РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

27.11.2019Справа № 910/9641/19

Господарський суд міста Києва у складі судді Баранова Д.О., за участю секретаря судового засідання Зарудньої О.О., розглянувши матеріали господарської справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Будеволюція" (01133, м. Київ, бул. Лесі України, 34, офіс 315/2; ідентифікаційний код 34284328)

до Департаменту економіки та інвестиції виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (01044, м. Київ, вул. Хрещатик, буд. 36; ідентифікаційний код 04633423)

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: Товариство з обмеженою відповідальністю "Консультаційне бюро НТТ" (01030, м. Київ, вул. Богдана Хмельницького, буд. 12-А; ідентифікаційний код 23530597)

про визнання недійсним договору

Представники сторін:

від позивача: Банцер О.В.

від відповідача: Бондар-Дякуновську О.Г.

від третьої особи: не з`явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Будеволюція" з позовом до Департаменту економіки та інвестиції виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: Товариство з обмеженою відповідальністю "Консультаційне бюро НТТ", в якому позивач просить суд визнати недійсним з моменту укладення Договір пайової участі у створенні соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури міста Києва № 280 від 03.08.2017, укладений між Департаментом економіки та інвестиції виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Товариством з обмеженою відповідальністю "Будеволюція" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Консультаційне бюро НТТ" у зв`язку з тим, що на його думку, вказаний договір прямо суперечить вимогам законодавства та був укладений останнім під впливом тяжкої обставини та на вкрай невигідних умовах, а також проти його волі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.07.2019 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, підготовче засідання призначено на 21.08.2019.

21.08.2019 до Господарського суду міста Києва надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить суд відмовити у задоволенні позову.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.08.2019 судом оголошено перерву до 11.09.2019.

11.09.2019 до Господарського суду міста Києва надійшла відповідь на відзив на позовну заяву.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.09.2019 продовжено строк розгляду справи у підготовчому провадженні на 30 днів та оголошено перерву у підготовчому засіданні до 02.10.2019.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.10.2019 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 30.10.2019.

У судових засіданнях неодноразово оголошувались перерви з 30.10.2019 до 20.11.2019 та з 20.11.2019 до 27.11.2019.

26.11.2019 до Господарського суду міста Києва надійшли пояснення позивача у справі.

У судовому засіданні 27.11.2019 представник позивача підтримав позовні вимоги, просив суд про їх задоволення.

Представник відповідача щодо задоволення позовних вимог заперечив, просив сд відповіти в позові.

Третя особа у судове засідання не з`явилася, причини неявки суд не повідомила про місце дату та час судового розгляду повідомлялась належними чином згідно поштового повідомлення із штрих кодовим ідентифікатором 987.

Таким чином, приймаючи до уваги, що матеріали справи містять достатньо документів для розгляду справи у судовому засіданні 27.11.2019 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Будеволюція" є замовником будівництва об`єкта: "Будівництво багатоповерхових житлових будинків з об`єктами торговельно-офісно-розважального та соціально-побутового призначення між вул. Бориса Гмирі та вул. Колекторною у Дарницькому районі м. Києва" на підставі отриманих від Товариства з обмеженою відповідальністю "Консультаційне бюро НТТ" функцій замовника будівництва згідно умов договору № 17-07/12-02 про передачу функцій замовника капітального будівництва від 17.07.2012 та договору № 17-07/12-01 про передачу функцій замовника капітального будівництва від 17.07.2012.

Предметом вказаних договорів є передача Товариством з обмеженою відповідальністю "Консультаційне бюро НТТ", який є орендарем земельних ділянок (кадастровий номер 800000000:90:290:0002 та кадастровий номер 800000000:90:290:0031) на підставі укладених з Київською міською радою договору оренди земельної ділянки від 26.07.2004 (зі змінами внесеними договором про внесення змін до договору оренди земельної ділянки від 20.10.2005) та договору оренди земельної ділянки від 13.09.2005 позивачу частини функцій замовника на будівництво, взаємовідносини сторін щодо проектування, будівництва, введення в експлуатацію об`єктів будівництва (квартири/ приміщення/ гаражні бокси/ тощо) та передачі у власність юридичним та фізичним особам об`єктів інвестування.

На виконання функцій замовника будівництва Товариством з обмеженою відповідальністю "Будеволюція" було отримано Містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки від 01.01.2014 за вказаним об`єктом будівництва, розроблено та затверджено проектну документацію, отримано дозвіл на виконання будівельних робіт від 13.05.2014 № ІУ 09 та інші вихідні дані, необхідні для організації здійснення будівництва Об`єкта будівництва.

