СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" листопада 2019 р. Справа № 905/1442/19

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Білецька А.М., суддя Гребенюк Н.В., суддя Медуниця О.Є.

за участю секретаря судового засідання Пляс Л.Ф.

за участю представників сторін:

позивача - Лебедєв В.В., паспорт серія НОМЕР_1 від 10072004; наказ (розпорядження) 2 від 17.05.19

відповідача - Чаруковський Р.В., довіреність № 4110 від 26.07.19

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Акціонерного товариства Українська залізниця, м. Київ в особі Регіональної філії Донецька залізниця Акціонерного товариства Українська залізниця, м.Лиман ( вх. № 3068 Д/3) на рішення Господарського суду Донецької області від 24.09.2019 (повний текст підписано 25.09.2019, суддя Я.О.Левшина) у справі № 905/1442/19

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Торговий дім Азовконтракт, м. Київ

до Акціонерного товариства Українська залізниця, м. Київ в особі Регіональної філії Донецька залізниця Акціонерного товариства Українська залізниця, м.Лиман

про стягнення збитків за часткову втрату (недостачу) вантажу в сумі 60519,40грн., провізної плати за втрачений вантаж в сумі 1637,30грн.

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Господарського суду Донецької області від 24.09.2019 у справі № 905/1442/19 позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю Торговий дім Азовконтракт, м. Київ до Акціонерного товариства Українська залізниця, м. Київ в особі Регіональної філії Донецька залізниця Акціонерного товариства Українська залізниця, м.Лиман про стягнення збитків за часткову втрату (недостачу) вантажу в сумі 60519,40грн., провізної плати за втрачений вантаж в сумі 1637,30грн. задоволено частково.

Стягнуто з Акціонерного товариства Українська залізниця в особі Регіональної філії Донецька залізниця Публічного акціонерного товариства Українська залізниця на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Торговий дім Азовконтракт збитки, що виникли у зв`язку з незбереженням вантажу при перевезенні у розмірі 60519,40грн., а також відшкодування судового збору у сумі 1870,40грн. .

Відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить оскаржуване рішення в частині стягнення 60519,40 грн. (вартість втраченого вантажу) та 1870,40 грн. (судовий збір) скасувати та прийняти нове рішення в цій частині про стягнення вартості 1,5 біг-бега та відмову в стягненні вартості 5 біг-бегів вантажу. Відповідач також просить стягнути з позивача на користь відповідача судові витрати з оплати судового збору за подання апеляційної скарги.

Відповідач в обґрунтування вимог апеляційної скарги наголошує, що мало місце не втрата вантажу залізницею, а недовантаження кількості місць вантажовіправником, в зв`язку з чим відповідач вважає, що залізниця звільняється від відповідальності відповідно до ст. 111 Статуту.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.10.2019 у справі № 905/1442/19 сформовано колегію суддів Східного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя (суддя-доповідач) Білецька А.М., суддя Гребенюк Н.В., суддя Медуниця О.Є.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 10.10.2019 відкрито апеляційне провадження за даною апеляційною скаргою. Встановлено позивачу строк для подання відзиву на апеляційну скаргу в порядку ст. 263 ГПК України.

Станом на момент постановлення зазначеної ухвали відзиву та будь-яких інших заяв, клопотань або документів в обґрунтування своєї позиції по справі від учасників справи не надходило.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 01.11.2019 призначено справу № 905/1442/19 до розгляду на 14.11.2019 об 11:30 год.

В судовому засіданні 14.11.2019 оголошено перерву до 28.11.2019 об 11:30 год.

22.11.2019 від Акціонерного товариства Українська залізниця, м. Київ в особі Регіональної філії Донецька залізниця Акціонерного товариства Українська залізниця надійшли пояснення по справі надійшли пояснення по справі, в яких відповідач посилається на те, що акт загальної форми ст. Покровськ № 32319 від 23.03.2017 та комерційний акт № 481001/2 від 28.03.2019 підтверджують, що в вагоні № 67873901 за накладною № 42353979 відсутні 5 контейнерів, 1 контейнер порожній і 1 контейнер порожній на 50 відсотків, що, на думку відповідача, свідчить про те, що мало місце як втрата вантажу, так і недовантаження кількості місц вантажовідправником.

