ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

"05" грудня 2019 р. Справа № 902/671/18

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючий суддя Мельник О.В.

суддя Грязнов В.В.

суддя Розізнана І.В.

при секретарі судового засідання Панасюк О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Північно-західного апеляційного господарського суду від 27.05.2019 року у справі №902/671/18

за позовом 1. ОСОБА_2

2. ОСОБА_1

3. ОСОБА_3

до колективного монтажно-налагоджувального управління "Спецсільгоспмонтаж"

про визнання недійсним рішення загальних зборів управління

за участю представників:

позивача 1 - не з`явився,

позивача 2 - Бойко Д.М.,

позивача 3 - не з`явився,

відповідача - не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Вінницької області від 01.03.2019 р. у справі №902/671/18 позов ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 задоволено. Визнано недійсними рішення загальних зборів колективного монтажно-налагоджувального управління "Спецсільгоспмонтаж", що оформлені протоколом №2 від 12.07.2018 р..

Постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 27.05.2019р. апеляційну скаргу колективного монтажно-налагоджувального управління "Спецсільгоспмонтаж" на рішення господарського суду Вінницької області від 01.03.2019р. у справі №902/671/18 задоволено. Рішення господарського суду Вінницької області від 01.03.2019р. у справі №902/671/18 скасовано та прийнято нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 - відмовлено.

При винесені постанови від 27.05.2019 року, судом апеляційної інстанції було встановлено, що 12.07.2018 р. відбулися загальні збори членів колективного монтажно-налагоджувального управління "Спецсільгоспмонтаж", результати яких оформлено протоколом №2 (т.1, а.с.22).

Згідно з протоколом №2 на зборах були присутні шість членів управління, зокрема, ОСОБА_4 (особисто) та ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 в особі їх представника Мельника В.О. , який діяв на підставі довіреностей. Крім того, на зборах також був присутній запрошений ОСОБА_11 . При цьому ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на збори не з`явились, ОСОБА_12 відсутня в зв`язку із смертю.

На загальних зборах членів колективного монтажно-налагоджувального управління "Спецсільгоспмонтаж" згідно порядку денного прийнято рішення про:

1) виключення зі складу членів колективного монтажно-налагоджувального управління "Спецсільгоспмонтаж" ОСОБА_8 на підставі заяви;

2) виключення зі складу членів колективного монтажно-налагоджувального управління "Спецсільгоспмонтаж" ОСОБА_12 у зв`язку із смертю;

3) зменшення розміру статутного капіталу (пайового фонду) колективного монтажно-налагоджувального управління "Спецсільгоспмонтаж" на суму пайових внесків вибувших членів;

4) переобрання голови правління колективного монтажно-налагоджувального управління "Спецсільгоспмонтаж";

5) затвердження статуту колективного монтажно-налагоджувального управління "Спецсільгоспмонтаж" в новій редакції та проведення державної реєстрації.

Позивачі, посилаючись на порушення процедури скликання та проведення загальних зборів, які регламентовані статутом управління, що призвело до неможливості реалізації їх права на участь в загальних зборах, звернулися до суду з позовом про визнання недійсним рішення зборів членів колективного монтажно-налагоджувального управління "Спецсільгоспмонтаж".

Оцінивши в сукупності матеріали справи та здійснивши перевірку їх доказами, приймаючи до уваги належне повідомлення учасників підприємства про проведення загальних зборів, здійснення відповідачем всіх необхідних заходів для скликання та проведення зборів, передбачених статутом та чинним законодавством, та наявність кворуму на спірних зборах, враховуючи відмову представника позивачів надати оригінали документів, які підтверджують його повноваження на участь в зборах, колегія суддів, скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи в позові, дійшла висновку про відсутність порушених прав позивачів, які підлягали б захисту, та відповідно відсутність підстав для визнання недійсним рішення загальних зборів управління, оформлене протоколом №2 від 12.07.2018 р..

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 18.09.2019 касаційну скаргу ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 залишено без задоволення, а постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 27.05.2019р. у справі №902/671/18 залишено без змін.

11.11.2019 року на адресу Північно-західного апеляційного господарського суду надійшла заява ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Північно-західного апеляційного господарського суду від 27.05.2019 року у справі №902/671/18, в якій з підстав викладеній у ній, заявник просить суд переглянути постанову апеляційного суду від 27.05.2019 року за нововияленими обставинами, задовольнити заяву та ухвалити нове рішення, яким залишити апеляційну скаргу колективного монтажно-налагоджувального управління "Спецсільгоспмонтаж" без задоволення, а рішення господарського суду Вінницької області від 01.03.2019 року у справі №902/671/18 - без змін.

