Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.11.2019 м. Івано-ФранківськСправа № 909/979/19

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Михайлишина В. В., секретар судового засідання Назарчук І. П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження справу

за позовом: Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія

"Нафтогаз України"

до відповідача: Державного міського підприємства "Івано-Франківськтелокомуненерго"

про стягнення заборгованості у розмірі 7 518 984, 65 гривень,

представники сторін в судове засідання не з`явились,

В С Т А Н О В И В:

1. сторони у справі, згідно з приписами статті 120 Господарського процесуального кодексу України, належним чином повідомлені про день, час і місце розгляду справи, однак, не скористалися передбаченим законом правом на участь повноважних представників у судовому засіданні. Ухвала - повідомлення від 14.11.2019 про те, що судом відкладено розгляд справи по суті на 29.11.2019 була вручена позивачу 20.11.2019 (штриховий ідентифікатор 759), відповідачу - 19.11.2019 (штриховий ідентифікатор 767).

2. Позивач про причини неявки суд не повідомив.

3. Від відповідача, через канцелярію суду, надійшло клопотання за вх. № 20964/19 про відкладення розгляду справи, у зв`язку із неможливістю направлення в судове засідання свого законного представника. Клопотання обґрунтовував тим, що у зв`язку з виконанням підприємством своїх поточних зобов`язань по сплаті податкових платежів, виплаті заробітної плати, виконання господарських зобов`язань по підготовці підприємства до опалювального сезону, скрутним фінансовим становищем підприємства, угода з адвокатом про надання правової допомоги ще не укладена.

4. Суд не визнав зазначені відповідачем обставини вагомими причинами, які перешкоджають явку повноваженого представника в судове засідання, а тому відмовив у задоволенні клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку з його необґрунтованістю та відсутністю підстав для відкладення розгляду справи, передбачених пунктом 2 частиною 2 статті 202 Господарського процесуального кодексу України.

5. З огляду на відсутність підстав для відкладення розгляду справи, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи по суті без участі представників сторін.

6. Під час судового розгляду справи здійснювалося фіксування судових засідань за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

7. Рішення у даній справі ухвалено у нарадчій кімнаті за результатами оцінки поданих доказів.

8. За результатами розгляду справи суд бере до уваги таке.

І. СУТЬ СПОРУ

9. У вересні 2019 року Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (далі - АТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"; позивач) звернулося до Господарського суду Івано-Франківської області із позовом до Державного міського підприємства "Івано-Франківськтелокомуненерго" (далі - ДМП "Івано-Франківськтелокомуненерго"; відповідач) про стягнення заборгованості у розмірі 7 518 984, 65 гривень, з яких: 3 204 998, 50 гривень - пеня, 1 062 657, 73 гривень - 3 % річних, 3 251 328, 42 гривень - інфляційні втрати.

ІІ. ПОЗИЦІЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

10. Позиція позивача. Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань, які виникли на підставі договору постачання природного газу від 20.09.2016 № 5103/1617-ТЕ-15, у частині своєчасної оплати вартості поставленого товару, внаслідок чого, на підставі пункту 8.2. договору та статті 625 Цивільного кодексу України позивач нарахував відповідачу пеню, інфляційні втрати та 3 % річних.

11. Оскільки інфляційні втрати входять до складу грошового зобов`язання, на яке поширюється дія статті 625 Цивільного кодексу України, інфляційні втрати позивач нараховував на борг з врахуванням інфляційних нарахувань за попередній період.

12. Здійснені нарахування, на думку позивача, є обґрунтованими і такими, що відповідають умовам договору, положенням цивільного та господарського законодавства, а доводи викладені відповідачем у відзиві є такими, що направлені на уникнення відповідальності за неналежне виконання своїх зобов`язань за спірним правочином.

13. Позиція відповідача. Факт порушення зобов`язань не заперечував, проте обґрунтовував це низьким рівнем розрахунків споживачів за надані послуги по постачанню теплової енергії.

