УХВАЛА

26 листопада 2019 року

м. Київ

Справа № 918/792/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Вронська Г.О. - головуюча, Мамалуй О.О., Кондратова І.Д.,

за участю секретаря судового засідання Єрмоленко О.Н.,

представників учасників справи:

від позивача: Дорогін К.Ю.,

від відповідача: Прищепа О.С.,

від третьої особи: не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Приватного підприємства-фірми "Торгбуд-Сервіс"

на рішення Господарського суду Рівненської області

у складі судді Церковної Н.Ф.

від 09.04.2019 та

на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду

у складі колегії суддів: Саврій В.А., Юрчук М.І., Дужич С.П.

від 27.08.2019

за позовом Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі філії "Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд" Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Виробничого підрозділу "Рівненсько-Тернопільське територіальне управління" філії "Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд" Акціонерного товариства "Українська залізниця"

до Приватного підприємства-фірми "Торгбуд-Сервіс",

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача Регіональне відділення Фонду державного майна України по Рівненській області

про усунення перешкод в користуванні майном шляхом його звільнення,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст правових вимог

1. Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі філії "Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд" Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Виробничого підрозділу "Рівненсько-Тернопільське територіальне управління" філії "Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд" Акціонерного товариства "Українська залізниця" (далі - Позивач) звернулося до Господарського суду Рівненської області з позовом до Приватного підприємства - фірми "Торгбуд-Сервіс" (далі - Відповідач) про зобов`язання Відповідача усунути перешкоди в користуванні будівлею пункту обігріву площею 41,2 м2 та майданчиком великотоннажних контейнерів площею 4500 м2, розташованих у м. Рівне, вул. Біла, 18-В (далі - Майно), шляхом звільнення майна та передати Майно шляхом підписання акту приймання-передачі (згідно з експлікацією внутрішніх площ до плану будівлі).

2. Позовна заява мотивована тим, що Відповідач після закінчення строку дії та припинення договору оренди державного нерухомого майна відмовляється у добровільному порядку звільняти та повертати Позивачеві орендоване ним нерухоме майно, чим чинить перешкоди в користуванні Позивачем об`єктом оренди та порушує його права.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції

3. Рішенням Господарського суду Рівненської області від 09.04.2019, яке залишено без змін постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 27.08.2019, позов задоволений повністю. Зобов`язано Відповідача усунути перешкоди в користуванні Позивачем Майном шляхом звільнення його та передачі Позивачу шляхом підписання акту приймання-передачі.

4. Судові рішення мотивовані тим, що у зв`язку із закінчення строку дії договору оренди Відповідач був зобов`язаний повернути Позивачеві об`єкт нерухомого майна згідно з актом приймання-передачі у термін до 30 червня 2018 року включно. Однак Відповідач після припинення договірних відносин між сторонами не повернув Позивачеві Майно та продовжує надалі користуватися ним, чим чинить перешкоди Позивачу в користуванні Майном та порушує його права.

5. При цьому суд апеляційної інстанції відхилив доводи Відповідача про те, що саме Фонд державного майна України повинен був звернутися до суду з позовом про усунення перешкод в користуванні Майном шляхом його звільнення, оскільки станом на момент закінчення строку дії договору оренди власником Майна була держава в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській області, а не АТ "Українська залізниця".

Короткий зміст вимог касаційної скарги та аргументи учасників справи

6. Відповідач подав касаційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції, а також ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

7. Касаційна скарга мотивована посиланням на ненадання судами першої та апеляційної інстанцій належної правової оцінки обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права, зокрема статей 759, 777, 785 Цивільного кодексу України, статей 283, 284, 285 Господарського кодексу України та статей 1, 5, 17, 27 Закону України "Про оренду державного та комунального майна".

8. Скаржник зазначає, що оскільки на час укладення додаткового договору від 29.01.2016 ПАТ "Українська залізниця" не зареєструвала належним чином право власності на Майно, тому Позивач у розумінні статті 770 Цивільного кодексу України та статей 15, 23 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" Позивач не був належним орендодавцем за договором оренди нерухомого майна.

9. Позивач подав до Суду відзив на касаційну скаргу, в якому просить залишити касаційну скаргу без задоволення з підстав її необґрунтованості, а оскаржувані судові рішення залишити без змін як такі, що є законними та відповідають обставинам справи.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

10. 7 лютого 2013 року між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Рівненській області (далі - Третя особа, Фонд) та Відповідачем був укладений Договір оренди державного майна №1069-2013 (далі - Договір оренди.

11. За умовами Договору оренди (з урахуванням додаткової угоди від 30.06.2014) Відповідачу в строкове платне користування передано окреме індивідуально визначене нерухоме Майно, що перебувало на балансі ВП "Управління будівельно-монтажних робіт і цивільних споруд №3" ДТГО "Львівська залізниця".

