ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" листопада 2019 р. Справа№ 918/357/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Суліма В.В.

суддів: Майданевича А.Г.

Пономаренка Є.Ю.

при секретарі судового засідання : Стаховській А.І.

за участю представників сторін:

від позивача: не прибув;

від відповідача 1: не прибув;

від відповідача 2: не прибув;

від відповідача 3: не прибув,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 17.09.2019

у справі № 918/357/19 (суддя: Мудрий С.М.)

за позовом ОСОБА_1

до відповідача 1) "Релігійної громади Свято-Троїцької парафії Рівненської єпархії Української Православної Церкви (Православної церкви України) села Українка Острозького району Рівненської області"

до відповідача 2) Рівненської обласної державної адміністрації

до відповідача 3) Державного реєстратора Управління культури і туризму Рівненської обласної держаної адміністрації: Кир`янчук Олег Богданович

про визнання недійсним рішень, оформлених протоколом зборів, скасування розпорядження та рішень державного реєстратора

ВСТАНОВИВ:

Сопіга Анатолій Іванович (далі - позивач) звернувся до Господарського суду Рівненської області з позовом до "Релігійної громади Свято - Троїцької парафії Рівненської єпархії Української Православної церкви (Православної церкви України) села Українка Острозького району Рівненської області" (далі - відповідач), до Рівненської обласної державної адміністрації (далі - відповідач 2) та до Державного реєстратора Управління культури і туризму Рівненської обласної державної адміністрації: Кир`янчука Олега Богдановича (далі - відповідач 3) про визнання недійсним рішення, оформлені протоколом № 1 від 10.03.2019 року парафіяльних зборів Релігійної громади Свято - Троїцької парафії Рівненської єпархії Української Православної Церкви с. Українка Острозького району; скасувати розпорядження голови Рівненської обласної державної адміністрації "Про реєстрацію статутів релігійних громад у новій редакції" № 269 від 28.03.2019 року в частині реєстрації статуту Релігійної громади Свято - Троїцької парафії Рівненської єпархії Української Православної церкви с. Українка Острозького району Рівненської області (ідентифікаційний код: 22581747, адреса: 35824, Рівненська область, Острозький район, с. Українка, вул. Климака, 64) в новій редакції з новою юридичною назвою; скасувати рішення державного реєстратора Кир`янчука Олега Богдановича про державну реєстрацію змін до установчих документів юридичної особи № 3000775 від 03.04.2019 року та про внесення змін до відомостей про юридичну особу № 4000775 від 03.04.2019 року.

Позовні вимоги мотивовані незаконністю рішення про зміну підлеглості релігійної громади, прийнятого не уповноваженим органом, безпідставність реєстрації церковної громади з новою юридичною назвою і керівником та незаконне внесення змін до відомостей про юридичну особу. Позивач зазначає, що зміна конфесійної приналежності Релігійної громади Свято - Троїцької парафії Рівненської єпархії Української Православної церкви с. Українка Острозького району відбулася всупереч вимогам закону і волі більшості її представників. Позивач вважає, що спірне розпорядження прийнято з порушенням законодавства, при відсутності заяви та документів, які мають бути підставою такого розпорядження та, на думку позивача, державним реєстратором Управління культури і туризму Рівненської обласної державної адміністрації безпідставно здійснено державну реєстрацію змін від 03.04.2019 року до установчих документів юридичної особи за № 3000775 та до відомостей про юридичну особу за № 4000775.

Крім того, позивачем було подано заяву про забезпечення позову.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 28.05.2019 року у справі №918/357/19 матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до "Релігійної громади Свято - Троїцької парафії Рівненської єпархії Української Православної церкви (Православної церкви України) села Українка Острозького району Рівненської області", до Рівненської обласної державної адміністрації та до Державного реєстратора Управління культури і туризму Рівненської обласної державної адміністрації: Кир`янчука Олега Богдановича про визнання недійсним рішень, оформлених протоколом зборів, скасування розпорядження та рішень державного реєстратора передано на розгляд до Господарського суду міста Києва.

Постановою Північно-Західного апеляційного господарського суду від 19.07.2019 року апеляційну скаргу Релігійної громади Свято - Троїцької парафії Рівненської єпархії Української Православної церкви (Православної церкви України) села Українка Острозького району Рівненської області" на ухвалу Господарського суду Рівненської області від 28.05.2019 року у справі №918/357/19 залишено без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Рівненської області від 28.05.2019 року у справі №918/357/19 залишено без змін.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.08.2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено справу розглядати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання у справі призначено на 17.09.2019 року.