Мотивуючи заяву про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Північно-західного апеляційного господарського суду від 27.05.2019р. у справі №902/671/18 ОСОБА_1 вказує, що 15.10.2019р. з тексту постанови Північно-західного апеляційного господарського суду від 03.10.2019 р. у справі №902/377/19, позивач дізнався про існування істотних для справи №902/671/18 обставин, які не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі йому на час розгляду справи.

Зокрема, постановою від 03.10.2019 р. у справі №902/377/19 було визнано за ОСОБА_13 право власності на частку в пайовому фонді (статутному капіталі) КМНУ "Спецсільгоспмонтаж" в розмірі 5612 грн., яка до 19.03.2018 р. належала ОСОБА_8 .. Заявник вказує, що одночасно з цим, ОСОБА_8 позбувся статусу члена підприємства та корпоративних прав, притаманних члену підприємства, зокрема компетенції на участь в управлінні підприємством та прав на вихід з нього та отримання пайового внеску (паю). При цьому, відчуження ОСОБА_8 частки відбулось 19 березня 2018 року, що є істотною обставиною для справи № 902/671/18. Таким чином не маючи права на участь в управлінні підприємством через його органи самоврядування і відповідно не маючи права делегувати їх реалізацію, ОСОБА_8 видав Мельнику В.О. довіреність на право представляти його на загальних зборах 12.07.2018 р, в якості члена підприємства, чим порушив право власності на частку статутного капіталу, яке на той момент вже належало ОСОБА_13 .. Враховуючи наведене, видана 29.03.2018 р. ОСОБА_8 довіреність є нікчемним правочином та не породжує жодних правових наслідків, тому Мельник В.О. не мав права участі та голосу на загальних зборах 12.07.2018р..

Таким чином участь в загальних зборах членів Підприємства 12.07.2018 р. фактично брало п`ятеро членів, а не шість, як це зазначено в преамбулі протоколу №2. Отже кворум, необхідний для проведення зборів досягнутий не був. Виходячи з п. 8.6.1. статуту збори членів монтажно-налагоджувального управління "Спецсільгоспмонтаж" 12.07.2018 р. були неправомочними, а прийняті ними рішення - неправомірними.

На підставі вищевикладеного, на думку позивача ОСОБА_1 постанова Північно-західного апеляційного господарського суду від 27 травня 2019 року у справі № 902/671/18 - підлягає перегляду та скасуванню.

Розглянувши заяву про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Північно-західного апеляційного господарського суду від 27.05.2019 р. у справі №902/671/18 в межах вимог апеляційної скарги, які були предметом розгляду при ухваленні вищевказаної постанови, колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду дійшла наступного висновку.

Порядок перегляду судових рішень за нововиявленими обставинами урегульовано статтею 320 ГПК України, відповідно до якої рішення, постанови та ухвали господарського суду, Вищого суду з питань інтелектуальної власності, якими закінчено розгляд справи, а також ухвали у справах про банкрутство (неплатоспроможність), які підлягають оскарженню у випадках, передбачених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами, зокрема, є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи (п. 1 ч. 2 ст. 320 ГПК України).

Не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

Перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами є окремою процесуальною формою судового процесу, яка визначається юридичною природою цих обставин.

До нововиявлених обставин відносяться матеріально-правові факти, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного вирішення спору.

Господарський суд вправі змінити або скасувати судове рішення за нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини впливають на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Необхідними ознаками існування нововиявлених обставин є одночасна наявність таких трьох умов: по-перше, їх існування на час розгляду справи, по-друге, те, що ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи, по-третє, істотність даних обставин для розгляду справи (тобто, коли врахування їх судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте). Лише за умови одночасного існування цих трьох нерозривно пов`язаних ознак, суд може визнати наведені заявником обставини нововиявленими.

Нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення. Ці обставини мають бути належним чином засвідчені, тобто підтверджені належними і допустимими доказами.

Не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювалися господарським судом у процесі розгляду справи. Необхідно чітко розрізняти поняття нововиявленої обставини (як факту) і нового доказу (як підтвердження факту).

Під час вирішення питань щодо правової природи юридичних фактів як нововиявлених обставин та їх істотності необхідно керуватися правилами ст. 86 ГПК України.

Таким чином, на думку заявника, підставами для перегляду судового рішення у справі №902/671/18 від 27.05.2019 року за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи - визнання за ОСОБА_13 права власності на частку в пайовому фонді (статутному капіталі) КМНУ "Спецсільгоспмонтаж" в розмірі 5612 грн. (перехід за договором дарування від 19.03.2018 року, укладеним між ОСОБА_13 та ОСОБА_8 ). Наведені обставинами стали відомі заявнику з постанови Північно-західного апеляційного господарського суду від 03.10.2019 р. у справі №902/377/19.