12. Орендар вступає у строкове платне користування майном у термін, вказаний у договорі, але не раніше дати підписання сторонами цього договору та акта прийому-передачі вказаного майна. Передача майна в оренду не тягне за собою виникнення в орендаря права власності на це майно. Власником орендованого майна залишається держава, а орендар користується ним протягом строку оренди (п. 2.1 Договору оренди).

13. Орендар зобов`язується, зокрема, у разі припинення або розірвання договору повернути балансоутримувачу орендоване майно в належному стані, не гіршому, ніж на момент передачі його в оренду, з урахуванням нормального фізичного зносу, та відшкодувати балансоутримувачу збитки в разі погіршення стану або втрати (повної або часткової) орендованого майна з вини орендаря (п. 5.10 Договору оренди).

14. Майно вважається поверненим балансоутримувачу з моменту підписання сторонами акта прийому-передачі. Обов`язок щодо складання акта прийому-передачі про повернення майна покладається на орендаря (п. 10.9 Договору оренди).

15. Відповідно до пункту 10.1 Договору оренди (з урахуванням додаткових угод від 13.03.2013, від 02.12.2013, від 30.06.2014, від 29.12.2014, від 29.01.2016, від 31.03.2016, від 30.06.2016, від 01.08.2016, від 17.11.2016, від 07.04.2017, від 05.10.2017, від 22.12.2017, від 05.05.2018) він діє до 30 червня 2018 року включно.

16. 21 жовтня 2015 року здійснена державна реєстрація ПАТ "Українська залізниця".

17. Згідно з пунктами 1, 2 Статуту, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №735 від 02.09.2015, ПАТ "Українська залізниця" є юридичною особою, утвореною відповідно до Закону №4442-VI, Постанови №200; воно є правонаступником усіх прав і обов`язків Укрзалізниці та підприємств залізничного транспорту.

18. 3 серпня 2015 року комісією з утворення ПАТ "Українська залізниця" та комісією з реорганізації юридичної особи Державного територіально-галузевого об`єднання "Львівська залізниця" складений передавальний акт, згідно з яким правонаступництво щодо всього майна, усіх прав та обов`язків ДТГО "Львівська залізниця" після його реорганізації шляхом злиття переходить до ПАТ "Українська залізниця".

19. Згідно з наказом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській області №29 від 27.01.2016: знято з обліку договори оренди майна, що увійшли до статутного капіталу ПАТ "Укрзалізниця" (згідно з реєстром); повідомлено орендарів за договорами оренди майна, що увійшло до статутного капіталу ПАТ "Укрзалізниця", щодо припинення договірних відносин із орендодавцем - Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Рівненській області; по договорах оренди майна, що увійшло до статутного капіталу ПАТ "Укрзалізниця", припинено нарахування орендної плати за користування майном з 01 грудня 2015 року; внесено до ІПС "ЕТАП-Оренда" інформацію щодо зміни статусу договорів оренди майна, що увійшло до статутного капіталу ПАТ "Укрзалізниця".

20. Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 12.03.2019 Майно перебуває у власності Акціонерного товариства "Українська залізниця"; форма власності - державна; підстава виникнення права власності - зведений перелік майна б/н, виданий 18 серпня 2015 року, видавник Міністерство інфраструктури України; передавальний акт, виданий 3 серпня 2015 року.

21. Додатковим договором від 29.01.2016 ПАТ "Укрзалізниця" та Відповідач визначили орендодавцем майна за Договором оренди ПАТ "Укрзалізниця". В тексті Договору оренди найменування "Відокремлений підрозділ "Управління будівельно-монтажних робіт і цивільних споруд №3" ДТГО "Львівська залізниця" замінено на "Виробничий структурний підрозділ "Рівненське управління будівельно-монтажних робіт і цивільних споруд" регіональної філії "Львівська залізниця" публічного акціонерного товариства "Українська залізниця".

22. В укладеному між ПАТ "Укрзалізниця" та Відповідачем додатковому договорі від 22.12.2017 сторони погодили, що у зв`язку з реорганізацією підприємств залізничного транспорту створено Філію, на підставі чого у тексті Договору оренди найменування "Виробничий структурний підрозділ "Рівненське управління будівельно-монтажних робіт і цивільних споруд" регіональної філії "Львівська залізниця" публічного акціонерного товариств "Українська залізниця" замінено на Позивача.

23. 27 квітня 2018 року Позивач листом №ФБМЕС-01/248 повідомив Відповідача про те, що Договір оренди після закінчення строку його дії 30 червня 2018 року продовжуватися не буде, та просив Відповідача повернути балансоутримувачу Майно шляхом підписання акта приймання-передачі.