Господарський суд міста Києва закрив провадження у справі № 918/357/19 за позовом ОСОБА_1 до "Релігійної громади Свято - Троїцької парафії Рівненської єпархії Української Православної церкви (Православної церкви України) села Українка Острозького району Рівненської області", Рівненської обласної державної адміністрації та Державного реєстратора Управління культури і туризму Рівненської обласної державної адміністрації: Кир`янчука Олега Богдановича про визнання недійсним рішень, оформлених протоколом зборів, скасування розпорядження та рішень державного реєстратора своєю ухвалою від 17.09.2019 року.

Не погодившись з прийнятою ухвалою, ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу в даній справі та прийняти нове рішення, яким .

Апеляційна скарга мотивована тим, що Господарський суд міста Києва, визнав обставини встановленими, які є недоведеними і мають значення для справи, неправильно застосував норми процесуального та матеріального права, зокрема не застосував до спірних правовідносин правову позицію Великої Палати Верховного Суду у постанові від 20.09.2018 року у справі №813/6286/15.

Так, скаржник зазначив, що спірні правовідносини виникли між позивачем, який має право брати участь у діяльності релігійної громади, та фактичними учасниками зборів, які прийняли певні рішення, і державним реєстратором щодо державної реєстрації змін щодо релігійної громади.

За таких обставин, цей спір стосується не стільки правомірності дій суб`єкта владних повноважень щодо державної реєстрації юридичної особи, оскільки корпоративного інтересу, а саме права позивача, як керівника юридичної особи.

Таким чином, скаржник вказав, що цей спір має вирішуватися за правилами Господарського процесуального кодексу України незалежно від суб`єктного складу його учасників, а тому ухвала про закриття провадження у справі підлягає скасуванню.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.10.2019 року справу № 918/357/19 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Сулім В.В., судді: Пономаренко Є.Ю., Майданевич А.Г.

Північний апеляційний господарський суд відкрив апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 17.09.2019 у справі № 918/357/19, своєю ухвалою від 15.10.2019 року.

18.11.2019 року через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів від представника відповідача 1 до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого відповідач 1 просив суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення господарського суду першої інстанції без змін.

Крім того, представник відповідача 1 у відзиві на апеляційну скаргу зазначив, що скаржник помилково ототожнює відносини керівника релігійної організації і Релігійної громади з відносинами носіїв корпоративних прав господарського товариства і особи, якій вони довірили здійснювати управління товариством.

19.11.2019 року через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів від представника відповідача 1 до суду надійшло клопотання про зупинення провадження у справі до закінчення перегляду в касаційному порядку справи №910/8132/19, яке не підлягає задоволенню.

Відмовляючи в задоволенні клопотанні, Північний апеляційний господарський суд звертає увагу на те, що скаржником не вказано які саме обставини вказують на необхідність зупинення провадження у справі неможливість розгляду справи до набрання законної сили судовим рішенням у справі №910/8132/19, а матеріали справи місять достатньо відповідних доказів для винесення правомірного рішення.

Крім того, відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, ратифікованої Україною 17.07.1997 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Отже, Північний апеляційний господарський суд зазначає, що розумність тривалості провадження по судовій справі повинна бути оцінена в світлі обставин справи та з огляду на наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів, а також предмет спору. Відповідно до аналізу приписів ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається в першу чергу на відповідні суди.

Так, клопотання відповідача 1 про зупинення провадження у справі відхиляється судом апеляційної інстанції, оскільки її призначення призведе лише до затягування розгляду справи, що є неприпустимим.

Представники сторін у судове засідання 19.11.2019 року не з`явилися. Про час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлялися належним чином, зокрема, надсиланням ухвали Північного апеляційного господарського суду від 15.10.2019 року на відповідні адреси.

Враховуючи те, що явка представників сторін судом апеляційної інстанції обов`язковою не визнавалась, а участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком сторони, зважаючи на обмежений ч. 2 ст. 273 Господарського процесуального кодексу України строк для перегляду ухвали місцевого господарського суду, Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку про необхідність здійснення перевірки ухвали Господарського суду міста Києва в апеляційному порядку за відсутності представників сторін, які були належним чином повідомлені про час та місце судового засідання.

