ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРCОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел./0552/26-47-84, 49-31-78, факс 49-31-78, веб сторінка: ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

02 грудня 2019 року, м. Херсон, справа № 923/1036/19

Суддя Господарського суду Херсонської області Закурін М. К., розглянувши матеріали позовної заяви

за позовом Департаменту будівництва та розвитку інфраструктури Херсонської обласної державної адміністрації

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Профт Буд Сістем»

про стягнення 797 887,84 грн,

у с т а н о в и в:

29.11.2019 Департамент будівництва та розвитку інфраструктури Херсонської обласної державної адміністрації звернувся з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Профт Буд Сістем» про стягнення 797 887,84 грн.

Безпосередньо позовна заява підписана представником заявника адвокатом Федоренком Є.М., який діє за довіреністю № 08-1807/0/19/314-02 від 28.11.2019. З тексту довіреності вбачається, що Федоренко Є.М ОСОБА_1 наділений правом на представництво Департаменту будівництва та розвитку інфраструктури Херсонської обласної державної адміністрації з правом підпису позовної заяви, але у довіреності він не зазначений як адвокат, якому надані відповідні права.

Як слідує з положень частини 2 статті 162 ГПК України позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником.

Безпосередньо визначення осіб, які є представниками, надане у статті 58 того ж Кодексу. Так, за змістом частини 1 цієї статті представником у суді може бути адвокат або законний представник, а за частиною 2 при розгляді справ у малозначних спорах представником може бути особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність.

Отже, з викладених правових положень слідує, що представником сторони у судовому процесі, у тому числі з правом підпису позовної заяви, може бути будь-яка особа, але лише при розгляді малозначних справ. Натомість при розгляді інших справ належним представником є адвокат.

Дана справа не є малозначною, оскільки розмір позовних вимог перевищує сто розмірів прожиткового мінімуму (192 100 грн), а тому правом на представництво та правом на підписання позовної заяви від імені заявника має право безпосередньо керівник та адвокат.

За змістом частини 4 статті 60 ГПК України повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Таким чином, у випадку підписання позовної заяви адвокатом як представником довіреність має містити посилання на факт наділення повноваженнями на представництво безпосередньо адвоката, оскільки ключовим у названій статті є положення про представництво адвокатом.

Проте, у даному випадку довіреність № 08-1807/0/19/314-02 від 28.11.2019 не містить посилань на те, що вона видана адвокату Федоренку А.М., у зв`язку з чим з поданих матеріалів позовної заяви не вбачається, що Федоренко А. ОСОБА_2 діє як адвокат у справі. Більш того, заявником до позову не додано свідоцтво, або інший документ, які б свідчили про право на зайняття адвокатською діяльністю Федоренком А ОСОБА_1 М.

Ці обставини є підставою для повернення позовної заяви на підставі пункту 1 частини 5 статті 174 Господарського процесуального кодексу України, за якою суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи у разі, якщо позовну заяву підписано особою, яка не має права її підписувати.

Суд також зазначає, що у відповідності до частини 8 статті 174 ГПК України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до суду після усунення недоліків.

Поряд з цим, суд зазначає, що при повторному зверненні з позовом до суду заявнику слід враховувати положення діючого процесуального законодавства щодо територіальної підсудності справи.

Так, у якості правової підстави підсудності справи «за вибором позивача» він вказав на положення частини 5 статті 29 Господарського процесуального кодексу України, а саме за місцем виконання договору.

За загальним правилом, викладеним у частині 1 статті 27 ГПК України позовна заява пред`являється до господарського суду за місцезнаходженням відповідача, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Зокрема, статтею 29 того ж Кодексу передбачене виключення із загального правила підсудності та безпосередньо у частині 5 цієї статті надане «право вибору підсудності за ініціативою позивача». Так, за цією частиною «позови у спорах, що виникають з договорів, в яких визначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці, можуть пред`являтися також за місцем виконання цих договорів».

Таким чином, викладена правова норма вказує на наявність права вибору підсудності за ініціативою позивача у випадку виконання договорів у певному місці, а безпосередньо предмет спору та позовна вимога стосуються місця виконання зобов`язання.

Але, суд вважає, що таке виконання повинне оцінюватися у комплексі прав та обов`язків обох сторін, а сам предмет спору повинен бути пов`язаним із відповідним виконанням договору безпосередньо відповідачем у певному місці.

У даному випадку за змістом пункту 1.2. укладеного між сторонами договору № 72Б від 16.04.2019 відповідач зобов`язався здійснити будівництво нерухомого майна за адресою: Херсонська АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 ; а у відповідності до пункту 12.6 договору визначено порядок виконання обов`язку відповідача з повернення суми авансового платежу, при цьому місце повернення сторонами не визначалося.

Отже, за змістом договору, дійсно, місце будівництва та фактично місце виконання будівництва знаходиться у межах територіальної юрисдикції Господарського суду Херсонської області, але місце виконання договору Відповідачем щодо повернення суми отриманого авансу у договорі не вказане, а крім того, воно за своїм характером не пов`язане з місцем здійснення будівництва, оскільки сплата здійснюється безготівковим банківським розрахунком з робочого місця самого Відповідача.

Резюмуючи наведене, суд приходить до висновку, що місцем виконання Відповідачем зобов`язань за договором щодо повернення авансового платежу не є безпосередньо місце будівництва та таким місцем є місце державної реєстрації і здійснення господарської діяльності Відповідача, яке знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Миколи Шепелева, 6, офіс 105.

Таким чином, предмет спору про стягнення невикористаної частини авансу та пені через невиконання взятих на себе Відповідачем зобов`язань не пов`язаний із місцем будівництва та стосується виконання зобов`язань щодо оплати, які здійснюються за місцем ведення господарської діяльності (місцем розрахунків) Відповідача, а тому суд вказує на безпідставність використання Позивачем положень частини 5 статті 29 ГПК України у питанні визначення підсудності даного спору за місцем виконання договору.

На підставі викладеного справа територіально підсудна Господарському суду м. Києва (за місцезнаходженням відповідача).

На підставі викладеного та керуючись статтями 174, 232 ГПК України,

у х в а л и в:

Позовну заяву повернути Департаменту будівництва та розвитку інфраструктури Херсонської обласної державної адміністрації.

Ухвала набирає законної сили у відповідності до частини 2 статті 235 ГПК України з моменту її підписання.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга у відповідності до пункту 6 частини 1 статті 255 та частини 1 статті 256 ГПК України протягом десяти днів з дня її підписання.

Суддя М.К. Закурін