ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" грудня 2019 р. Справа№ 911/1246/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Козир Т.П.

суддів: Яковлєва М.Л.

Коробенка Г.П.

розглянувши у порядку письмового провадження, без виклику учасників справи, апеляційну скаргу Броварської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління державної фіскальної служби у Київській області

на рішення господарського суду Київської області від 19.07.2019 (повний текст складено 19.07.2019)

у справі №911/1246/19 (суддя Лилак Т.Д.)

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Енергогазрезерв"

до Броварської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління державної фіскальної служби у Київській області

про стягнення 79006,62 гривень,

УСТАНОВИВ:

У травні 2019 року товариство з обмеженою відповідальністю "Енергогазрезерв" (далі - позивач) звернувся у Господарський суд Київської області з позовом до Броварської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління державної фіскальної служби у Київській області (далі - відповідач) та просив суд стягнути з відповідача на користь позивача 79006,62грн., у тому числі: 66830,63 грн. основного боргу за газ, поставлений в грудні 2018 року в обсязі 4.655 тис.м.куб., 6921,99 грн. пені, 576,76 грн. - 3% річних та 4678,14 грн. штрафу у розмірі 7% за прострочення понад 20 днів.

Позовні вимоги мотивовані тим, що на виконання умов договору №С/76-18 постачання природного газу від 02.02.2018 та додаткових угод до нього позивач протягом лютого-грудня 2018 року постачав відповідачу природний газ, який не був оплачений у повному обсязі.

Заперечуючи проти позову у суді першої інстанції, відповідачем було подано відзив на позовну заяву, у якому він посилався на те, що обсяги отриманого природного газу визначались за показниками лічильника; ним був повністю оплачений отриманий природний газ у період лютого-грудня 2018 року; виставлення позивачем для оплати додаткових обсягів поставки природного газу за грудень 2018 року є безпідставним, оскільки газ в об`ємі 4.655 тис.м.куб. не поставлявся; також вказав, що відповідач перебуває у процесі реорганізації. Відзив на позовну заяву залишено судом першої інстанції без розгляду у зв`язку із пропуском встановленого судом строку на його подання.

Рішенням Господарського суду Київської області від 19 липня 2019 року позов задоволено.

З Броварської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління державної фіскальної служби у Київській області стягнуто на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Енергогазрезерв" 66830,63гривень основного боргу, 6921,99 гривень пені, 576,76 гривень - 3% річних, 4678,14гривень штрафу та 1921,00 гривень судового збору.

Не погодившись з прийнятим рішенням суду, Броварська об`єднана державна податкова інспекція Головного управління державної фіскальної служби у Київській області звернулась з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом порушено норми матеріального та процесуального права, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки згідно даних приладів обліку відповідачем було спожито у грудні 2018 року природний газ у обсязі 8.272 тис.м.куб., який був повністю оплачений, у той же час позивачем не підтверджено належними доказами факт додаткової поставки відповідачу у грудні 2018 року природного газу в обсязі 4.655 тис.м.куб. і вказані обсяги відповідачем не споживались; відповідач знаходиться в ліквідації шляхом приєднання і чинним законодавством встановлено окремий порядок заявлення вимоги кредиторами.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21 жовтня 2019 року поновлено строк апеляційного оскарження, відкрито апеляційне провадження, встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу - до 10 листопада 2019 року, сторонам роз`яснено, що апеляційна скарга буде розглянута у письмовому провадженні, без виклику учасників справи.

30 жовтня 2019 року від відповідача надійшли додаткові пояснення до апеляційної скарги, у яких він вказує, що несвоєчасно подав до суду першої інстанції відзив на позовну заяву, оскільки у зв`язку із реорганізацією відбулось скорочення штатної чисельності працівників, відсутній юридичний відділ і відзив готував представник ГУ ДФС у Київській області, який знаходиться у іншому місті, що потребувало додаткового часу на пересилку документів. Також у поясненнях міститься клопотання про розгляд справ у відкритому судовому засіданні з викликом сторін.

