ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.12.2019 м.Дніпро Справа № 912/1848/19

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді Орєшкіної Е.В. (доповідач),

Суддів Подобєда І.М., Широбокової Л.П.,

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Державного підприємства "Сільськогосподарське підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№37)" на рішення Господарського суду Кіровоградської області від 27.08.2019 у справі №912/1848/19 (суддя Кабакова В.Г.)

за позовом: Приватного підприємства "Удача", с. Ганна-Требинівка, Устинівський район, Кіровоградська область

до відповідача: Державного підприємства "Сільськогосподарське підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№37)", с.Інгульське, Устинівський район, Кіровоградська область

про стягнення 110 611 грн. 37 коп.,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2019 року Приватне підприємство "Удача" звернулось до Господарського суду Кіровоградської області з позовом про стягнення з Державного підприємства "Сільськогосподарське підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№37)" на свою користь 110 611 грн. 37 коп. заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог посилається на порушення відповідачем прийнятих на себе зобов`язань щодо оплати виконаних позивачем робіт за умовами укладеного між сторонами договору №Г-00103/17 від 03.03.2017.

Рішенням Господарського суду Кіровоградської області від 27.08.2019 у справі №912/1848/19 позов задоволено; з Державного підприємства "Сільськогосподарське підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№37)" на користь Приватного підприємства "Удача" стягнуто 110 611 грн. 37 коп. боргу та 1 921 грн. судового збору.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Державне підприємство "Сільськогосподарське підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№37)" подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, просить Центральний апеляційний господарський його скасувати, прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Апелянт зазначає, що:

- відповідно до актів виконаних робіт, датованих 17.08.2017, усі зазначені види робіт нібито було виконано в один день, що є неможливим; підписання актів виконаних робіт не в дати, які прямо передбачено договором, а в один день, 17.08.2017, свідчить про умисне нехтування умовами договору та про зловживання з боку посадових осіб, які ці акти підписували;

- для визначення строків та порядку надання актів прийому-здачі робіт мають застосовуватись положення пунктів 1.2 та 2.1.3 договору, які позивачем були порушені; зазначені порушення виключають можливість прийняття цих актів виконаних робіт у якості доказів у справі;

- суд першої інстанції навів в рішення пункт 1.2 договору, але належної оцінки йому не надав;

- доказів того, що роботи по договору проводились під наглядом замовника (відповідача) позивач не надав; суд належної оцінки цьому доводу не надав;

- відповідно до п. 3.3. договору підрядник (позивач) не мав права виконувати будь-які роботи до визначення замовником строків виконання цих робіт;

- у договорі перелік культур, які мають буди засіяні, не визначався;

- у позивача взагалі не було правових підстав для виконання будь-яких робіт з посіву культур, та для самостійного визначення культури, яку має бути засіяно на площі в 20 га;

- жодних відомостей про те, у які саме дати виконувались роботи, зазначені в актах виконаних робіт, якою технікою та з яким обладнанням, у матеріалах справи немає; жодного доказу на підтвердження того, що у відповідача дійсно існує поле №44 (Медвежа балка), на якому позивачу було визначено на місцевості межі земельної ділянки площею 20 га позивач суду не надав; відомості про встановлення межі цієї земельної ділянки в натурі на місцевості в матеріалах справи відсутні, тобто виконання будь-яких робіт на цій земельній ділянці є незаконним і саме з цього мав виходити суд при розгляді справи;

- зазначена в договорі земельна ділянка площею 20 га на місцевості ніколи та ніким не визначалась, межі цієї ділянки на місцевості не встановлювались;

- позивач не надав відомостей про те, яким чином визначались межі земельної ділянки, які слід було обробляти на місцевості, хто та коли це робив, за допомогою яких інструментів було визначено ділянку площею 20 га на полі №44, якими саме межовими знаками ділянку площею 2П га було розмічено, чи визначались межі цієї земельної ділянки перед кожним видом робіт, чи ці межі було визначено один раз на весь польовий сезон, яким чином в цьому варіанті при здійсненні обробітку не пошкоджувались межові знаки;

- позивач не мав права здійснювати ніяких робіт на земельній ділянці, яку не визначено на місцевості та межі якої не встановлено;

- в бухгалтерському обліку відповідача договору та зобов`язань щодо оплати виконаних робіт за ним не існує, в журналі реєстрації договорів записи про його реєстрацію відсутні;

- договір та акти виконаних робіт було підписано колишнім директором Державного підприємства "Сільськогосподарське підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№37)" Шевченко Т.В. в один день 17.08.2017, безпосередньо перед його звільненням, яке сталось 01.09.2017, роботи не виконувались, договір та акти виконаних робіт до бухгалтерії підприємства не надавались, номер договору не присвоювався;