З метою фінансування будівництва та залучення коштів фізичних та юридичних осіб між Товариством з обмеженою відповідальністю "Будеволюція" та Акціонерним товариством Акціонерний комерційний банк "Аркада" було укладено генеральний договір № 2 від 19.05.2014 предметом якого є зобов`язання позивача організовувати спорудження об`єкта будівництва у встановлені строки та ввести об`єкт будівництва (його окремі складові) в експлуатацію (п. 1.1. договору) та передати об`єкт інвестування інвесторам. У свою чергу, Акціонерне товариство Акціонерний комерційний банк "Аркада" зобов`язався здійснювати фінансування будівництва об`єкта будівництва за рахунок залучених до створеного ним Фонду фінансування будівництва за програмою забудовника коштів фізичних та юридичних осіб - довірителів ФФБ.

У зв`язку із будівництвом та необхідністю введення в експлуатацію житлового будинку поз. № 26 за ГП у складі об`єкта будівництва 03.08.2017 між Департаментом економіки та інвестицій виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (надалі - Департаментом економіки та інвестицій), Товариством з обмеженою відповідальністю "Будеволюція" (далі - замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Консультаційне бюро НТТ" (далі - землекористувач) був укладений договір № 280 пайової участі у створенні соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури міста Києва від 03.08.2017.

Предметом вказаного договору є сплата замовником пайової участі (внесків) на створення соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури міста Києва на суму 6 762 072, 05 грн, які Товариство з обмеженою відповідальністю "Будеволюція" відповідно до п. 1.3. договору зобов`язалося сплатити у будь-якому випадку в повному обсязі до прийняття об`єкта будівництва (житлового будинку поз. № 26 за ГП) в експлуатацію.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Будеволюція" зазначає, що на момент звернення до суду з позовом, сума пайового внеску за договором пайової участі до відповідного місцевого бюджету перерахована не була, у зв`язку з чим житловий будинок поз. № 26 за ГП у складі об`єкта будівництва не введений в експлуатацію.

Позивач звернувся з позовом до Департаменту економіки та інвестиції виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), в якому просить визнати недійсним з моменту укладення договір пайової участі у створенні соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури масті Києва № 280 від 03.08.2017 укладений між Департаментом економіки та інвестицій виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Товариством з обмеженою відповідальністю "Будеволюція" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Консультаційне бюро НТТ".

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказує, що доний договір пайової участі з моменту його укладення є недійсними з підстав визначених ч. 1, ч. 3 ст. 203 та ст. 233 Цивільного кодексу України з огляду на слідуюче:

- зміст договору пайової участі прямо суперечить вимогам законодавства, що є підставою для визнання його недійсним в силу ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України, адже до пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту не залучаються замовники у разі будівництва об`єктів будівництва за умови спорудження на цій же земельній ділянці об`єктів соціальної інфраструктури (абз. 6 ч. 4 ст. 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності").

- договір пайової участі був укладений позивачем під впливом тяжкої обставини і на вкрай невигідних умовах, що передбачено ст. 233 Цивільного кодексу України, а також проти волі позивача, що не відповідає ч. 3 ст. 203 Цивільного кодексу України.

Із поданого відповідачем відзиву вбачається, що останній заперечує щодо задоволення позовних вимог вказуючи, що позивач звернувся до відповідача із заявою без додавання документів, що підтверджують належність об`єкта до об`єктів, які не залучаються до пайової участі у розвитку інфраструктури. Департамент у свою чергу при розгляді заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Будеволюція" з документів доданих до поданої заяви не міг дізнатися про наявність підстав для звільнення замовника від сплати пайової участі, що й позбавило його можливості звільнити замовника від сплати пайової участі.

Разом з тим, відповідач також вказує, що недотримання позивачем такої вимоги як одночасність будівництва основного об`єкта та об`єкта соціальної інфраструктури, а також ненадання підтверджень погодження із органом місцевого самоврядування детального плану території, спорудження дитячої дошкільної установи на 120 місць не може бути підставою для незалучення замовника до пайової участі у розвитку інфраструктури.

Також відповідач зазначає, що враховуючи те що позивачем не надано підтвердження передачі об`єкта соціальної інфраструктури до комунальної власності, спорудження дитячої дошкільної установи на 260 місць не може бути підставою для незалучення замовника до пайової участі у розвитку інфраструктури.

Крім того, в якості заперечень щодо задоволення позову відповідач вказує, що "тяжкість обставин" зазначених позивачем в позові є надуманою, а "вкрай невигідні умови" спростовуються розрахунками до договору пайової участі, зробленими на підставі поданих позивачем разом із заявою документів та керуючись законодавством.