07 листопада 2019 року від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому він заперечує проти її задоволення та просить залишити оскаржуване рішення без змін, посилаючись на те, що відповідач визнає факт споживання природного газу у 2018 році; перебування відповідача в стадії ліквідації не впливає на спірні правовідносини, оскільки грошові вимоги є поточними, а не кредиторськими.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18 листопада 2019 року відмовлено у задоволенні клопотання Броварської ОДПІ про розгляд апеляційної скарги у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.

Частиною 2 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) встановлено, що розгляд справ у суді апеляційної інстанції починається з відкриття першого судового засідання або через п`ятнадцять днів з дня відкриття апеляційного провадження, якщо справа розглядається без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 273 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції розглядається протягом шістдесяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі.

Враховуючи, що апеляційне провадження у даній справі було відкрито 21 жовтня 2019 року, апеляційна скарга має бути розглянута у строк по 20 грудня 2019 року.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши апеляційну скаргу, Північний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 02 лютого 2018 року між товариством з обмеженою відповідальністю "Енергогазрезерв", як постачальником, та Броварською об`єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Київській області, як споживачем, був укладений договір №С/76-18 постачання природного газу (далі - договір), відповідно до п. 1.1 якого постачальник зобов`язується поставити споживачу у 2018 році товар: природний газ (код за ДК 021:2015:09120000-6-Газове паливо (природний газ)) (далі газ), в обсягах і порядку, передбачених даним договором, а споживач зобов`язується прийняти газ та оплатити постачальнику його вартість у розмірах, строки, порядку та на умовах, передбачених даним договором.

Пунктом 1.2 договору встановлено, що постачальник передає споживачу газ в обсягах 56000 тис. куб.м., в тому числі по місяцях: лютий - 14 тис. куб.м., березень - 11 тис. куб.м., жовтень 6 тис куб.м., листопад 11 тис. куб.м., грудень - 14 тис. куб.м. Дані обсяги є плановими та можуть зменшуватися або збільшуватися залежно від реального фінансування видатків та потреб споживача. Постачання газу здійснюється для потужностей споживача за наступною адресою: Київська обл., м. Бровари, вул. Київська 286 (адмінбудинок Броварської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області).

Згідно з п.1.4 договору постачання/споживання підтвердженого обсягу природного газу протягом розрахункового періоду здійснюється нерівномірно. Відхилення від середньодобової норми, яка визначається шляхом ділення місячного підтвердженого обсягу газу на кількість днів протягом цього місяця - допускається ±50%.

Відповідно до п. 1.6 договору допускається відхилення споживання обсягу природного газу за розрахунковий період ±5% від загального споживання без коригування.

Згідно з п. 2.1 договору загальна вартість даного договору складає 566160 грн., в т.ч. ПДВ: 94360 грн.

Пунктом 2.3 договору встановлено, що місячна вартість газу визначається як добуток ціни газу, що визначена у п.2.1 договору, на кількість газу, реалізованого у відповідному місяці. Загальна вартість газу за цим договором визначається, як сума місячних вартостей газу.

У пункті 3.3 договору сторони домовились, що відповідно до п. 1 ст. 23 Бюджетного кодексу України бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, та п. 1 ст.48 БКУ взяття бюджетних зобов`язань та здійснення платежів проводиться в межах бюджетних асигнувань, встановлених кошторисами. Розрахунки проводяться шляхом оплати споживачем грошових коштів на поточний рахунок постачальника згідно рахунків за отриманий товар до 10 числа місяця наступного за місяцем постачання.

Порядок та умови постачання, приймання та обліку газу сторони узгодили у розділі 4 договору.

У пункті 10.1 договору встановлено, що він набирає чинності з моменту його підписання, разом з тим, сторони домовились, що відповідно до статті 631 Цивільного кодексу України умови цього договору застосовуються до відносин між сторонами до його укладення, тобто, з 1 лютого 2018 року і діє до 31 грудня 2018 року, а в частині не виконання зобов`язань - до їх повного виконання.

