльність інших суб`єктів здійснюється лише у разі, якщо така діяльність суперечить чинному законодавству.

Прокурор вказує, що згідно з п.п 6, 8 наказу Генерального прокурора України №3гн від 07.11.2012 "Про організацію прокурорського нагляду за додержанням і застосуванням законів" (який діяв, на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено обов`язок прокурора на проведення перевірок лише на підставі мотивованих постанов, за заявами та іншими повідомленнями, в тому числі у засобах масової інформації, про порушення законів, матеріалами контролюючих або правоохоронних органів, а також з власної ініціативи за наявності даних про порушення закону, зокрема за результатами вивчення статистичних та оперативних даних, аналітичних досліджень, кримінальних, цивільних, господарських, адміністративних справ.

Таким чином, у прокурора могло виникнути право на проведення перевірки щодо прийнятих Миколаївською міською радою спірних рішень лише у випадку надходження заяви чи повідомлення про порушення законності та за наявності приводів (наявності у прокурора даних про порушення закону). Проте, заяви та повідомлення, а також інші дані про порушення законності при відведенні спірних земель в оренду та у власність на підставі спірних рішень Миколаївської міської ради до органів прокуратури не надходили. Отже, підстав для проведення перевірки щодо законності передачі в оренду спірних земель у прокурора не було. Таким чином, прокурор не мав можливості з об`єктивних причин виявити вказані порушення у 2013 році.

На виконання вимог ст. 131-1 Конституції України, ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" та п. 4 наказу Генерального прокурора України "Про організацію діяльності прокурорів щодо представництва інтересів держави в суді та при виконанні судових рішень" №186 від 21.09.2018 року (та п. 3 раніше діючого наказу Генерального прокурора України "Про організацію роботи органів прокуратури щодо представництва інтересів громадянина або держави в суді та їх захисту при виконанні судових рішень" №6гн від 28.05.2015 року), з метою встановлення підстав для вжиття заходів представницького характеру органами прокуратури опрацьовуються публікації у засобах масової інформації та мережі Інтернет. Про вказані в позові порушення закону органам прокуратури стало відомо у жовтні 2018 року під час опрацювання статті, розміщеної 18.10.2018 в мережі інтернет за посиланням https://news.pn/ru/сriminal/206981.

Відповідачами не надано належних та допустимих доказів обізнаності прокурора з фактом наявності порушень оскаржуваним рішенням Миколаївської міської ради інтересів територіальної громади та об`єктивної можливості прокурора дізнатись про вказані порушення у 2013 році.

Таким чином, прокурор звернувся до суду з даним позовом в межах позовної давності.

Судом відхиляються твердження відповідача-2 про те, що використання "для розширення та обслуговування існуючого морського терміналу" земельних ділянок №1 площею 33098 кв. м з кадастровим номером :07:003:0005 та №2 площею 92015 кв. м з кадастровим номером :07:003:0006 по пр. Корабелів, 2-Б у місті Миколаєві, які розташовані в зоні зелених насаджень в санітарно-захисних зонах (С-6), є допустимим видом використання земельних ділянок зазначеної категорії відповідно до Плану зонування території міста Миколаєва (затвердженого рішенням Миколаївської міської ради №36/13 від 17.05.2018 року), з огляду на наступне.

По перше, План зонування території міста Миколаєва, затверджений рішенням Миколаївської міської ради №36/13 від 17.05.2018 року, на який посилається відповідач-2, не діяв на час виникнення спірних правовідносин.

По друге, згідно витягу з містобудівної документації (том 1 а.с. 39), який є додатком до листа Управління містобудування та архітектури №17-4931 від 14.01.2019 року про надання інформації, зона зелених насаджень в санітарно-захисних зонах (С-6) формується в межах територій, на яких за містобудівною документацією передбачається організація санітарно-захисних зон. До зони входять озеленені території (зелені насадження спеціального призначення) з метою організації СЗЗ та покращення екологічної ситуації, створення "захисних бар`єрів" сельбищних територій від виробничих та комунальних об`єктів. Території зелених насаджень спеціального призначення формуються навколо промислових підприємств, кладовищ, магістральних інженерних комунікацій тощо. Переважні види використання: водні поверхні; квітники, газони; пішохідні доріжки; багаторічні зелені насадження. Супутні види використання: транспортні комунікації; споруди інженерної інфраструктури; малі архітектурні форми. Допустимі види використання (потребують спеціального дозволу або погодження): стоянки автотранспортних засобів; майданчики для відстою вантажних автомобілів; торгівельні комплекси; пожежні депо; науково-дослідні лабораторії; підприємства громадського харчування; лазні; адміністративні споруди. При цьому у витязі також зазначено, що використання території зони, розміщення підприємств і установ здійснюється відповідно до вимог ДБН 360-92.

