ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.12.19 Справа № 917/1673/19

Господарський суд Полтавської області у складі судді Сіроша Д. М., за участю секретаря судового засідання Бойченко Л. О., розглянув у порядку загального позовного провадження справу за позовом

Акціонерного товариства "Полтаваобленерго"

до Кременчуцької загальноосвітньої школи I- III ступенів № 12 Кременчуцької міської ради

про стягнення суми основного боргу, пені інфляційних та 3% річних

без участі представників сторін

Обставини справи: Акціонерне товариство "Полтаваобленерго" звернулося з позовом до Кременчуцької загальноосвітньої школи I-III ступенів № 12 Кременчуцької міської ради про стягнення 762399,51 грн заборгованості на підставі договору № 1737 від 01.01.2010 про постачання теплової енергії в гарячій воді, з яких: 581141,35 грн - вартість спожитої теплової енергії, 150027,47 грн - пеня, 17122,91 грн - інфляційні, 14107,78 грн - 3% річних.

Позовні вимоги обґрунтовані несвоєчасним здійсненням розрахунків за поставлену теплову енергію на підставі договору № 1737 від 01.01.2010 про постачання теплової енергії в гарячій воді.

Відповідач у відзиві на позов (вх. № 1170928.10.2019) повідомив суд про часткову сплату заборгованості в розмірі 167467,00 грн та просить суд зменшити розмір пені на 90%.

Позивач у відповіді на відзив (вх. № 12065 05.11.2019) заперечив проти клопотання відповідача проти зменшення розміру пені, посилаючись на те, що відповідач не надав доказів на підтвердження того, що Кременчуцька загальноосвітня школа I-III ступенів № 12 Кременчуцької міської ради є неприбутковою організацією. Також зазначає, що відповідачем не надано доказів вжиття ним заходів для своєчасного виконання зобов`язань, тому підстави для зменшення розміру пені відсутні.

Ухвалою від 16.09.2019 суд прийняв позовну заяву до розгляду і відкрив провадження у справі, постановив справу розглядати у порядку загального позовного провадження, призначив підготовче засідання у справі на 11:20 23.10.2019.

Ухвалою від 19.11.2019 суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 11:30 03.12.2019.

Від позивача надійшло клопотання про зменшення розміру позовних вимог до 594932,51 грн.

19.11.2019 відповідач в письмових поясненнях повідомив суд про сплату заборгованості за спожиту теплову енергію в сумі 413674,35 грн та надав платіжні доручення № 503 від 13.11.2019 та № 504 від 13.11.2019.

19.11.2019 від позивача надійшло клопотання про зменшення розміру позовних вимог в частині стягнення вартості теплової енергії у розмірі 413674,35 грн у зв`язку з їх сплатою та повернення надлишково сплаченого судового збору в розмірі 8717,12 грн.

Отже станом на 18.11.2019 заборгованість відповідача становить 181258,16 грн, а саме: 150027,47 грн - пеня, 17122,91 грн інфляційні нарахування, 14107,78 грн - 3% річних.

Відповідно до пункту 2 частини 2 статті 46 Господарського процесуального кодексу України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Суд приймає до розгляду заяву про зменшення розміру позовних вимог та вирішує спір виходячи з нової ціни позову.

Відповідно до статті 219 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів.

Розглянувши матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

01.01.2010 Публічне акціонерне товариство «Полтаваобленерго» в особі заступника начальника Кременчуцької філії Одіної А. А. та Кременчуцька загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів № 12 Кременчуцької міської ради Полтавської області уклали договір № 1737 про постачання теплової енергії в гарячій воді.

Відповідно до пункту 1.1 договору Теплопостачальна організація зобов`язується надавати Споживачеві вчасно та відповідної якості послуги з постачання теплової енергії в гарячій воді, а Споживач зобов`язується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами та здійснювати інші платежі у строки та на умовах, передбачених договором і додатками до нього.

Так, пунктом 1.2 договору визначено, що тарифи на послуги з теплопостачання затверджуються в установленому порядку відповідно до Закону України «Про теплопостачання» та діючого законодавства України.

Відповідно до статті 16 Закону України «Про теплопостачання», встановлення тарифів на теплову енергію суб`єктам природних монополій у сфері теплопостачання відноситься до повноважень Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг.

Додатком № 2 до договору встановлено фактичні обсяги теплового навантаження та теплопостачання і орієнтовна вартість теплової енергії відпущеної Споживачу за поточний рік відповідно до тарифів діючих на момент укладання договору, а додатком № 3 до договору встановлено тариф на момент укладення договору, можливість його зміни і повідомлення про це Споживача.

Розрахунки за спожиту теплову енергію здійснюються у відповідності до пункту 23 «Правил користування тепловою енергією» (далі Правила), затверджених постановою КМУ № 1198 від 03.10.2007, пунктом 2.2.2 договору та додатку № 4 «Порядок розрахунків за спожиту теплову енергію» до договору.

Згідно з пунктом 1 додатку № 4 до договору, розрахунковим періодом є календарний місяць. Споживач за 3 дні до початку розрахункового періоду сплачує Теплопостачальній організації прогнозовану вартість теплової енергії за вказаними в додатку № 2 Гкал (гігакалорії), передбаченої на розрахунковий період, з урахуванням залишкової суми заборгованості на початок місяця. Сплату рахунків Теплопостаної організації, виписаних на виконання даного договору, Споживач зобов`язаний проводити не пізніше 7 (семи) календарних днів з моменту їх надсилання (надання).