14. У відзиві на позов відповідач просив суд зменшити розмір пені на 95 %. Таку необхідність обґрунтовував складним фінансовим становищем підприємства, основними об`єктивними причинами якого є несвоєчасне здійснення споживачами платежів за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання; встановлення тарифів Національною комісією на послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання для населення, які як зазначав відповідач, є збитковими; наявність податкового боргу на суму 32 259 546, 58 гривень.

15. Крім цього, вказав на неправомірність нарахування інфляційних втрат, обґрунтовуючи тим, що їх нарахування здійснено на суму боргу з урахуванням суми інфляції, нарахованої за попередній період, що в свою чергу призводить до збільшення суми інфляційних втрат. Надав суду контррозрахунок інфляційних збитків.

ІІІ. ВИРІШЕННЯ ПРОЦЕСУАЛЬНИХ ПИТАНЬ ПІД ЧАС РОЗГЛЯДУ СПРАВИ

16. 16.09.2019, за наслідком автоматизованого розподілу справи № 909/979/19 (протокол від 12.09.2019) суд відкрив провадження у справі, постановив здійснювати розгляд справи за правилами загального провадження, підготовче засідання призначив на 15.10.2019.

17. 04.10.2019 від відповідача надійшов відзив на позов вх. № 17023/19, який суд прийняв до розгляду.

18. 15.10.2019 від позивача надійшла відповідь на відзив вх. № 17558/19, яку суд прийняв до розгляду.

19. 15.10.2019 суд відклав розгляд справи на 05.11.2019, за наслідком якого підготовче провадження було закрито, розгляд справи по суті призначено на 14.11.2019.

20. Того ж дня, від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив за вх. № 19264/19.

21. 14.11.2019 суд прийняв до розгляду заперечення на відповідь на відзив, відклав розгляд справи по суті на 29.11.2019.

IV.ОБСТАВИНИ СПРАВИ

22. 20.09.2017 між Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (згідно з договором - постачальник, у справі - позивач) та Державним міським підприємством "Івано-Франківськтеплокомуенерго" (згідно з договором - споживач; у справі - відповідач) укладено договір постачання природного газу № 5103/1617-ТЕ-15 (далі договір). Умови договору такі:

- Постачальник зобов`язується поставити споживачеві у 2016 - 2017 роках природний газ, а споживач зобов`язується оплатити його на умовах цього договору (п. 1.1. договору).

- Природний газ, що постачається за договором, використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню (п. 1.2. договору).

- Приймання-передача природного газу, переданого постачальником споживачеві у відповідному місяці постачання, оформляється актом приймання - передачі. Обсяг використання природного газу споживачем у відповідному місяці постачання встановлюється шляхом складення добових обсягів, визначений на підставі показників комерційного вузла/вузлів обліку природного газу (п. 3.4. договору).

- Оплата за природний газ здійснюється споживачем виключно коштами шляхом 100 відсоткової поточної оплати протягом місяця поставки природного газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки товару (п. 6.1. договору).

- Споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати вартість поставленого природного газу в розмірі та порядку, що передбачені договором (п. 7.2. договору).

- За невиконання або неналежне виконання договірних зобов`язань сторони несуть відповідальність у випадках, передбачених законодавством і цим договором (п. 8.1. договору).

- У разі прострочення споживачем оплати відповідно до пункту 6.1. договору він зобов`язується сплатити постачальнику пеню в розмірі 21 % річних, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожний день прострочення (п. 8.2. договору).

- Строк, у межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав за договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, пені, штрафів, інфляційних нарахувань, відсотків річних, становить п`ять років (п. 10.3. договору).

- Договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін, за їх наявності, і діє в частині реалізації природного газу з 01.10.2016 до 31.03.2017 (включно), а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення (п. 12.1. договору).