Відповідно до Державних будівельних норм 360-92 "Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень ДБН 360-92**", затверджених наказом Державного комітету України у справах містобудування і архітектури №44 від 17.04.1992 року, у міських і сільських поселеннях слід передбачати, як правило, безперервну систему озеленених територій та інших відкритих просторів, які у поєднанні із заміськими повинні формувати комплексну зелену зону. Зовнішні межі комплексної зеленої зони треба проводити по межах землекористувань, природних рубежах, транспортних магістралях (п. 5.1); при функціональному зонуванні комплексної зеленої зони (території забудови, міста, зеленої зони) треба виділяти: озеленені території загального користування; озеленені території обмеженого користування і озеленені території спеціального призначення (п. 5.2); розміщення будинків, споруд і комунікацій не допускається на землях зелених зон міст, включаючи землі міських лісів, якщо об`єкти, які проектуються, не призначені для відпочинку, спорту або обслуговування приміського лісового господарства (п. 10.4, "б").

Оскільки земельні ділянки №1 площею 33098 кв. м з кадастровим номером :07:003:0005 та №2 площею 92015 кв. м з кадастровим номером :07:003:0006 по пр. Корабелів, 2-Б у місті Миколаєві, розташовані в зоні зелених насаджень в санітарно-захисних зонах (С-6), їх використання для розширення існуючого морського терміналу не допускається.

Враховуючи положення ч. 1 ст.9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів N 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Зокрема, Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" у рішенні від 18.07.2006 та у справі "Трофимчук проти України" у рішенні від 28.10.2010 зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент сторін. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Слід зазначити, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини та, зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10.02.2010 р. (заява №4909/04), відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Судом були досліджені всі документи, які надані сторонами по справі, аргументи сторін та надана їм правова оцінка. Решта доводів та заперечень сторін судом до уваги не береться, оскільки не спростовують наведених вище висновків.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судовий збір слід покласти на відповідачів.

Керуючись ст.ст. 2, 7, 11, 13, 73, 74, 76-79, 86, 91, 123, 129, 195, 196, 210, 220, 232, 233, 238, 240, 241 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити.

2. Визнати незаконними та скасувати пункти 2, 2.2 розділу 1 рішення Миколаївської міської ради від 27.06.2013 №29/43, якими затверджено проект землеустрою та надано в оренду Товариству з обмеженою відповідальністю "Нерейінтертранс" земельну ділянку площею 125113 кв.м, у тому числі ділянка №1 площею 33098 кв.м з кадастровим номером :07:003:0005 та ділянка №2 площею 92015 кв.м з кадастровим номером :07:003:0006 по пр. Корабелів, 2-Б у місті Миколаєві для розширення та обслуговування існуючого морського терміналу.

3. Визнати недійсним укладений між Миколаївською міською радою та Товариством з обмеженою відповідальністю "Нерейінтертранс" договір оренди землі від 14.11.2013 №9729 щодо ділянки площею 92015 кв.м з кадастровим номером :07:003:0006 по пр. Корабелів, 2-Б у місті Миколаєві, який 21.11.2013 зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, про що вчинено запис №3538966.

4. Визнати недійсним укладений між Миколаївською міською радою та Товариством з обмеженою відповідальністю "Нерейінтертранс" договір оренди землі від 14.11.2013 №9730 щодо ділянки площею 33098 кв.м з кадастровим номером :07:003:0005 по пр. Корабелів, 2-Б у місті Миколаєві, який 21.11.2013 зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, про що вчинено запис №3549998.

5. Зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю "Нерейінтертранс" повернути територіальній громаді міста Миколаєва в особі Миколаївської міської ради земельну ділянку площею 92015 кв.м з кадастровим номером :07:003:0006 по пр. Корабелів, 2-Б у місті Миколаєві;

6. Зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю "Нерейінтертранс" повернути територіальній громаді міста Миколаєва в особі Миколаївської міської ради земельну ділянку площею 33098 кв.м з кадастровим номером :07:003:0005 по пр. Корабелів, 2-Б у місті Миколаєві.

7. Стягнути з Миколаївської міської ради (54001, м. Миколаїв, вул. Адміральська, 20, ) на користь Прокуратури Миколаївської області (54030, м. Миколаїв, вул. Спаська, 28, р/р 0340, , Банк ДКСУ м. Києва, МФО 820172) суму судового збору в розмірі 214 389,30 грн.

8. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Нерейінтертранс" (54017, м. Миколаїв, пр. Центральний, 81, ) на користь Прокуратури Миколаївської області (54030, м. Миколаїв, вул. Спаська, 28, р/р 0340, , Банк ДКСУ м. Києва, МФО 820172) суму судового збору в розмірі 214 389,30 грн.

Рішення суду, у відповідності до ст.241 Господарського процесуального кодексу України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст.ст. 253, 254, 256-259 ГПК України з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI "Перехідні положення" ГПК України.

Повний текст рішення складено та підписано суддею 02.12.2019.

Суддя Н.О. Семенчук