ПОЗИЦІЯ ТА ВИСНОВКИ ВЕРХОВНОГО СУДУ

24. Вивчивши матеріали касаційної скарги, предмет та підстави позову, фактичні обставини, які формують зміст спірних правовідносин, заслухавши представників сторін, Суд вважає за необхідне передати справу №918/792/18 на розгляд об`єднаної палати у зв`язку з наступним.

25. Згідно з частиною 2 статті 302 Господарського процесуального кодексу України суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії суддів або палати, передає справу на розгляд об`єднаної палати, якщо ця колегія або палата вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів з іншої палати або у складі іншої палати чи об`єднаної палати.

26. Так, постановою Верховного Суду від 10.10.2018 у справі №910/8540/17 (за позовом ПАТ "Українська залізниця" до ПАТ "Державний ощадний банк України", за участю третьої особи Фонду державного майна України по Київській області про стягнення заборгованості з орендної плати) скасовано рішення та постанову судів попередніх інстанції. Справа передана на новий розгляд до Господарського суду міста Києва, оскільки суди попередніх інстанцій належним чином не встановили ні дату, ні сам факт виникнення у Позивача права власності на нерухомість, яка є предметом оренди.

27. Верховний Суд у зазначеній постанові наголосив, що саме наявність нового власника майна (тобто особи, якій належить саме право власності на нього, а не будь-яке інше речове право) визначається у частині 2 статті 15 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" в якості умови переходу прав та обов`язків орендодавця.

28. При цьому Верховний Суд також зазначив, що відповідно до частини 2 статті 5 Закону України "Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування" законодавець визнає необхідність державної реєстрації прав ПАТ "Українська залізниця" на нерухомість, зазначивши, що державна реєстрація прав на нерухоме майно, внесене до статутного капіталу позивача, здійснюється на підставі передавального акта та акта оцінки майна залізничного транспорту, внесеного до статутного капіталу ПАТ "Українська залізниця". У цій же нормі Закону визначено, що переоформлення правовстановлюючих документів на об`єкти нерухомого майна, внесені до статутного капіталу позивача, здійснюється протягом двох років з дня державної реєстрації позивача.

29. Аналогічні висновки наведені також у постанові Верховного Суду від 04.06.2019 у справі №904/4125/18, ухваленій у складі колегії суддів Касаційного господарського суду (Чумака Ю.Я. - головуючого, Краснова Є.В., Пількова К.М.).

30. Водночас з огляду на викладене Верховний Суд у зазначеній постанові у справі №904/4125/18 також дійшов висновку, що право власності на передане до статутного капіталу ПАТ "Українська залізниця" майно виникає з моменту його державної реєстрації. Суд не погоджується з наведеним висновком щодо моменту виникнення у ПАТ "Українська залізниця" права власності та, як наслідок, прав орендодавця на відповідне майно.

31. Згідно з частиною 3 статті 2 Закону України "Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування" (далі - Закон №4442-VI) Товариство [акціонерне товариство залізничного транспорту загального користування, 100 відсотків акцій якого належать державі] утворюється як акціонерне товариство, 100 відсотків акцій якого закріплюються в державній власності, на базі Державної адміністрації залізничного транспорту України, а також підприємств, установ та організацій залізничного транспорту загального користування, які реорганізовуються шляхом злиття (далі - підприємства залізничного транспорту).

32. Визначаючи правові, економічні та організаційні особливості утворення Товариства, Закон №4442-VI не змінює правової природи злиття як однієї з форм реорганізації юридичної особи, що врегульоване, зокрема, статтями 104, 106, 107 Цивільного кодексу України та передбачає перехід майна, прав та обов`язків від юридичних осіб, які реорганізуються, до правонаступників на підставі передавального акта.

33. Навпаки, наведена стаття Закону №4442-VI також закріплює, що Товариство є правонаступником усіх прав і обов`язків Державної адміністрації залізничного транспорту України та підприємств залізничного транспорту, а також передбачає складання відповідного зведеного передавального акта на основі узагальнених даних передавальних актів, складених стосовно цілісного майнового комплексу кожного підприємства залізничного транспорту.

34. Формування статутного капіталу Товариства врегульовано статтею 4 Закону №4442-VI, яка передбачає внесення до статутного капіталу Товариства, зокрема, майна залізничного транспорту загального користування на підставі обліку його на балансах відповідних осіб без попередньої державної реєстрації права власності на таке майно.