У процесі виконання договору між сторонами було підписано наступні додаткові угоди:

- додаткову угоду №1 про зміну планових обсягів природного газу, загальної вартості договору без зміни загальної вартості договору та збільшення ціни природного газу з 01.06.2018 до 10851,00 грн. за 1000,00 куб.м яка включає в себе вартість 1000 м. куб. газу в сумі 9042,50 грн. та ПДВ 20%;

- додаткову угоду №2 про зміну планових обсягів природного газу без зміни загальної вартості договору та збільшення ціни природного газу з 31.08.2018 до 11936,10 грн. за 1000,00 куб.м яка включає в себе вартість 1000,00 куб. газу в сумі 9946,75 грн. та ПДВ 20%;

- додаткову угоду №3 про зміну планових обсягів природного газу без зміни загальної вартості договору та збільшення ціни природного газу з 01.09.2018 до 13128,00 грн. за 1000,00 куб.м. яка включає в себе вартість 1000 м куб. газу в сумі 11963,95 грн. та ПДВ 20%;

- додаткову угоду №4 про зміну планових обсягів природного газу без зміни загальної вартості договору та збільшення ціни природного газу з 01.10.2018 до 14356,74 грн. за 1000,00 куб.м яка включає в себе вартості 1000 м куб. газу в сумі 11963,96 грн. та ПДВ 20%.

На виконання умов договору позивач протягом лютого-грудня 2018 року поставив, а відповідач прийняв природний газ у наступних обсягах: згідно акту №РН-0000554 від 28.02.2018 - 9,598 тис.м.куб. на суму 97035,78 грн., згідно акту №РН-0000856 від 31.03.2018 - 9,397 тис.м.куб. на суму 95003,68 грн., згідно акту №РН-0002399 від 31.10.2018 - 1,420 тис.м.куб. на суму 20386,57 грн., згідно акту №РН-0002737 від 30.11.2018 - 7,057 тис.м.куб на суму 101315,52 грн. та згідно акту №РН-0003024 від 31.12.2018 - 8,599 тис.м.куб. на суму 123453,61 грн.

Вказані акти приймання-передачі природного газу підписані без зауважень представниками обох сторін, підписи яких скріплені печатками, а отриманий за вказаними актами природний газ відповідачем оплачений у повному обсязі, що підтверджується банківськими виписками та визнається учасниками справи, отже, згідно ч. 1 ст.75 ГПК України, не потребує додаткового доказування.

27 березня 2019 року, тобто, майже через чотири місяці після закінчення строку дії договору в частині поставки, позивач за вих. №27/031-19 направив на адресу відповідача вимогу про сплату боргу. У вказаній вимозі позивач вказує, що відповідно до акту №РН-0003205 приймання-передачі природного газу від 31.12.2018 було виділено обсяг газу у розмірі 4.655 тис.м.куб. за ціною 11963,95 грн. (за 1000 тмс.куб.м. буз ПДВ, загальна сума за переданий природний газ протягом грудня 2018 року становить 66830,63 грн., яка не оплачена. Тому пропонує сплатити повністю суму боргу протягом семи днів з моменту отримання. До вимоги додано акт звірки взаєморозрахунків від 27.03.2019 (2 екземпляра), акт приймання-передачі природного газу №РН-0003205 від 31.12.2018 на суму 66830,63 гривень (2 екземпляра) і рахунок-фактуру №СФ-0006445 від 31.12.2018.

Однак, матеріали справи не містять доказів отримання вказаної вимоги відповідачем, крім того, відсутні докази оплати відповідачем вказаної суми.

У цей же день, 27.03.2019, позивач за вих. №27/031-19 направив ПАТ "Київоблгаз" заяву щодо підтвердження фактичного споживання природного газу, у якій вказав, що споживач (Броварська ОДПІ) не підписав акт №РН-0003205 від 31.12.2018 щодо поставки газу в об`ємі 4,655 тис.м.куб., тому просив надати письмове підтвердження фактичного споживання природного газу Броварською ОДПІ протягом 2018 року з ресурсу позивача згідно договору.