Порушуючи умови договору, відповідач зобов`язання з оплати отриманого товару виконував несвоєчасно.

Так, за грудень 2018 року, січень 2019 року, лютий 2019 року, березень 2019 року та квітень 2019 року відповідачем сплачена вартість спожитої теплової енергії в сумі 581141,35 грн після відкриття провадження у справі, що підтверджується, доданими до матеріалів справи, платіжними дорученнями.

Отже матеріалами справи підтверджується факт несвоєчасної оплати відповідачем теплової енергії з порушенням, встановлених договором строків.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням правових підстав позову, суд виходив з наступного.

Згідно з статтею 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до статті 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України, положення якої кореспондуються з частинами 1 та 2 статті 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених Господарським кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (пункт 1 частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України).

Згідно з частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з пунктами 1, 3 статті 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до частини другої статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України, є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

У відповідності до пункту 6 додатку № 4 до договору, пункту 4.2.2 договору № 1737 про постачання теплової енергії в гарячій воді, Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" за несвоєчасне внесення плати за спожиту теплову енергію Споживач сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який нараховується. На суму боргу здійснюються додаткові нарахування із застосуванням індексу інфляції та 3% річних за весь час прострочення, що передбачено статтею 625 Цивільного кодексу України - боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За несвоєчасне внесення плати за спожиту теплову енергію відповідачу нараховано: пеню за грудень 2018 року, січень 2019 року, лютий 2019 року, березень 2019 року та квітень 2019 року на загальну суму 150027,47 грн, 3% річних від простроченої суми в розмірі 14107,78 грн за грудень 2018 року, січень 2019 року, лютий 2019 року, березень 2019 року та квітень 2019 року та 17122,91 грн інфляційних за грудень 2018 року, січень 2019 року, лютий 2019 року та березень 2019 року.

Здійснивши перевірку, наданого позивачем розрахунку в частині позовних вимог щодо стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних суд дійшов висновку, що заявлені вимоги є правомірними, обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Водночас відповідач у відзиві на позовну заяву просить суд зменшити розмір пені за договором № 1737 про постачання теплової енергії в гарячій воді від 01.01.2010 на 90%.

У статті 233 Господарського кодексу України закріплено, що суд має право зменшити розмір санкцій, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора. При цьому повинно бути взято до уваги ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Частиною 3 статті 551 Цивільного кодексу України встановлено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. При цьому відсутність чи невисокий розмір збитків може бути підставою для зменшення судом розміру неустойки, що стягується з боржника.

Зі змісту зазначених норм убачається, що зменшення розміру заявленої до стягнення пені є правом суду, а за відсутності переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення пені.

Таким чином вирішення питання про зменшення неустойки та розмір, до якого вона підлягає зменшенню, закон відносить на розсуд суду. При цьому неустойка не може бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора. Зазначена правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 04.05.2018 у справі № 917/1068/17 та від 23.09.2019 у справі № 920/1013/18, що відповідно до частини 4 статті 236 Господарського процесуального кодексу України має враховуватись судами при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин.

Враховуючи те, що відповідач є навчальним закладом, сплату відповідачем суми основного боргу в повному обсязі, значний розмір нарахованої і пред`явленої до стягнення пені та відсутність доказів понесення позивачем збитків, внаслідок порушення відповідачем взятих на себе грошових зобов`язань за договором постачання теплової енергії в гарячій воді, суд визнав зазначені обставини винятковими та дійшов висновку про наявність підстав для зменшення, заявленого до стягнення розміру пені на 90% - до 15002,75 грн.

При розподілі судових витрат суд виходив з наступного.

Матеріали справи № 917/1673/19 містять платіжне доручення № 9 від 20.09.2019 про сплату судового збору в розмірі 11435,99 грн.

Відповідно до пункту 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Від позивача надійшло клопотання про повернення надмірно сплаченого судового збору в розмірі 8717,12 грн, у зв`язку зі зменшенням розміру позовних вимог.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір", сплачена сума судового збору повертається в разі зменшення позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про повернення судового збору з Державного бюджету України в сумі 8717,12 грн.

Отже судовий збір, сплачений позивачем при зверненні в суд з даним позовом, покладається на відповідача в сумі 2718,87 грн.

Керуючись статтями 129, 130, 232, 233, 237, 238 та 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Кременчуцької загальноосвітньої школа І-ІІІ ступенів № 12 Кременчуцької міської ради Полтавської області (39600, м. Кременчук, вул. Володимира Великого (Тельмана), буд. 52, ) на користь Акціонерного товариства "Полтаваобленерго" (36022, м. Полтава, вул. Старий Поділ, 5, ) 15002,75 грн пені 17122,91 грн інфляційних нарахувань, 14107,78 грн 3% річних, 2718,87 грн судового збору (на розрахунковий рахунок № НОМЕР_1 , АТ "ТАСКОМБАНК", МФО 339500, ).

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Відмовити в позові в частині стягнення 135024,72 грн пені.

Повернути Акціонерному товариству "Полтаваобленерго" з Державного бюджету України 8717,12 грн судового збору, сплаченого платіжним дорученням № 9 від 20.09.2019, оригінал якого міститься в матеріалах справи № 917/1673/19.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення. Відповідно до пункту 17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України, апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя Д. М. Сірош