Розглянувши апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, Північний апеляційний господарський суд вважає, що ухвала Господарського суду міста Києва від 17.09.2019 року підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга ОСОБА_1 - без задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Господарський суд міста Києва закрив провадження у справі № 918/357/19 за позовом ОСОБА_1 до "Релігійної громади Свято - Троїцької парафії Рівненської єпархії Української Православної церкви (Православної церкви України) села Українка Острозького району Рівненської області", Рівненської обласної державної адміністрації та Державного реєстратора Управління культури і туризму Рівненської обласної державної адміністрації: Кир`янчука Олега Богдановича про визнання недійсним рішень, оформлених протоколом зборів, скасування розпорядження та рішень державного реєстратора своєю ухвалою від 17.09.2019 року на підставі п. 1 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України, у відповідності до якої суд закриває провадження у зв`язку з тим, що даний спір не підлягає розгляду в порядку господарського судочинства, та роз`яснює Позивачу, що даний спір належить до юрисдикції загальних судів та належить розглядати в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 20 Господарського процесуального кодексу України, господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 1210.1978 року у справі "Zand v. Austria" вказав, що словосполучення "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття "суд, встановлений законом" у частині першій статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з <…> питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів <…>". З огляду на це не вважається "судом, встановленим законом" орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Слід зазначити, що під час визначення предметної юрисдикції справ слід виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Обґрунтовуючи підстави звернення з даним позовом до господарського суду, позивачем було зазначено, що даний спір стосується прав та інтересів особи, так як на думку позивача, невідомі особи з порушенням встановленого статутом релігійної громади порядку, прийняли рішення, змінили керівника та подали документи на реєстрацію, які протиправно прийняв відповідач 3 та здійснив спірну реєстраційну дію, а тому цей спір стосується не скільки правомірності дії суб`єкта владних повноважень щодо державної реєстрації юридичної особи, скільки приватного інтересу, а саме права позивача як учасника релігійної громади, порушеного державним реєстратором.

Так, Конституція України у Розділі II Права, свободи та обов`язки людини і громадянина визначає, що кожен має право на свободу світогляду і віросповідання. Це право включає свободу сповідувати будь-яку релігію або не сповідувати ніякої, безперешкодно відправляти одноособово чи колективно релігійні культи і ритуальні обряди, вести релігійну діяльність (стаття 35).

Згідно ст. 275 Цивільного кодексу України, фізична особа має право на захист свого особистого немайнового права від протиправних посягань інших осіб.

Відповідно до ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскільки виникнення даного спору мотивоване позивачем порушенням його особистого немайнового права - права на свободу світогляду і віросповідання, як учасника релігійної громади, то даний позов подано на захист немайнових приватноправових інтересів фізичної особи (позивача), відтак, спір не є господарським, а тому, за відсутності передбаченої законом норми щодо розгляду такого спору за правилами господарського судочинства, суд доходить висновку, що такий спір не належить розглядати в порядку господарського судочинства, та натомість, належить розглядати в порядку цивільного судочинства.

Окремо, щодо обґрунтувань позову, що даний спір переданий позивачем до господарського суду, оскільки предметом встановлення та доказування у даному спорі обставин, які є внутрішньою діяльністю юридичної особи (релігійної організації) - Релігійної громадської Свято-Троїцької парафії Рівненської єпархії, і як наслідок, спірні правовідносини стосуються прав та інтересів учасників релігійної громади на канонічне підпорядкування, суд зазначає наступне.

Як було вказано вище, відповідно до ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Як вбачається з матеріалів справи та правильно встановлено судом першої інстанції, даний позов було подано ОСОБА_1 (позивачем) до Господарського суду міста Києва, як учасником релігійної громади - учасником Релігійної Громади Свято-Троїцької парафії Рівненської єпархії Української Православної Церкви села Українка Острозького району Рівненської області.

Відповідно до ст. 20 Господарського процесуального кодексу України, господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи у спорах, що виникають з правочинів щодо акцій, часток, паїв, інших корпоративних прав в юридичній особі, крім правочинів у сімейних та спадкових правовідносинах.