Листом від 25.04.2019 ПАТ "Київоблгаз" повідомило позивачу про відсутність правових підстав для надання запитуваної інформації, оскільки споживач зобов`язаний поінформувати постачальника про загальний об`єм та обсяг розподіленого та спожитого природного газу за відповідний період відповідно до вимог Правил постачання природного газу.

03 травня 2019 року позивач за вих. №03/035-19 направив АТ "Укртрансгаз" запит на підтвердження обсягів спожитого природного газу, у якому вказав, що споживач (Броварська ОДПІ) не підписав акт №РН-0003205 від 31.12.2018 щодо поставки газу в об`ємі 4,655 тис.м.куб., тому просив надати письмове підтвердження фактичного споживання природного газу Броварською ОДПІ протягом 2018 року з ресурсу позивача. Матеріали справи не містять відповіді на вказаний запит.

У зв`язку із викладеними обставинами позивач звернувся до суду із даним позовом та просив стягнути з відповідача 66830,63 грн. основного боргу за газ, поставлений в грудні 2018 року в обсязі 4.655 тис.м.куб. згідно акту №РН-0003205 від 31.12.2018, а також 6921,99 грн. пені, 576,76 грн. - 3% річних та 4678,14 грн. штрафу у розмірі 7%, нарахованих у зв`язку із простроченням виконання грошового зобов`язання.

Відповідачем був поданий відзив на позовну заяву, у якому він заперечив проти позову, посилаючись на те, що відповідно до умов договору кількість поставленого газу визначається за показниками встановленого у споживача комерційного вузлу обліку; відповідачем подавались відповідні звіти щодо обсягів спожитого природного газу; у грудні 2018 року відповідачем, згідно показань лічильника, було спожито 8272 м.куб. природного газу, а позивачем було поставлено 8599 м.куб. природного газу, що підтверджується актом №РН-0003024 від 31.12.2018 і вказаний обсяг відповідачем оплачений.

Суд першої інстанції залишив вказаний відзив без розгляду, оскільки відповідач повинен був подати відзив у строк до 12.06.2019, однак, подав до суду 14.06.2019, без жодного обґрунтування поважності причин такого пропуску, а також не направив копію відзиву позивачу.

Задовольняючи позовні вимоги у повному обсязі, суд першої інстанції прийшов до висновку, що вони є обґрунтованими і доведеними, оскільки відповідачем не було надано в письмовій формі мотивованої відмови від підписання акту приймання-передачі природного газу №РН-0003024 від 31.12.2018, а тому газ вважається поставленим і прийнятим споживачем від постачальника на підставі даних постачальника.

Однак, Північний апеляційний господарський суд не погоджується із висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволенні позову з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Права та обов`язки сторін у даній справі виникли на підставі договору №С/76-18 постачання природного газу від 02.02.2018, який за своєю правовою природою є договором поставки енергоносіїв приєднаними мережами.

Договір укладений належним чином, підписаний повноважними особами, у встановленому порядку не визнаний недійсним, отже, був чинним і обов`язковим для сторін.

Договір також відповідає вимогам статті 714 ЦК України, якою передбачено, що до договору поставки енергоносіїв приєднаними мережами застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає з характеру відносин сторін.

Предметом розгляду у даній справі є матеріально-правова вимога про стягнення заборгованості в сумі 66830,63 грн. за поставлений у грудні 2018 року природний газ в обсязі 4,655 тис.м.куб., а також застосування наслідків прострочення виконання грошового зобов`язання.

Згідно зі ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ч. 3 ст. 714 ЦК України законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами.

