РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

02.12.2019Справа № 910/13157/19
Господарський суд міста Києва у складі судді Турчина С.О. за участю секретаря судового засідання Шкорупеєва А.Д., розглянувши матеріали господарської справи

за позовом Публічного акціонерного товариства "Укртелеком"

до Державної установи "ЦЕНТР ПРОБАЦІЇ"

про стягнення 5 646,47 грн.

Представники сторін:

не з`явились

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство "Укртелеком" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Державної установи "ЦЕНТР ПРОБАЦІЇ" про стягнення 5 646,47 грн., з яких 5298,36 грн. основного боргу, 2,05 грн. інфляційних втрат, 51,21 грн. 3% річних та 294,85 грн. пені.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором № 56669 про надання послуг бізнес-мережі для споживачів сегмента малі та середні підприємства.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.09.2019 дану позовну заяву залишено без руху, встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом десяти днів з дня вручення даної ухвали.

07.10.2019 від позивача надійшла заява про усунення недоліків.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.10.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/13157/19, постановлено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, призначено засідання у справі на 12.11.2019.

07.11.2019 від відповідача надійшло клопотання про розгляд справи без участі відповідача та відзив на позовну заяву. У поданому відзиві відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог та зазначає, що відповідач є бюджетною неприбутковою організацією, яка фінансується з державного бюджету. Відповідач зазначає, що договір № 56669 про надання послуг бізнес-мережі для споживачів сегмента малі та середні підприємства, діяв до 31.12.2018. На новий бюджетний рік (01.01.2019 - 31.12.2019) договір не укладався. З урахуванням викладеного, відповідач зазначає, що відсутні підстави для сплати заборгованості за спірним договором, який втратив чинність 31.12.2018.

12.11.2019 відкладено засідання у справі на 26.11.2019.

25.11.2019 від позивача надійшла відповідь на відзив, у якій позивач зазначає, що відповідач був обізнаним, що фінансування установи проводиться відповідно до бюджетних надходжень, однак не скористався правом, передбаченим п.п. 5.2, 7.8 договору про відмову від договору або припинення послуг.

25.11.2019 від відповідача надійшло клопотання про розгляд справи без участі відповідача, а також надійшли письмові пояснення по справі.

У судове засідання 26.11.2019 представники сторін не з`явились.

Згідно із ч. 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Суд дійшов висновку, що неявка представників сторін у судове засідання 26.11.2019 не перешкоджає розгляду справи по суті.

Відповідно до ч. 3 ст. 222 Господарського процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення (ч. 4 ст. 240 ГПК України).

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

01.11.2018 між Публічним акціонерним товариством "Укртелеком" (далі - оператор) та Державною установою "ЦЕНТР ПРОБАЦІЇ" (далі - бізнес-абонент) укладено договір № 5669 про надання послуг бізнес-мережі для споживачів сегмента малі та середні підприємства (у відповідача вказаний договір обліковується за № 5669/875 Г та за датою 04.12.2018) (далі - договір).

Відповідно до п. 1.1. договору оператор надає бізнес-абоненту телекомунікаційні послуги Бізнес-мережі (далі - послуги), що визначаються у замовленні послуг та відповідних угодах до цього договору, а бізнес-абонент отримує послуги, визначені у відповідних угодах, додатках та замовленні, та сплачує їх вартість. У разі зміни законодавства в сфері телекомунікацій щодо порядку надання та отримання телекомунікаційних послуг оператор та бізнес-абонент зобов`язуються з дати набрання чинності новим актом законодавства дотримуватись його положень. У такому випадку договір застосовується лише в частині, яка не суперечить чинному законодавству України.

Згідно з п. 2.1 договору, оператор організовує бізнес-абоненту лінію(ї) зв`язку для надання послуг або у разі відсутності технічної можливості пропонує бізнес-абоненту інші варіанти підключення.

Положеннями п. 2.2 договору встановлено, що перелік та опис замовлених послуг, спеціальні умови організації, технічні характеристики та порядок надання послуг бізнес-абоненту визначаються в замовленні послуг та в окремих угодах до цього договору, що підписуються сторонами і є невід`ємною частиною цього договору.

Пунктом 3.1. договору визначено, що сторони за цим договором мають права та несуть обов`язки, передбачені Умовами та порядком надання телекомунікаційних послуг ПАТ "Укртелеком" (далі - Умови Укртелекому, затверджені оператором, опубліковані на офіційному веб-сайті Оператора http://ukrtelecom.ua) і чинним законодавством України, зокрема, Законом України "Про телекомунікації", Правилами надання та отримання телекомунікаційних послуг.