23. 23.01.2017 між сторонами було підписано Додаткову угоду № 1, а 31.03.2017 - Додаткову угоду № 2, відповідно до якої пункт 8.2. та пункт 12.1. договору змінено. Так, сторони погодили замінити в пункті 8.2. розділу 8 "Відповідальність сторін" договору слова "21 % річних" на "16, 4 % річних", а розділ 12 "Строк дії договору" виклали у такій редакції: "Договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін, за їх наявності, і діє в частині реалізації природного газу з 01.10.2016 по 30.09.2017 (включно), а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення".

24. На виконання умов договору позивач поставив, а відповідач прийняв природний газ на загальну суму 183 201 436, 45 гривень (з жовтня 2016 року по червень 2017 року), що підтверджується актами приймання-передачі природного газу, копії яких приєднані до матеріалів справи.

25. Оплату за переданий газ відповідач здійснював не у строк визначений договором, чим порушив умови господарського зобов`язання, зокрема вимоги п. 6.1. договору.

26. Вказані обставини стали підставою звернення позивача з даним позовом до суду.

V. ПОЗИЦІЯ СУДУ

Норми права, що підлягають застосуванню.

27. Цивільний кодекс України (далі - Кодекс)

За змістом статті 11 Кодексу, цивільні права та обов`язки виникають зокрема, з Договору. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина 1 статті 626 Кодексу). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 Кодексу).

У силу положень статті 526 Кодексу, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Кодексу). Нормою статті 530 Цивільного кодексу України встановлено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Приписами статті 611 Кодексу встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до пункту 1 статті 612 Кодексу, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з приписами статті 625 Кодексу боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Спірні правовідносини між сторонами виникли з договору поставки.

За договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ст. 712 ЦК України).

28. Господарський кодекс України (далі - Кодекс)

Суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (частини 1 та 7 статті 193 Кодексу).

Відповідно до статті 230 Кодексу, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

29. Господарський процесуальний кодекс України (далі - Кодекс)

Відповідно до статті 73 Кодексу, доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі статтею 86 Кодексу, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінка доказів у справі та мотиви, якими суд керувався при ухваленні рішення.

30. Правовідносини між сторонами у справі виникли на підставі договору постачання природного газу від 20.09.2016 № 5103/1617-ТЕ-15.

31. Наявні у матеріалах справи акти приймання-передачі природного газу свідчать про те, що позивач передав у власність відповідача природний газ на загальну суму 183 201 436, 45 гривень. Даний факт також не заперечувався відповідачем.

32. Відповідач, в силу пункту 6.1. договору, зобов`язався здійснювати плату за природний газ виключно коштами шляхом 100 відсоткової поточної оплати протягом місяця поставки природного газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ мав здійснювати до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки товару.

33. З матеріалів справи вбачається, та не заперечувалось самим відповідачем, що оплату за отриманий газ Державне міське підприємство "Івано-Франківськтелокомуненерго" здійснювало з порушенням визначених у договорі строків.

34. Отже, суд встановив факт неналежного виконання відповідачем умов пункту 6.1. договору.

35. У зв`язку із неналежним виконання відповідачем своїх договірних зобов`язань позивач просив стягнути з останнього 3 % річних в сумі 1 062 657, 73 гривень, з яких:

- 24 673, 15 гривень, нарахованих за зобов`язаннями жовтня 2016 року за період з 26.11.2016 по 14.12.2016;

- 30 208, 38 гривень, нарахованих за зобов`язаннями листопада 2016 року за період з 27.12.2016 по 28.12.2016;

- 54 473, 38 гривень, нарахованих за зобов`язаннями грудня 2016 року за період з 26.01.2017 по 31.01.2017;

- 164 787, 08 гривень, нарахованих за зобов`язаннями січня 2017 року за період з 28.02.2017 по 13.06.2017;

- 342 304, 77 гривень, нарахованих за зобов`язаннями лютого 2017 року за період з 28.03.2017 по 20.09.2017;

- 339 659, 45 гривень, нарахованих за зобов`язаннями березня 2017 року за період з 26.04.2017 по 21.12.2017;

- 89 709, 84 гривень, нарахованих за зобов`язаннями квітня 2017 року за період з 26.05.2017 по 25.01.2018;

- 15 363, 87 гривень, нарахованих за зобов`язаннями травня 2017 року за період з 27.06.2017 по 28.01.2018;

- 1 477, 81 гривень, нарахованих за зобов`язаннями червня 2017 року за період з 26.07.2017 по 28.01.2018.