- в зв`язку з тим, що судом першої інстанції не було задоволено клопотання відповідача від 27.08.2019, яке направлено до суду засобами електронного зв`язку про відкладення розгляду справи, його було позбавлено можливості подати у даній справі зустрічну позовну заяву про визнання договору №Г-00103/17 від 03.03.2017 недійсним;

- відсутність зареєстрованої податкової накладної та несплата позивачем відповідних сум ПДВ до бюджету є підтвердженням безтоварності договору та актів виконаних робіт до нього; суд першої інстанції належної оцінки цим обставинам не надав.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 07.10.2019 (колегією суддів у складі: головуючий суддя Орєшкіна Е.В. (доповідач), судді Широбокова Л.П., Подобєд І.М.) відкрито апеляційне провадження з розгляду апеляційної скарги Державного підприємства "Сільськогосподарське підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№37)" на рішення Господарського суду Кіровоградської області від 27.08.2019 у справі №912/1848/19, розгляд скарги призначений у порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи, в порядку письмового провадження.

19.11.2019 від Державного підприємства "Сільськогосподарське підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№37)" надійшло клопотання, яким відповідач просить зупинити провадження у справі №912/1848/19 до набрання законної сили рішенням Господарського суду Кіровоградської області у справі №912/2761/19, предметом розгляду якої є визнання недійсним договору №Г-00103/17 від 03.03.2017.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 227 Господарського процесуального кодексу України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадках об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

З клопотання відповідача не вбачається неможливість суду у даній справі самостійно встановити обставини, які стосуються предмету спору і вирішити спір, а тому відсутні підстави для зупинення провадження.

У випадку задоволення позову у справі №912/2761/19 відповідач не позбавлений можливості звернутись до суду із заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.

Позивач відзив на позов не надав.

Відповідно до частини 1 статті 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

Апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

З урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може розглянути такі апеляційні скарги у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи (частина 10 статті 270 Господарського процесуального кодексу України)

Враховуючи, що ціна позову у даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, апелянтом не наведено конкретних обставин справи, які перешкоджали б розгляду апеляційної скарги, апеляційний господарський суд здійснює перегляд оскаржуваного рішення суду першої інстанції без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.

Апеляційний господарський суд, дослідивши наявні у справі докази, перевіривши правильність висновків місцевого господарського суду, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Як встановлено господарським судом та підтверджується матеріалами справи, між Приватним підприємством "Удача" (підрядник) та Державним підприємством "Сільськогосподарське підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№37)" (замовник) укладено договір №Г-00103/17 проведення сільськогосподарських робіт, направлених на виконання дій з вирощування сільськогосподарської продукції від 03.03.2017 (надалі - договір), за умовами якого підрядник (позивач) приймає на себе зобов`язання виконати наступний вид робіт, направлений на вирощування сільськогосподарської продукції на земельній ділянці площею 20 га, яка розташована на полі №44 (Медвежа балка), яке знаходиться у користуванні замовника: боронування, культивація, сівба, коткування, внесення мінеральних добрив, внесення засобів захисту рослин, збирання врожаю, дискування, оранка, подрібнення рослинних решток, перевезення зібраного врожаю, на замовлення замовника, а замовник (відповідач) зобов`язується прийняти роботу та оплатити і вартість у строки та на умовах, що визначаються цим договором та додатками до нього.

Об`єм робіт, що будуть виконуватись підрядником, визначається актами виконаних робіт, який є обов`язковим додатком до цього договору. Після завершення кожного виду робіт підрядник надає замовнику акт з зазначенням виду виконаних робіт, площі земельної ділянки та витрат на проведення даного виду робіт (п. 1.2. договору).

Роботи по цьому договору виконуються обладнанням підрядника з використанням власних паливно-мастильних матеріалів, хімічних засобів обробітку ґрунту та рослин, посівного матеріалу (п. 1.3. договору).

Підрядник зобов`язаний, зокрема, використовувати в ході робіт власне обладнання та розхідні матеріали, виконувати роботи належної якості відповідно до вимог замовника та надавати замовнику на підпис акт прийому-здачі робіт, що фактично були виконані згідно порядку виконання робіт, зазначеному в п. 3 договору.

Замовник зобов`язаний, зокрема, проводити оплату робіт, виконаних підрядником у відповідності до умов цього договору (п. 2.2.4. договору).

Розділом 4 договору сторонами погоджено ціну договору та фінансові розрахунки. Загальна вартість виконаних робіт вираховується з врахуванням загального об`єму виконаних робіт та часу, витраченого на виконання даної роботи, а також витратних матеріалів, які були використані при здійсненні договору. Ціна визначається з врахуванням вартості паливно-мастильних матеріалів, хімічних засобів обробітку ґрунту та рослин, вартості посівного матеріалу.