Згідно п. 4.1, 4.2, 4.3 договору, бізнес-абонент здійснює оплату замовлених послуг згідно з тарифами, зазначеними у додатках до Угод до цього Договору та Умовами Укртелекому. Порядок оплати наданих телекомунікаційних послуг здійснюється оплатою в кредит. Оплата послуг проводиться у національній валюті України. Рахунок (рахунок-акт) за послуги бізнес-абонент повинен оплатити не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, шляхом перерахування належної до сплати суми на розрахунковий рахунок оператора.

Відповідно до п. 4.6 договору, бізнес-абонент забирає рахунок самостійно.

01.11.2018 між сторонами погоджено та підписано Угоду № 5669/1 до договору та Замовлення № 1 про надання/зміну послуг для споживачів сегментів LA/NA - корпоративні/національні, SME - малі та середні, відповідно до якого сторони погодили адресу надання послуг, телефонні номери, щомісячну абонплату та особовий рахунок бізнес-абонента.

Відповідно до п. 1 Угоди № 5669/1 до договору, оператор надає бізнес-абоненту на території України послуги телефонного зв`язку (далі - послуги), а бізнес-абонент отримує зазначену послугу "ТЗ", користується нею на умовах договору і цієї Угоди і сплачує її вартість в порядку, передбаченому договором, та визначені у Замовленнях про надання/зміну послуги "ТЗ" (додатках до цієї угоди).

З матеріалів справи вбачається, що на виконання умов договору та Угоди у період з січня по червень 2019 року надав відповідачу послуги на загальну суму 6424,81 грн., на підтвердження чого позивачем надані рахунки-акти № 1.2019.056690 від 31.01.2019 на суму 889,94 грн., № 2.2019.056690 від 28.02.2019 на суму 1128,38 грн., № 3.2019.056690 від 31.03.2019 на суму 1116,23 грн., № 4.2019.056690 від 30.04.2019 на суму 1100,05 грн., № 5.2019.056690 від 31.05.2019 на суму 1098,98 грн., № 6.2019.056690 від 30.06.2019 на суму 1091,23 грн.

Однак, за твердженням позивача, відповідач в порушення взятих на себе зобов`язань за договором та угодою, не здійснив повної оплати отриманих за період з січня по червень 2019 року телекомунікаційних послуг, у зв`язку з чим заборгованість відповідача становить 5298,36 грн.

Позивач, звертаючись до суду з даним позовом просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 5298,36 грн., а також у зв`язку з простроченням виконання відповідачем грошового зобов`язання 2,05 грн. інфляційних втрат, 51,21 грн. 3% річних та 294,85 грн. пені.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінюючи надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Як вбачається із матеріалів справи, у період з січня по червень 2019 року позивач надав відповідачу послуги на загальну суму 6424,81 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи рахунками-актами.

У відзиві на позовну заяву відповідач не заперечує проти факту надання послуг, однак зазначає, що договір № 56669 про надання послуг бізнес-мережі для споживачів сегмента малі та середні підприємства, діяв до 31.12.2018, на новий бюджетний рік (01.01.2019 - 31.12.2019) договір не укладався, а тому відсутні підстави для сплати заборгованості за спірним договором.

Суд відхиляє вказані доводи відповідача, з огляду на наступне.

Відповідно до п. 5.1 договору, останній набирає чинності з дати його підписання сторонами і діє до 31.12.2018.

В той же час, відповідно до п. 5.2 договору, у разі, коли жодна зі сторін за два тижні до закінчення строку дії Договору не заявить про своє небажання надалі продовжувати відносини, договір вважається продовженим на кожний наступний рік на таких самих умовах.

У письмових поясненнях, поданих до суду 25.11.2019 відповідач підтвердив, що не направляв позивачу повідомлення про небажання продовжувати договір на 2019 рік.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що спірний договір був продовжений на 2019 рік.

Крім того, згідно з п. 7.8 договору, сторони дійшли спільної згоди, що на підставі письмової заяви бізнес-абонента оператор припиняє надання послуг протягом тридцяти календарних днів з дати отримання оператором такої заяви про припинення, якщо більший строк не зазначений у заяві бізнес-абонента.