Так, Законом України "Про ринок природного газу" (далі - Закон) визначаються правові засади функціонування ринку природного газу України, заснованого на принципах вільної конкуренції, належного захисту прав споживачів та безпеки постачання природного газу, а також здатного до інтеграції з ринками природного газу держав - сторін Енергетичного Співтовариства, у тому числі шляхом створення регіональних ринків природного газу.

У статті 1 вказаного Закону містяться, зокрема, наступні визначення: постачальник природного газу (далі - постачальник) - суб`єкт господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із постачання природного газу; постачання природного газу - господарська діяльність, що підлягає ліцензуванню і полягає в реалізації природного газу безпосередньо споживачам на підставі укладених з ними договорів; споживач - фізична особа, фізична особа - підприємець або юридична особа, яка отримує природний газ на підставі договору постачання природного газу з метою використання для власних потреб, а не для перепродажу, або використання в якості сировини.

Отже, у спірних правовідносинах позивач є постачальником природного газу, а відповідач є споживачем.

Частиною 1 ст. 12 Закону встановлено, що постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбаченими договором. Якість та інші фізико-хімічні характеристики природного газу визначаються згідно із встановленими стандартами та нормативно-правовими актами.

Згідно з ч. 3 зазначеної статті права та обов`язки постачальників і споживачів визначаються цим Законом, Цивільним і Господарським кодексами України, правилами постачання природного газу, іншими нормативно-правовими актами, а також договором постачання природного газу.

Частиною 2 ст. 13 Закону встановлено, що споживач зобов`язаний, зокрема: забезпечувати своєчасну та повну оплату вартості природного газу згідно з умовами договорів; не допускати несанкціонованого відбору природного газу; забезпечувати безперешкодний доступ уповноважених представників оператора газотранспортної системи, оператора газорозподільної системи до вузлів обліку природного газу та з метою встановлення вузлів обліку газу.

Відповідно до частин 1-3 ст. 18 Закону приладовий облік природного газу здійснюється з метою отримання та реєстрації достовірної інформації про обсяги і якість природного газу під час його транспортування, розподілу, постачання, зберігання та споживання. Приладовий облік природного газу здійснюється з метою визначення за допомогою вузла обліку природного газу обсягів його споживання та/або реалізації, на підставі яких проводяться взаєморозрахунки суб`єктів ринку природного газу. Постачання природного газу споживачам здійснюється за умови наявності вузла обліку природного газу.

Відповідно до ч. 1 ст. 662 ЦК України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Частиною 1 ст. 664 ЦК України передбачено, що обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент вручення товару покупцеві.

Відповідно до п.4.1 договору кількість поставленого споживачу газу визначається за показниками встановленого у споживача комерційного вузлу обліку, та підтверджується оператором ГРМ та/або оператором ГТС.

У пункті 4.3 договору встановлено, що приймання-передача газу, поставленого постачальником та прийнятого споживачем у звітному місяці, оформляються шляхом підписання та скріплення печаткою щомісячних актів приймання-передачі, які є невід`ємними частинами цього договору, і які є підставою для остаточних розрахунків між сторонами.

Для складання актів приймання-передачі природного газу, споживач до 3 числа місяця, наступного за місяцем постачання природного газу, зобов`язаний надати постачальнику копію акту про фактичний об`єм (обсяг) розподіленого (про транспортованого) природного газу споживачу, складеного між споживачем та оператором ГРМ або оператором ГТС (п.4.3.1 договору).

На підставі отриманих від споживача даних та/або даних оператора ГТС постачальник протягом 3 робочих днів з дня їх отримання складає, підписує і скріплює печаткою акти приймання-передачі природного газу та направляє їх споживачу (п.4.3.2 договору).

Згідно з п.4.4 договору споживач протягом 2 днів з дати одержання актів приймання-передачі природного газу зобов`язується повернути постачальнику один примірник оригіналу акту приймання-передачі природного газу, підписаний уповноваженим представником споживача, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акту приймання-передачі природного газу.