Ціна на роботи визначається з врахуванням середньоринкових цін, які діють у відповідній місцевості.

Остаточна ціна договору визначається відповідно до актів виконаних робіт з врахуванням ціни на ПММ, витратні матеріали, посівний матеріал, мінеральні добрива та інше на момент придбання даних матеріалів підрядником.

Розрахунок по договору проводиться щорічно після виконання всіх робіт підрядником відповідно до додатку до даного договору та підписання актів виконаних робіт.

Вартість окремих видів робіт встановлюється щорічно відповідно до ринкової вартості робіт, витратних матеріалів, посівного матеріалу, мінеральних добрив, засобів захисту рослин та інше.

Договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами та діє до повного виконання сторін своїх зобов`язань (п. 8.1. договору).

Всі додатки до договору, підписані під час його дії, являються обов`язковими до виконання сторонами договору в повному обсязі (п.8.3. договору).

Договір підписаний повноважними представниками сторін та скріплений печатками підприємств (а.с.11-14).

Додатком №1 до договору сторони передбачили перелік робіт на 2017 рік, вартість робіт та нормовитрати палива, який також підписаний повноважними представниками сторін та скріплений печатками підприємств (а.с.14).

На виконання умов договору сторонами 17.08.2017 підписано та скріплено печатками підприємств акти виконаних робіт (а.с. 15-20), в яких, з дотриманням умов п.1.2 договору, зазначено види робіт, площа земельної ділянки та витрати на проведення таких робіт, що спростовує доводи апелянта стосовно відсутності в актах відповідних відомостей.

Вказаними актами встановлено та підтверджено виконання робіт за договором на загальну суму 110 611 грн. 37 коп. В актах зазначено, що роботи виконані якісно, зауваження відсутні. Підписання даних актів сторонами за умовами договору є підставою для проведення перерахування коштів за виконану роботу після отримання рахунку за виконану роботу, але не пізніше ніж до 31.12.2017.

17.08.2017 позивачем виставлено відповідачу рахунок-фактуру №103 на суму 110 611 грн. 37 коп. (а.с. 21), отримання якого відповідач не заперечує.

Несплата відповідачем виконаних позивачем робіт за договором і є підставою для звернення з даним позовом до суду.

Згідно ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

У договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення (ч. 1 ст. 843 Цивільного кодексу України).

Статтею 846 Цивільного кодексу України передбачено, що строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду. Якщо у договорі підряду не встановлені строки виконання роботи, підрядник зобов`язаний виконати роботу, а замовник має право вимагати її виконання у розумні строки, відповідно до суті зобов`язання, характеру та обсягів роботи та звичаїв ділового обороту.

За ч. 1 ст. 853 Цивільного кодексу України замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково (ч.1 ст. 854 Цивільного кодексу України).

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України).

У відповідності до приписів ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем на виконання умов договору здійснено відповідно до його п. 1.1. наступні роботи: культивацію загальною вартістю робіт з врахуванням вартості пального 15 221 грн. 40 коп.; сівбу соняшника загальною вартістю робіт з врахуванням вартості пального та посівного матеріалу 60 905 грн. 15 коп.; внесення гербіцидів загальною вартістю робіт з врахуванням вартості пального та гербіциду 22 697 грн. 32 коп.; міжрядковий обробіток загальною вартістю робіт з врахуванням вартості пального 11 787 грн. 50 коп.

Факт підписання актів виконаних робіт, як правильно зазначив місцевий господарський суд, засвідчує, що замовник погодився з якістю та належністю проведених підрядником сільськогосподарських робіт, направлених на виконання дій з вирощування сільськогосподарської продукції, відступів від умов договору або інших недоліків замовником не встановлено.

Відповідно до умов договору та актів виконаних робіт Державне підприємство "Сільськогосподарське підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№37)" мало оплатити роботи за виставленим рахунком-фактурою у строк до 31.12.2017.

Оскільки, сторонами не надано до матеріалів справи доказів виконання відповідачем зобов`язань за договором та сплати 110 611 грн. 37 коп. боргу, місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку щодо наявності підстав для задоволенню позову.

Доводи апелянта про те, що обов`язку по сплаті будь-яких коштів по цьому договору у відповідача немає, оскільки позивач їх виконував за своїм особистим рішенням та на свій ризик, є неспроможними з огляду на існування між сторонами договору, який, у відповідності до ст.629 Цивільного кодексу України, є обов`язковим для виконання сторонами.

Щодо посилання апелянта на те, що відповідач не мав права користування земельними ділянками, які надано в постійне користування Устинівській ІК 305/37, а тому відсутні його зобов`язання перед позивачем, слід зазначити, що відповідно до Статуту Державного підприємства "Сільськогосподарське підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№37)" воно засноване на державній власності та належить до сфери управління Міністерства юстиції України, яке здійснює управління ним безпосередньо або через територіальні органи Міністерства юстиції міжрегіональні управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації та входить до складу Державної кримінально-виконавчої служби України.