Оцінюючи, наскільки вказана обставина має значення та могла вплинути на розгляд справи при винесенні постанови, яку заявник просить переглянути за нововиявленими обставинами, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що за приписами ч.1 ст. 167 ГК України корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному фонді (майні) господарської організації, що включають правомочність на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

За змістом ст. 167 ГК України ознаками корпоративних прав є те, що суб`єктом цих прав є особа, яка має частку в статутному фонді (майні) підприємства та набула правомочностей, передбачених законом та статутом підприємства (організаційних та майнових). При цьому корпоративні права не можуть переходити у власність набувача, тобто корпоративні права не є об`єктом права власності.

Право власності на частку в статутному капіталі товариства у третьої особи виникає з моменту укладення договору, якщо інше не встановлено домовленістю сторін (стаття 363 ЦК України). Набуття права власності на частку в статутному капіталі надає третій особі право на вступ до товариства.

Право участі у товаристві є особистим немайновим правом, а отже, автоматичного набуття статусу учасника товариства у зв`язку з набуттям третьою особою права власності на частку в статутному капіталі не відбувається.

Право безпосередньої участі у товаристві третя особа набуває тільки з моменту вступу до товариства, що має бути підтверджено відповідним рішенням загальних зборів учасників товариства (наведеної правової позиції дотримується Верховний Суд у постанові від 13.11.2018 р. у справі № 910/605/18).

Таким чином, ОСОБА_13 набувши право власності на частку в статутному капіталі КМНУ "Спецсільгоспмонтаж" за договором дарування від 19.03.2018 року, не став учасником КМНУ "Спецсільгоспмонтаж" та не набув корпоративних прав на управління підприємством, оскільки для цього необхідно волевиявлення самого підприємства у формі рішення загальних зборів.

Натомість заявник підміняє поняття моменту набуття корпоративного права, як права на управління підприємством, та майнового права - права на частку у пайовому фонді підприємства, оскільки саме майнове право було набуто ОСОБА_13 за договором дарування.

Вказане спростовує доводи наведені в заяві про перегляд за нововиявленими обставинами постанови суду апеляційної інстанції щодо порушення прав ОСОБА_13 на участь в управлінні підприємством, який на момент прийняття оскаржуваного рішення зборів був власником частки в статутному капіталі КМНУ "Спецсільгоспмонтаж", однак не приймав участі у вказаних зборах.

Оцінюючи твердження заявника, про те, що ОСОБА_8 на момент прийняття рішення загальних зборів КМНУ "Спецсільгоспмонтаж" не був його учасником та не мав права голосу, колегія суддів зазначає, що на загальних зборах членів колективного монтажно-налагоджувального управління "Спецсільгоспмонтаж" 12.07.2018 року згідно порядку денного прийнято рішення, зокрема, про виключення зі складу членів колективного монтажно-налагоджувального управління "Спецсільгоспмонтаж" ОСОБА_8 на підставі його нотаріально посвідченої заяви від 29.03.2018 року та вказано про те, що рішення щодо виплати частки статутного капіталу на розмір внеску - 5612 грн. буде прийнято протягом року.

Таким чином, на загальних зборах було прийнято рішення про виключення ОСОБА_8 зі складу учасників підприємства, тобто з моменту прийняття вказаного рішення та на підставі поданої ним заяви, було припинено його корпоративне право. Наведене було враховано судом апеляційної інстанції при винесенні постанови, яка була залишена без змін судом касаційної інстанції.

Враховуючи вищевикладене, твердження заявника про відсутність у ОСОБА_8 права на участь в загальних зборах підприємсва, що відбулися 12.07.2018 року, оцінюється колегією суддів критично, оскільки вказані обставини були дослідженні при венесенні постанови суду апеляційної інстанції, а тому наведені доводи зводяться до переоцінки тих доказів, які вже оцінювались господарським судом при розгляді даної справи, та не є нововиявленеми обставинами, в розумінні ст. 320 ГПК України.

Окрім того, колегія суддів звертає увагу заявника, що згідно ч. 5 ст. 320 ГПК України при перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову.

Таким чином, процесуальне законодавство в порядку перегляду справи за нововиявленими обставинами не передбачає здійснення перегляду судового рішення у повному обсязі, а передбачає лише його перегляд в тих межах, в яких нововиявлені обставини впливають на суть ухваленого в справі остаточного судового рішення, а суд, переглядаючи рішення за нововиявленими обставинами не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, та розглядати інші вимоги або інші підстави позову.

Предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, тобто те, по відношенню до чого позивач просить у суду захисту. Разом з тим, підстава позову - це ті фактичні обставини, на яких позивач обґрунтовує свої вимоги. Фактичні обставини, викладені позивачем у позовній заяві, згодом в процесі розгляду справи набувають форми доказів, які можуть оскаржуватися відповідачем. Підставою позову виступають також і правові норми, на які посилається позивач в підтвердження своїх вимог.

Предметом позову у даній справі є вимога позивачів до відповідача про визнання недійсним з моменту прийняття рішень загальних зборів від 12.07.2018р., оформлених протоколом №2.

При цьому, підставою для визнання рішення загальних зборів недійсним позивачі вказували порушення процедури скликання та проведення загальних зборів, а саме з підстави неповідомлення належним чином позивачів про проведення зборів, що призвело до неможливості реалізації їх права на участь в загальних зборах, у зв`язку з чим звернулися до суду з позовом про визнання недійсним рішення зборів членів колективного монтажно-налагоджувального управління "Спецсільгоспмонтаж".

Враховуючи наведене, а також приписи ч.5 ст. 320 ГПК України, суд апеляційної інстанції зауважує, що обставини передачі права власності ОСОБА_8 на частку в статутному капіталі КМНУ "Спецсільгоспмонтаж" ОСОБА_13 не можуть бути взяті до уваги при вирішення даного спору, оскільки дані обставини не мають значення для встановлення факту недійсності оспорюваного рішення загальних зборів товариства з огляду на підстави заявленого позову.

Аналогічної правової позиції дотримується також Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду в постанові від 16.04.2019 року, справа №918/680/15.

Згідно частини 1 статті 9 Конституції України, статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) застосовується судами України як частина національного законодавства, а практика Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), через рішення якого відбувається практичне застосування Конвенції, застосовується судами як джерело права.

Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ (рішення у справах "Пономарьов проти України" та "Рябих проти Російської Федерації") щодо реалізації права на справедливий суд (пункт 1 статті 6 Конвенції): "Одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру".

Процедура поновлення розгляду справи за нововиявленими обставинами на вимогу сторони провадження для виправлення помилок правосуддя, як така, не суперечить положенням Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) за умови відсутності зловживання (пп. 27 - 28 рішення від 18.11.2004 у справі "Праведная проти Росії" №69529/01 та п. 46 рішення від 06.12.2005 у справі "Попов проти Молдови" № 2).

При цьому Європейський суд з прав людини наголошує, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 ст.6 Конвенції, потрібно тлумачити в світлі Преамбули до Конвенції, яка проголошує принцип верховенства права як частину спільної спадщини держав-учасниць. Одним із аспектів принципу верховенства права є принцип правової певності, який, окрім іншого, передбачає, що якщо суд ухвалив остаточне рішення по суті спору, таке рішення не може бути піддане перегляду (рішення Суду у справі "Брумареску проти Румунії" від 28.10.1999).

У справі "Нєлюбін проти Російської Федерації" ЄСПЛ також дійшов висновку, що принцип правової визначеності вимагає, серед іншого, щоб якщо суди ухвалили остаточне рішення з питання, то їх рішення не піддавалося би сумніву. Повноваження вищих судів щодо скасування чи зміни тих судових рішень, які вступили в законну силу та підлягають виконанню, мають використовуватися для виправлення фундаментальних порушень. Такі рішення можуть бути скасовані лише у виняткових обставинах, а не тільки з метою одержання іншого рішення у справі.

Цей принцип встановлює, що жодна сторона не вправі ставити питання про перегляд остаточного судового рішення, яке набрало чинності, лише задля нового судового розгляду і нового рішення по суті.

Процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 325 ГПК України за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд може: відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі; задовольнити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, скасувати відповідне судове рішення та ухвалити нове рішення чи змінити рішення; скасувати судове рішення і закрити провадження у справі або залишити позов без розгляду. У разі відмови в задоволенні заяви про перегляд рішення, ухвали, постанови за нововиявленими або виключними обставинами суд постановляє ухвалу.

З урахуванням викладеного, колегія суддів відмовляє в задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Північно-західного апеляційного господарського суду від 27.05.2019 року у справі №902/671/18 та залишає в силі постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 27.05.2019 року у справі №902/671/18.

У зв`язку з відмовою в задоволенні заяви про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Північно-західного апеляційного господарського суду від 27.05.2019 року у справі №902/671/18 судовий збір покладається на заявника відповідно до ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 234, 235, 320, 325 Господарського процесуального кодексу України, Північно-західний апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. В задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Північно-західного апеляційного господарського суду від 27.05.2019 року - відмовити.

2. Постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 27.05.2019 року у справі №902/671/18 залишити в силі.

3. Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст ухвали складений "09" грудня 2019 року.

Головуючий суддя Мельник О.В.

Суддя Грязнов В.В.

Суддя Розізнана І.В.