Пунктом 4.5 договору встановлено, що у разі невиконання обов`язку, передбаченого п. 4.4 даного договору, газ вважається поставленим і прийнятим споживачем від постачальника на підставі даних постачальника та/або документів та/або інформації, які складаються та/або надаються оператором ГТС та/або оператором ГРМ до врегулювання розбіжностей згідно договору або в судовому порядку.

З доказів, наявних у матеріалах справи, вбачається, що у грудні 2018 року позивачем було поставлено відповідачу 8,599 тис.м.куб. природного газу на суму 123453,61 грн., що підтверджується актом №РН-0003024 від 31.12.2018, і цей природний газ був оплачений у повному обсязі. Обсяг вказаного природного газу, за доводами відповідача, які не спростовані позивачем, був визначений на підставі показників лічильника, що відповідає положенням п.п4.1, 4.3 договору.

Крім цього, у березні 2019 року позивач направив відповідачу ще один акт приймання-передачі природного газу за грудень 2018 року - №РН-0003205 від 31.12.2018, згідно якого поставлено 4,655 тис.м.куб. природного газу на суму 66830,63 грн.

Однак, матеріали справи не містять жодних доказів, які підтверджують фактичну поставку природного газу у вказаних обсягах, як то передбачено умовами договору (показників комерційного вузлу обліку, інформації, яка складається та/або надається оператором ГТС (ПАТ "Укртрансгаз") та/або оператором ГРМ (ПАТ "Київоблгаз")).

Отже, поставка позивачем відповідачу природного газу у грудні 2018 в обсязі 4,655 тис.м.куб. на суму 66830,63 грн. згідно акту №РН-0003205 від 31.12.2018 є недоведеною.

Висновок суду першої інстанції про те, що відсутність мотивованої відмови від підписання акту свідчить про поставку цього обсягу природного газу постачальником і прийняття його споживачем, є необґрунтованим, оскільки матеріали справи не містять доказів отримання відповідачем спірного акту, отже, відсутні підстави для застосування у даному випадку положень п.4.5 договору.

Частиною 1 статті 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному та повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що факт поставки відповідачу природного газу у грудні 2018 року в обсязі 4,655 тис.м.куб. не підтверджений позивачем належними і допустимими доказами, а тому позовні вимоги про стягнення 66830,63 грн. основного боргу, згідно акту №РН-0003205 від 31.12.2018, не підлягають задоволенню за недоведеністю.

Щодо позовних вимог про стягнення 6921,99 грн. пені, 576,76 грн. - 3% річних та 4678,14 грн. штрафу, то вони є похідними від вимог про стягнення суми основного боргу, а тому також не підлягають задоволенню.

З огляду на викладене, оцінивши докази у справі в їх сукупності, враховуючи фактичні обставини справи, Північний апеляційний господарський суд прийшов до висновку, що рішення Господарського суду Київської області від 19 липня 2019 року визнати законним та обґрунтованим не можна, тому апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення місцевого господарського суду підлягає скасуванню, а в позові має бути відмовлено.

Відповідно до положень ст.129 ГПК України з позивача на користь ГУ ДФС у Київській області підлягають стягненню витрати останнього на сплату судового збору за подання апеляційної скарги

Керуючись ст. ст. 129, 267-285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Броварської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління державної фіскальної служби у Київській області задовольнити.

2. Скасувати рішення Господарського суду Київської області від 19 липня 2019 року та прийняти нове рішення.

3. У позові відмовити.

4. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Енергогазрезерв" (18002, м. Черкаси, вул. Гоголя, 137, оф.15, ідентифікаційний код 36860996) на користь Головного управління ДФС у Київській області (03680, м. Київ, вул. Народного Ополчення, 5а, ідентифікаційний код 39393260) - 2881 (дві тисячі вісімсот вісімдесят одна) грн. 50 коп. витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

5. Доручити Господарському суду Київської області видати наказ.

6. Справу повернути до Господарського суду Київської області.

7. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 11.12.2019.

Головуючий суддя Т.П. Козир

Судді М.Л. Яковлєв

Г.П. Коробенко