28.11.2019 до Східного апеляційного господарського суду надійшла заява ТОВ Торговий дім Азовконтракт, в якій відповідач просить залучити до справи №905/1442/19 в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на стороні відповідача

- Товариство з обмеженою відповідальністю ТРАНСХІМТРЕЙД

- Товариство з обмеженою відповідальністю морське агентство Пітере

- Державне підприємство "Стивідорна компанія "ОЛЬВІЯ".

Відповідно до ч. 1 ст. 50 ГПК України треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого провадження у справі або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права або обов`язки щодо однієї із сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за заявою учасників справи.

Враховуючи відсутність процесуальної можливості для вчинення таких дій на стадії розгляду справи по суті, колегія суддів дійшла висновку про відмову у задоволенні викладеного у апеляційній скарзі клопотання про залучення третіх осіб.

Представник відповідача у судовому засіданні 28.11.2019 підтримав викладені вимоги та просив апеляційну скаргу задовольнити.

Представник позивача заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив рішення господарського суду залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Колегія суддів, розглянувши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, виходячи з наступного.

Як свідчать матеріали справи та вірно встановлено судом першої інстанції, 08.03.2019 за залізничною накладною №42353979 від 08.03.2019 ТОВ МА Пітерс направило зі станції Жовтнева Одеської залізниці на станцію Роя Донецької залізниці вантаж селітра аміачна у вагоні №67873901 в кількості 68136кг (пакування контейнер, кількість місць 68).

Згідно відмітки у вказаній накладній, вантаж розміщено та закріплено згідно п. 5.3 гл.9 Додатку 3 до СМГС.

На станції Покровськ Донецької залізниці 23.03.2019 було складено акт загальної форми №32319, згідно якого було виявлено невідповідність маси вантажу у вагоні №67873901 масі, вказаній відправником у накладній, менше на 9340кг та виявлена різниця завантаження візків 3200кг.

27.03.2019 вагон №67873901 прибув поїздом №3558 у супроводі охорони залізниці на станцію призначення Роя Донецької залізниці.

27.03.2019 на станції призначення Роя Донецької залізниці на підставі ст. 24 Статуту Залізниць України, залізницею проведено перевірку маси вантажу, під час якої було виявлено, що маса вантажу у вагоні №67873901 не відповідає масі, вказаній відправником у накладній, про що складено комерційний акт №481001/2 від 28.03.2019.

У розділі Д комерційного акту №481001/2 від 28.03.2019 зафіксовано, що на підставі акту загальної форми 32319 від 23.03.2019 проведена комісійна видача вантажу. В накладні значиться 68 контейнерів, навантажених згідно дод.3 до СМГС г.9 п. 5.3. Фактично виявлено поверхня вантажу вище бортів на 10-20 см, над 6-7 люками на 60 см нижче в біг бегах в 2 яруси. В верхньому ярусі виявлено 32 м`яких контейнера, 1 з яких порожній, 1 на 50% порожній. Місця ув`язані між собою частково, попарно капроновою стрічкою. Над 4 люком є вільне місце 100*150*100см. Над 5-7 люками мішки завалені, 5 мішків пошкоджено, є розсип. Вийняти і полічити контейнера нижнього яруса неможливо. Після повного вивантаження верхнього яруса, в нижньому виявилось, що контейнера стоять нерівномірно. З 1-го по 4 люк мішки стоять в шаховому порядку, завалені. З 5-го по 7 люк погружені в 2 ряди між ними порожнина 150 см, зверху на них лежать 3 дерев`яні дошки. Всього в нижньому ярусі 39 контейнерів. Всього у вагоні 61 контейнер, не достає 7 контейнерів. Недостатній вантаж міг поміститися в вагон. Вагон бездверний, люка закриті, є розсип вантажу. Вагон прибув в справному стані.

Статтею 307 ГК України, яка кореспондується зі статтею 908 ЦК України, передбачено, що умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Статут залізниць України, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України № 457 від 06.04.1998 зі змінами та доповненнями, внесеними Постановами Кабінету Міністрів України № 1510 від 11.10.2002 та № 1973 від 25.12.2002 (далі - Статут залізниць України), визначає обов`язки, права та відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом.