36. Також просив стягнути 3 251 328, 42 гривень інфляційних втрат, з яких:

- 644 908, 83 гривень, нарахованих за зобов`язаннями січня 2017 року за період березень - травень 2017 року;

- 1 068 333, 09 гривень, нарахованих за зобов`язаннями лютого 2017 року за період квітень - серпень 2017 року;

- 1 179 722, 52 гривень, нарахованих за зобов`язаннями березня 2017 року за період травень - листопад 2017 року;

- 307 147, 42 гривень, нарахованих за зобов`язаннями квітня 2017 року за період червня - грудня 2017 року;

- 46 323, 17 гривень, нарахованих за зобов`язаннями травня 2017 року за період липень - грудень 2017 року;

- 4 893, 39 гривень, нарахованих за зобов`язаннями червня 2017 року за період серпень - грудень 2017 року.

37. Крім цього, позивач, за прострочення виконання грошового зобов`язання, нарахував відповідачу пеню в сумі 3 204 998, 50 гривень, яка складається з:

- 20 208, 53 гривень, нарахованих за зобов`язаннями жовтня 2016 року за період з 26.11.2016 по 13.12.2016;

- 78 283, 98 гривень, нарахованих за зобов`язаннями листопада 2016 року за період з 27.12.2016 по 23.01.2017;

- 146 773, 20 гривень, нарахованих за зобов`язаннями грудня 2016 року за період з 26.01.2017 по 26.02.2017;

- 776 427, 25 гривень, нарахованих за зобов`язаннями січня 2017 року за період з 28.02.2017 по 12.06.2017;

- 498 272, 72 гривень, нарахованих за зобов`язаннями лютого 2017 року за період з 28.03.2017 по 19.09.2017;

- 1 200 562, 85 гривень, нарахованих за зобов`язаннями березня 2017 року за період з 26.04.2017 по 21.12.2017;

- 404 648, 37 гривень, нарахованих за зобов`язаннями квітня 2017 року за період з 26.05.2017 по 25.01.2018;

- 71 872, 53 гривень, нарахованих за зобов`язаннями травня 2017 року за період з 27.06.2017 по 28.01.2018;

- 7 949, 07 гривень, нарахованих за зобов`язаннями червня 2017 року за період з 26.07.2017 по 28.01.2018.

38. Суд перевірив правильність нарахування трьох відсотків річних, інфляційних втрат, пені та дійшов висновку, що наявні в матеріалах справи розрахунки позивача є арифметично вірними.

39. Заперечення відповідача, про те що позивачем нараховані інфляційні втрати на суму боргу з врахуванням суми інфляції, нарахованої за попередній період є неправомірним та таким, що призводить до збільшення суми інфляційних втрат суд відхиляє, оскільки інфляційні втрати не є штрафними санкціями, а входять до складу грошового зобов`язання. Правова позиція щодо застосування частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.06.2019 у справі № 916/190/18 та у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 05.07.2019 у справі № 905/600/18.

Щодо клопотання відповідача про зменшення розміру пені на 95 % від заявленої суми, суд зазначає таке.

40. Відповідно до статті 233 Господарського кодексу України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому, повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні, не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

41. Право суду зменшувати розмір неустойки передбачене також частиною 3 статті 551 Цивільного кодексу України.

42. Цивільні та господарські відносини повинні ґрунтуватись на засадах справедливості, добросовісності, розумності, як складових елементів принципу верховенства права. Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку змінює її дійсне правове призначення. Оскільки неустойка має на меті, в першу чергу, стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не може лягати непомірним тягарем для споживача і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора. Така правова позиція викладена у рішенні Конституційного Суду України від 11.07.2013 № 7-рп/2013.