Отже, правильне визначення підвідомчості цієї справи також залежить від установлення наявності або відсутності корпоративних відносин між учасниками справи.

Господарськими товариствами визнаються підприємства або інші суб`єкти господарювання, створені юридичними особами та/або громадянами шляхом об`єднання їх майна і участі в підприємницькій діяльності товариства з метою одержання прибутку. У випадках, передбачених законом, господарське товариство може діяти у складі одного учасника. Господарські товариства є юридичними особами.

Згідно ст. 80 Господарського кодексу України до господарських товариств належать: акціонерні товариства, товариства з обмеженою відповідальністю, товариства з додатковою відповідальністю, повні товариства, командитні товариства.

Відповідно до ч. 3 ст. 80 Господарського кодексу України товариством з обмеженою відповідальністю є господарське товариство, що має статутний капітал, поділений на частки, розмір яких визначається установчими документами, і несе відповідальність за своїми зобов`язаннями тільки своїм майном. Учасники товариства, які повністю сплатили свої вклади, несуть ризик збитків, пов`язаних з діяльністю товариства, у межах своїх вкладів.

Разом з тим відповідно до частин 1, 3 ст. 167 Господарського кодексу України корпоративними правами є права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами. Під корпоративними відносинами маються на увазі відносини, що виникають, змінюються та припиняються щодо корпоративних прав.

Отже, корпоративним є спір щодо створення, діяльності, управління та припинення юридичної особи - суб`єкта господарювання, якщо стороною у справі є учасник (засновник, акціонер, член) такої юридичної особи.

Обґрунтовуючи підстави звернення з даним позовом до господарського суду, скаржником зазначено, що цей спір стосується не стільки правомірності дій суб`єкта владних повноважень щодо державної реєстрації юридичної особи, оскільки корпоративного інтересу, а саме права позивача, як керівника юридичної особи, проте даний спір не є корпоративним, а отже, як правильно встановлено судом першої інстанції не є господарським.

При цьому, колегія суддів приймає до уваги висновки відповідача 1 викладені у відзиві на апеляційну скаргу, що позивач не є засновником Релігійної громади, не має частки в статутному капіталі Релігійної громади, не володіє корпоративними правами, а тому спір у цій справі між фізичною особою - членом релігійної організації та Релігійною громадою не є корпоративним.

Посилання скаржника на постанову Великої Палати Верхового Суду від 20.09.2018 року у справі № 813/6286/15 та постанову від 06.02.2019 року у справі №462/2646/17, колегією суддів не прийняті до уваги в зазначених постановах, тому, що там давалася оцінка іншим правовідносинам (оскаржувалась державна реєстрація змін до установчих документів ТОВ та ОСББ), аніж правовідносин, що є предметом даного спору.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо закриття провадження у справі № 918/357/19 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України у зв`язку з тим, що даний спір не підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

Разом з тим, колегія суддів приймає до уваги, що мотиви апеляційної скарги фактично зводяться до мотивів викладених у позовній заяві, висновки по яким були зроблені судом першої інстанції у оскаржуваній ухвалі.

При цьому, колегія суддів відзначає, що даний спір належить до юрисдикції загальних судів та належить розглядати в порядку цивільного судочинства.

Так, скаржник не надав суду мотивів та доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції викладені в оскаржуваному рішенні.

При цьому, колегія суддів зазначає, що хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін (рішення Суду у справі Трофимчук проти України по. 4241/03 від 28.10.2010 року).

Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 09.12.1994 року Європейського суду з прав людини у справі «Руїс Торіха проти Іспанії»).

Отже, зазначені в апеляційній скарзі доводи не знайшли свого підтвердження під час перегляду ухвали судом апеляційної інстанції, апелянт не подав жодних належних та допустимих доказів на підтвердження власних доводів, які могли б бути прийняті та дослідженні судом апеляційної інстанції в розумінні ст.ст. 73, 76-79, 86 Господарського процесуального кодексу України. А тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Судові витрати, згідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покласти на апелянта

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 275, 276 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 17.09.2019 року залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 17.09.2019 року у справі №918/357/19 залишити без змін.

3. Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, покласти на апелянта.

4. Матеріали справи №918/357/19 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя В.В. Сулім

Судді А.Г. Майданевич

Є.Ю. Пономаренко

Дата складення повного тексту 02.12.2019 року.