Відповідно до частини 1 статті 908 ЦК України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення.

За договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами) (частини 1, 2, 3 статті 909 ЦК України).

Згідно зі статтею 920 ЦК України у разі порушення зобов`язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Відповідно до п. 6 Статуту залізниць України, накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача.

За договором залізничного перевезення вантажу, згідно з п.п. 1 п. 22 Статуту залізниць України, залізниця зобов`язується доставити ввірений їй вантажовідправником вантаж у пункт призначення в зазначений термін і видати його одержувачу, а відправник зобов`язується сплатити за перевезення встановлену плату.

Відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). Станція призначення видає накладну одержувачу разом з вантажем. Дата приймання і видачі вантажу засвідчується на накладній календарним штемпелем станції. У разі проведення митного контролю дата видачі вантажу ставиться після закінчення митних операцій (п.п. 1, 2, 3 п. 23 Статуту залізниць України).

За статтею 129 Статуту залізниць України обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Відповідно до пункту 9 Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України 28.05.2002 № 334, у комерційному акті детально описуються стан вантажу або багажу і обставини, за яких виявлена незбереженість, а також обставини, які могли бути причиною виникнення незбереженості вантажу, багажу чи вантажобагажу. Ніякі припущення та висновки про причини незбереженості або про вину відправника і залізниці до акта не вносяться. Усі графи бланка акта мають бути заповнені. Не дозволяється проставляння рисок та лапок замість повторення необхідних даних. У комерційному акті зазначається, чи правильно навантажений, розміщений і закріплений вантаж, а також про наявність та стан захисного маркування для вантажів, що перевозяться у відкритих вагонах. У разі неправильного завантаження, розміщення, закріплення вантажу в акті зазначається, яке порушення було допущено. Особи, які склали або підписали комерційний акт або акт загальної форми, що містить дані, які не відповідають дійсності, несуть установлену законодавством відповідальність.

Як встановлено судом першої інстанції, комерційний акт №481001/2 від 28.03.2019 засвідчує невідповідність фактичної кількості вантажу кількості зазначеній у перевізному документі, тобто нестачу вантажу у розмірі 7014 кг.

Відповідно до п. 114 Статуту залізниць України, залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу за втрату чи недостачу - у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі. Недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.

Вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу (ст. 115 Статуту).

Відповідно до п. 27 Правил видачі вантажів вантаж вважається доставленим без утрати, якщо різниця між масою, вказаною в пункті відправлення в залізничній накладній, та масою, визначеною на станції призначення, не перевищує норми природної втрати і граничного розходження у визначенні маси нетто.

При видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) становить 1,5 % маси, зазначеної в перевізних документах, зокрема у разі здачі до перевезення мінерального добрива.

З урахуванням положень п. 27 Правил видачі вантажу, фактична нестача вантажу у вагоні №67873901 становить 5991,96кг з наступного розрахунку: 7014кг 1022,04 кг (1,5% від 68136кг, маси зазначеної у залізничній накладній).

З наявних в матеріалах справи видаткової накладної №705 від 08.03.2019 та рахунку №57 від 29.01.2019 до договору №У0801/19 від 08.01.2019 постачальника вбачається, що вартість однієї тони селітри аміачної складає 10100,10грн.

Сума недостачі з урахуванням норми недостачі (сума норми природної втрати маси вантажу i граничного розходження визначення маси нетто) у вагоні №67873901 складає: 60519,40грн. із розрахунку: 5991,96кг (нестача вантажу, з урахуванням норми недостачі для мінерального палива у вологому стані 1,5%) х 10100,10грн. (вартість 1т селітри аміачної, зданої до перевезення з ПДВ).

Згідно з ст. 924 ЦК України перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало; перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Відповідно до частини 3 статті 314 ГК України за шкоду, заподіяну при перевезенні вантажу, а саме, у разі втрати або недостачі вантажу, перевізник відповідає в розмірі вартості вантажу, який втрачено або якого не вистачає.

Статтею 110 Статуту залізниць України встановлено, що залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі згідно з Правилами іншому підприємству; обов`язки збереження, супроводження та охорони особливо цінних та небезпечних вантажів, перелік яких встановлюється Правилами, покладаються на відправника.