Відповідно до листа відповідача від 28.03.2019 №10/369, що адресований органу ДВС, фактичне використання земельних ділянок, які відповідно до рішення Устинівської районної Ради народних депутатів Кіровоградської області від 09.11.2995 року надано у постійне користування установі ІК 305/37/, правонаступником якої є Державна установа Устинівський виправний центр (№37), здійснює Державне підприємство "Сільськогосподарське підприємство Державної кримінально-виконавчої служби (№37)", а тому зазначені землі перебувають на балансі відповідача, він використовує їх, отже, відповідач несе відповідні зобов`язання перед позивачем за умовами укладеного між сторонами договору.

Доводи скаржника відносно того, що акти виконаних робіт підписані в один день 17.08.2017, в той час як роботи, зазначені в цих актах, не могли бути виконанні одночасно, колегією суддів до уваги не приймаються, оскільки договором не встановлено термін надання та підписання актів виконаних робіт, тобто, дата підписання актів не зобов`язана співпадати з датою виконання робіт.

Посилання апелянта на відсутність доказів того, що роботи по договору проводились під наглядом замовника та доказів узгодження між сторонами строків виконання таких робіт спростовуються підписанням сторонами актів приймання-передачі виконаних робіт повноважними представниками, що свідчить про їх виконання позивачем належним чином та прийняття відповідачем у повному обсязі.

Не приймаються колегією суддів і доводи апеляційної скарги відносно того, що по даному договору види робіт, які необхідно було виконати, та перелік культур, які мають бути засіяні на визначеній договором площі не було визначено, оскільки в матеріалах справи відсутні докази того, що відповідач заявляв позивачу про виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків, а відтак, в силу ч.1 ст. 853 Цивільного кодексу України та за наявності підписаних і скріплених печатками підприємств актів виконаних робіт, недоречним є посилання скаржника, що сторони не погодили, які види робіт повинні бути виконані.

Стосовно посилання скаржника на те, що суд першої інстанції не надав належної оцінки доводам щодо відсутності на підприємстві жодних відомостей про укладання договору та про виконання зазначених робіт й підписання актів виконаних робіт, то вказані обставини свідчать про неналежне ведення бухгалтерського обліку відповідачем та журналу реєстрації договорів на підприємстві.

Доводи апелянта стосовно податкових зобов`язань позивача до уваги не приймаються, оскільки розгляд спорів з відповідним предметом до компетенції господарських суддів не входить.

Щодо доводів апелянта про допущені судом першої інстанції порушення норм процесуального права в частині відмови у задоволенні клопотання від 27.08.2019, яке було направлено до суду засобами електронного зв`язку, про відкладення розгляду справи, що позбавило відповідача можливості, за його твердженням, подати у даній справі зустрічну позовну заяву про визнання договору №Г-00103/17 від 03.03.2017 недійсним, то колегія суддів вважає їх безпідставними.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Господарського суду Кіровоградської області від 08.07.2019 було відкрито провадження у справі №912/1848/19 та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження; судовий розгляд призначено на 13.08.2019 року, встановлено строк для подання відзиву на позов з усіма документами (доказами) до нього - протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

З рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення вбачається, що відповідач отримав ухвалу суду 12.07.2019 року (а.с.53), а тому повинен був подати заперечення проти позову та усі докази до нього, у тому числі, зустрічну позовну заяву, протягом 15 днів, тобто, до 28.07.2019. Разом з цим, у зазначений строк відповідач не здійснив відповідні процесуальні дії.

За наведених обставин, відмовляючи у задоволенні клопотання про відкладення розгляду справи, суд першої інстанції діяв у межах та у спосіб, визначених процесуальним законодавством, та не порушив норм процесуального права.

Відповідно до частини 1 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (частина 4 статті 269 Господарського процесуального кодексу України).

Враховуючи встановлені вище обставини справи, зазначені положення законодавства, апеляційний господарський суд відхиляє доводи апелянтів, наведені в обґрунтування апеляційної скарги.

Таким чином, апеляційний господарський суд вбачає підстави, передбачені статтею 276 Господарського процесуального кодексу України, для залишення рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційних скарг - без задоволення.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта.

З огляду на викладене та керуючись ст. 129, ст. 276, ст. 282, ст. 284 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державного підприємства "Сільськогосподарське підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№37)" залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Кіровоградської області від 27.08.2019 у справі №912/1848/19 залишити без змін.

Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Державне підприємство "Сільськогосподарське підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№37)".

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, зазначених у пункті 2 частини 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Е.В. Орєшкіна

Суддя Л.П. Широбокова

Суддя І.М. Подобєд