43. Позивач і відповідач є господарюючими суб`єктами і вони несуть відповідний ризик під час здійснення своєї господарської діяльності. Зменшення заявленої пені, яка нараховується за неналежне виконання стороною своїх зобов`язань кореспондується із обов`язком сторони, до якої така санкція застосовується, довести згідно зі статтею 74 Господарського процесуального кодексу України, статтею 233 Господарського кодексу України те, що вона не бажала вчинення таких порушень, що вони були зумовлені винятковими обставинами та не завдали значних збитків контрагенту на підставі належних і допустимих доказів.

44. Суд, враховуючи:

- ступінь виконання основного зобов`язання;

- наявність обставин, що свідчать про відсутність в діях відповідача прямого умислу у порушенні зобов`язання та обставин того, що Підприємство не є кінцевим споживачем газу, а купує його для виробництва теплової енергії, яка споживається населенням, бюджетними установами/організаціями; при цьому здійснення оплати поставленого позивачем газу залежить від розрахунків з відповідачем за спожиту теплову енергію;

- відсутність доказів наявності у відповідача ускладнень в здійсненні ним господарської діяльності чи завдання йому збитків в результаті таких дій відповідача;

- з метою реального виконання судового рішення,

визнав зазначені обставини винятковими та дійшов висновку про наявність підстав для зменшення заявленої до стягнення суми пені на 80 %. Відтак з відповідача слід стягнути 640 999, 70 гривень пені, а в частині стягнення 2 563 998, 80 гривень слід відмовити.

45. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 917/791/18, від 08.10.2019 у справі № 920/1013/18, від 21.11.2019 у справі № 916/553/19.

Висновок суду.

46. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову.

Судові витрати.

47. При зверненні з даним позовом позивач сплатив судовий збір в розмірі 112 785, 00 гривень, що підтверджується платіжним дорученням від 25.07.2019 № 7006937.

48. Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

49. У разі коли господарський суд зменшує розмір неустойки (штрафу, пені), витрати позивача, пов`язані зі сплатою судового збору, відшкодовуються за рахунок відповідача у сумі, сплаченій позивачем за позовною вимогою, яка підлягала б задоволенню, якби зазначений розмір судом не було зменшено.

50. З огляду на наведене, приймаючи до уваги приписи статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати у справі слід відшкодувати позивачу за рахунок відповідача в повному обсязі.

Керуючись статтями 73, 86, 123, 129, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

1. Позов Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" до Державного міського підприємства "Івано-Франківськтелокомуненерго" про стягнення заборгованості у розмірі 7 518 984, 65 гривень, з яких: 3 204 998, 50 гривень - пеня, 1 062 657, 73 гривень - 3 % річних, 3 251 328, 42 гривень - інфляційні втрати - задовольнити частково.

2. Стягнути з Державного міського підприємства "Івано-Франківськтеплокомуненерго" (вул. Б. Хмельницького, буд. 59-а, м. Івано-Франківськ, 76009, ідентифікаційний код: 03346058) на користь Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (вул. Б. Хмельницького, 6, м. Київ, 01601, ідентифікаційний код: 20077720) - 4 954 985, 85 гривень (чотири мільйони дев`ятсот п`ятдесят чотири тисячі дев`ятсот вісімдесят п`ять гривень вісімдесят п`ять копійок), з яких: 640 999, 70 гривень - пеня, 1 062 657, 73 гривень - 3 % річних, 3 251 328, 42 гривень - інфляційні втрати, 112 785, 00 гривень (сто дванадцять тисяч сімсот вісімдесят п`ять) - витрат по сплаті судового збору.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

4. В частині стягнення 2 563 998, 80 (двох мільйонів п`ятсот шістдесят трьох тисяч дев`ятсот дев`яносто вісім гривень вісімдесят копійок) пені - відмовити.

5. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

6. Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Західного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

7. Повний текст рішення складено 06.12.2019.

Суддя В. В. Михайлишин