35. З огляду на положення статті 5 Закону №4442-VI Суд погоджується з вищенаведеним твердженням про наявність у Товариства обов`язку переоформити правовстановлюючі документи на об`єкти нерухомого майна, внесені до його статутного капіталу, протягом двох років з дня державної реєстрації Товариства.

36. Водночас Суд вбачає, що Закон №4442-VI не обумовлює факт переходу від підприємств залізничного транспорту до Товариства як правонаступника усіх прав та обов`язків на відповідне нерухоме майно фактом вчинення Товариством дій з переоформлення правовстановлюючих документів на таке майно, а також не пов`язує момент переходу зазначених прав до Товариства з моментом реєстрації за ним таких прав.

37. Крім того, Закон №4442-VI не передбачає залишення певних прав щодо зазначеного майна (управління, розпорядження) у підприємств залізничного транспорту до їх переоформлення Товариством. Закон №4442-VI не встановлює правових наслідків невиконання Товариством зазначеного обов`язку протягом установленого строку, зокрема у вигляді припинення прав Товариства щодо відповідного нерухомого майна чи повернення учасників правовідносин правонаступництва у попередній стан з обов`язком повернення відповідного майна підприємствам залізничного транспорту тощо.

38. Відповідно ж до абзацу 2 частини 2 статті 5 Закон №4442-VI документами, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на майно, внесене до статутного капіталу Товариства, є передавальний акт та/або акт оцінки майна залізничного транспорту.

39. При цьому Суд враховує, що згідно з положеннями статті 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

40. Відповідно до частини 1 статті 182 Цивільного кодексу України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Однак наведена правова норма не пов`язує момент переходу права власності на нерухоме майно з моментом їх державної реєстрації.

41. Водночас стаття 334 Цивільного кодексу України, яка в частині 4 закріплює виникнення прав на нерухоме майно з дня державної реєстрації, регулює саме момент набуття права власності за договором, тоді як Товариство набуло право власності на майно залізничного транспорту з інших підстав - з підстав правонаступництва внаслідок реорганізації (злиття) підприємств залізничного транспорту відповідно до закону, що є окремою підставою виникнення прав та обов`язків згідно зі статтею 11 цього Кодексу.

42. Отже, приймаючи рішення про утворення ПАТ "Українська залізниця" шляхом реорганізації (злиття) підприємств залізничного транспорту та встановлюючи його правонаступництво щодо всього майна, усіх прав та обов`язків зазначених підприємств, держава тим самим фактично висловила своє волевиявлення щодо переходу до ПАТ "Українська залізниця" права власності на відповідне майно, передане державною до його статутного капіталу, у тому числі права самостійно виступати орендодавцем такого майна.

43. При цьому статус ПАТ "Українська залізниця" як правонаступника відповідних підприємств залізничного транспорту безпосередньо визначений Законом №4442-VI і Статутом ПАТ "Українська залізниця", затвердженим постановою Кабінету Міністрів України, які не передбачають можливість запровадження винятків чи обмежень щодо такого правонаступництва, відстрочення набуття права власності на об`єкти нерухомого майна тощо.

44. Виходячи з викладеного, невчинення ПАТ "Українська залізниця" дій щодо переоформлення правовстановлюючих документів на об`єкти нерухомого майна, внесені при його створенні до статутного капіталу, не може бути підставою для висновку про відсутність переходу відповідних речових прав до нього від підприємств залізничного транспорту, які мають бути припиненими внаслідок такої реорганізації.

45. Більш того, оскільки Закон №4442-VI не містить норми, яка встановлює конкретні правові наслідки невчинення чи несвоєчасного вчинення ПАТ "Українська залізниця" дій щодо переоформлення правовстановлюючих документів на об`єкти нерухомого майна, наведений висновок призводить до невизначеності у правовідносинах щодо управління і розпорядження таким майном, що не відповідає суті Закону №4442-VI, спрямованого на забезпечення економічної безпеки і захисту інтересів держави.

46. Виходячи з викладеного, Суд вважає, що для правильного вирішення цього спору щодо захисту прав Позивача як орендодавця спірного майна, переданого до статутного капіталу ПАТ "Українська залізниця", необхідно відступити від висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеного у раніше ухваленому рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів з іншої палати Касаційного господарського суду у справі №904/4125/18. Тому справа підлягає передачі на розгляд об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду.

Керуючись статтею 234, частиною 2 статті 302, статтею 303 Господарського процесуального кодексу України, Суд

У Х В А Л И В:

Справу №918/792/18 з касаційною скаргою Приватного підприємства-фірми "Торгбуд-Сервіс" на рішення Господарського суду Рівненської області від 09.04.2019 та на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 27.08.2019 передати на розгляд об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуюча Г. Вронська

Судді О. Мамалуй

І. Кондратова