Оскільки спірний вагон прийнято залізницею для перевезення без зауважень до вантажовідправника, відповідальність за збереження вантажу з часу його прийняття до перевезення і до моменту видачі вантажоотримувачу в силу п. 110 Статуту залізниць України покладається на залізницю, тобто на відповідача.

Доводи відповідача про те, що в даному випадку мало місце недовантаження кількості місць вантажовідправником, колегія суддів відхиляє, оскільки дані доводи не підтверджені належними та допустимими доказами у справі.

З огляду на викладене, оцінивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду, що відповідач не надав належних доказів, які б свідчили про відсутність вини залізниці у втраті вантажу, а також Залізницею не доведено підстав які б, відповідно до ст.111 Статуту залізниць, звільняли залізницю від відповідальності, зважаючи також на те, що тягар доказування відсутності своєї вини у даному випадку лежить саме на відповідачеві.

З урахуванням наведених вище висновків суду та положень діючого законодавства, позовні вимоги в частині стягнення з Акціонерного товариства Українська залізниця в особі Регіональної філії Донецька залізниця Публічного акціонерного товариства Українська залізниця на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Торговий дім Азовконтракт збитків за часткову втрату (недостачу) вантажу у розмірі 60519,40 грн., є правомірними та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог в частині стягнення провізної плати за втрачений вантаж в сумі 1637,30 грн. суд першої інстанції правомірно відмовив у задоволенні позовних вимог в зазначеній частині, виходячи з положень ст. 114 Статуту, оскільки в даному випадку мало місце не втрата вантажу, а його недостача, тоді як Статутом передбачена можливість отримати відшкодування провізної плати лише у випадку повної втрати вантажу. Відшкодування провізної плати у разі недостачі, псування або пошкодження вантажу Статут не передбачає.

Згідно вимог ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Разом з тим, ст. 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Твердження апелянта щодо того, що судом першої інстанції під час прийняття оскаржуваного судового рішення в неповному обсязі було досліджено всі фактичні обставини справи, які мали суттєве значення для вирішення справи по суті, колегією суддів апеляційної інстанції до уваги не приймаються, оскільки з матеріалів справи вбачається, що судом першої інстанції в повному обсязі було досліджено фактичні обставини справи та цілком обґрунтовано було прийнято рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Враховуючи наведене вище, судова колегія дійшла висновку, що рішення Господарського суду Донецької області від 24.09.2019 у справі № 905/1442/19 ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають суттєве значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду першої інстанції.

Відповідно до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по розгляду апеляційної скарги відносяться на відповідача.

Згідно ч. 6 ст. 233 ГПК України у виняткових випадках залежно від складності справи складання повного рішення (постанови) суду може бути відкладено на строк не більше як десять днів, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження п`яти днів з дня закінчення розгляду справи.

Стаття 6 Конвенції гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі

Згідно ч. 2 ст. 114 ГПК України розумним є строк, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню господарського судочинства.

Отже, беззаперечною є вимога про необхідність дотримання розумного для кожного окремого випадку процесуального строку розгляду справи.

У судовому засіданні 28.11.2019 після виходу колегії суддів з нарадчої кімнати головуючий оголосив вступну та резолютивну частини постанови, а також судом оголошено, що повний текст постанови буде складено протягом п`яти днів з дня закінчення розгляду справи. Однак, у зв`язку з перебуванням судді Білецької А.М. на лікарняному з 02.12.2019 року по 04.12.2019 року включно, повний текст постанови складено та підписпано 05 грудня 2019 року.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 269, 270, 275, 277, 282 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Українська залізниця, м. Київ в особі Регіональної філії Донецька залізниця Акціонерного товариства Українська залізниця, м.Лиман на рішення Господарського суду Донецької області від 24.09.2019 у справі № 905/1442/19 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Донецької області від 24.09.2019 у справі № 905/1442/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, встановлені статтями 287-289 ГПК України.

Повний текст постанови складено та підписано 05.12.2019.

Головуючий суддя А.М. Білецька

Суддя Н.В. Гребенюк

Суддя О.Є. Медуниця