Матеріали справи не містять доказів направлення відповідачем позивачу такої заяви про припинення у строк, визначений договором.

З урахуванням зазначеного, твердження відповідача про те, що договір втратив свою чинність 31.12.2018 та не продовжений, не укладений на 2019 рiк є безпiдставними та необґрунтованими.

Згідно з ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до п. 5 ст. 33 Закону України "Про телекомунікації", споживачі телекомунікаційних послуг зобов`язані виконувати умови договору про надання телекомунікаційних послуг у разі його укладення, у тому числі своєчасно оплачувати отримані ними телекомунікаційні послуги.

Згідно ст. 68 зазначеного Закону, розрахунки за телекомунікаційні послуги здійснюються на умовах договору про надання телекомунікаційних послуг між оператором, провайдером телекомунікацій та споживачем або без договору за готівкову оплату чи за допомогою карток тощо у разі одержання споживачем замовленої за передоплатою послуги.

Відповідно до умов укладеного договору, оплата послуг за договором проводиться у національній валюті України. Рахунок (рахунок-акт) за послуги бізнес-абонент повинен оплатити не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, шляхом перерахування належної до сплати суми на розрахунковий рахунок оператора.

Згідно із статтею 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частинами 1 і 2 статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що:

- суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться;

- кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Зобов`язання припиняється виконанням проведеним належним чином (стаття 599 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Оскільки, невиконане зобов`язання за договором у розмірі 5298,36 грн. підтверджується матеріалами справи, доказів оплати заборгованості відповідачем не надано, суд вважає обґрунтованими позовні вимоги про стягнення заборгованості у сумі 5298,36 грн.

Позивачем також заявлені до стягнення з відповідача 2,05 грн. інфляційних втрат, 51,21 грн. 3% річних та 294,85 грн. пені.

У відповідності до частини 1 статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Частиною 2 статті 625 Цивільного Кодексу України передбачено, що за прострочення виконання грошового зобов`язання настає відповідальність у вигляді сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також сплати трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачені вищевказаними нормами законодавства наслідки прострочення виконання боржником грошового зобов`язання у вигляді відшкодування інфляційних втрат та 3% річних, що нараховуються на суму основного боргу не є штрафними санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті та отриманні від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові (постанова Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 №14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань").

Перевіривши розрахунки інфляційних втрат (нараховані за період з 01.04.2019 по 31.08.2019 за прострочення зобов`язань в лютому 2019) та 3% річних (за період з 01.04.2019 по 31.08.2019), суд встановив, що вони є арифметично вірними, а тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 2,05 грн. інфляційних втрат та 51,21 грн. 3% річних.

За приписами ч.1 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України).

Згідно із ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Частиною 6 статті 232 ГК України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Положеннями п. 4.4 договору встановлено, що пеня за прострочення оплати послуг починає нараховуватися з 21 числа місяця, що настає по закінченню періоду, зазначеного у п. 4.3 Договору.

Спеціальним законом, що регулює договірні правовідносини у даному випадку є Закон України "Про телекомунікації", у ч. 2 ст. 36 якого визначено, що у разі затримки плати за надані оператором, провайдером телекомунікаційні послуги споживачі сплачують пеню, яка обчислюється від вартості неоплачених послуг у розмірі облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який нараховується пеня.

Перевіривши розрахунок пені, наданий позивач, суд встановив, що він є арифметично невірним, за перерахунком суду розмір пені становить 293,99 грн. а тому вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню.

Враховуючи наведене, з`ясувавши повно і всебічно обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, надавши оцінку всім аргументам учасників справи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог частково.

Підсумовуючи наведене, суд задовольняє позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" частково.

Судовий збір за розгляд справи відповідно до ст. 129 ГПК України покладається на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 233, 237-238 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Державної установи "ЦЕНТР ПРОБАЦІЇ" (04050, м.Київ, ВУЛИЦЯ МЕЛЬНИКОВА, будинок 81, ідентифікаційний код 41847154) на користь Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" (01601, м.Київ, БУЛЬВАР ТАРАСА ШЕВЧЕНКА, будинок 18, ідентифікаційний код 21560766) 5298,36 грн. основного боргу, 293,99 грн. пені, 2,05 грн. інфляційних втрат, 51,21 грн. 3% річних та 1920,71грн. витрат зі сплати судового збору.

В іншій частині позову відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через Господарський суд міста Києва. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 02.12.2019.

Суддя С.О. Турчин