Поміж того, на думку відповідача доводи позивача про недодержання в момент укладення договору пайової участі вимог ч. 1 ст. 203 Цивільного кодексу України не відповідають дійсності, адже суперечність договору пайової участі Цивільному кодексу України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам спростовується тим, що Департамент економіки та інвестицій виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), як єдиний орган, уповноважений здійснювати розрахунок пайової участі та укладення, зміну та розірвання договорів про пайову участь, наділений дискреційними повноваженнями стосовно звільнення від сплати пайової участі.

Статтею 79 Господарського процесуального кодексу України вказано, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Питання сплати пайової участі замовниками будівництва врегульовано нормами спеціального Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності".

Положеннями ч. 2, 3 ст. 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" встановлено, що замовник, який має намір щодо забудови земельної ділянки у відповідному населеному пункті, зобов`язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. Пайова участь у розвитку інфраструктури населеного пункту полягає у перерахуванні замовником до прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку зазначеної інфраструктури.

Згідно ч. 9 ст. 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" договір про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту укладається не пізніше ніж через 15 робочих днів з дня реєстрації звернення замовника про його укладення, але до

прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію.

Відтак, Законом України "Про регулювання містобудівної діяльності" передбачено обов`язок замовників брати участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, шляхом сплати коштів пайової участі до прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію.

Особливості залучення до пайової участі окремих замовників визначено положеннями статті 30 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", яка визначає випадки зменшення розміру пайової участі замовникам (якщо технічними умовами передбачається необхідність будівництва замовником інженерних мереж або об`єктів інженерної інфраструктури поза межами його земельної ділянки, розмір пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту зменшується на суму їх кошторисної вартості). Крім того, даною статтею визначено і наслідки, які настають для відповідного замовника, унаслідок перебільшення розміру його витрат на будівництво інженерних мереж та/або об`єктів інженерної інфраструктури над розміром пайової участі.

Так, згідно абзацу другого частини п`ятої статті 30 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", у разі якщо кошторисна вартість будівництва інженерних мереж та/або об`єктів інженерної інфраструктури перевищує розмір пайової участі замовника у розвитку інфраструктури населеного пункту, орган місцевого самоврядування приймає рішення про відшкодування замовнику різниці між здійсненими витратами та розміром пайової участі замовника у розвитку інфраструктури населеного пункту.

Таким чином, за загальним правилом, визначеним положеннями Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", будь-яка особа, яка виявила намір забудови території населеного пункту має сплатити пайову участь у створенні соціальної інфраструктури населеного пункту. При цьому, за умови наявності в технічних умовах, які є вихідними даними, необхідності будівництва замовником інженерних мереж або об`єктів інженерної інфраструктури поза межами його земельної ділянки, розмір пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту зменшується на суму їх кошторисної вартості.

Якщо ж витрати замовника будівництва на спорудження інженерних мереж та/або об`єктів інженерної інфраструктури перевищуватимуть розмір пайової участі такого замовника у розвитку інфраструктури населеного пункту, орган місцевого самоврядування буде зобов`язаний прийняти рішення про відшкодування позивачу різниці між здійсненими витратами на спорудження інженерних мереж та/або об`єктів інженерної інфраструктури та розміром пайової участі.

Отже, виходячи з норм спеціального Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", замовники, які бажають здійснювати забудову, зобов`язані здійснити відрахування до бюджету коштів на створення в подальшому за рахунок бюджету об`єктів соціальної сфери.

В той час, абз. 6 ч. 4 ст. 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" визначено, що до пайової участі у розвитку інфраструктури населеного

пункту не залучаються замовники у разі будівництва об`єктів будівництва за умови спорудження на цій земельній ділянці об`єктів соціальної інфраструктури.

Системний аналіз норм Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", дає підстави дійти висновку, що замовники які здійснюють будівництво об`єктів будівництва зобов`язані здійснити відрахування до бюджету коштів на створення у подальшому за рахунок бюджету об`єктів соціальної сфери. В той же час замовники, здійснюючи спорудження об`єктів соціальної інфраструктури за власний рахунок в складі своїх об`єктів будівництва на земельних ділянках населених пунктів, виконують свій обов`язок щодо прийняття участі у розвитку інфраструктури населеного пункту та не зобов`язанні додатково сплачувати пайові внески.

Нормами статті 29 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" передбачено, що основними складовими вихідних даних для проектування будівництва є містобудівні умови та обмеження, завдання на проектування та технічні умови.

Так, абз. 6 п. 5 Містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки від 01.04.2014 (адреса будівництва: між вул. Бориса Гмирі та вул. Колекторною у Дарницькому районі м. Києва), виданих Департаментом містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) встановлено ввести містобудівні комплекси з повним забезпеченням в т.ч. соціальними об`єктами, передбачити умови щодо будівництва об`єктів соціальної сфери (дитячі дошкільні заклади, загальноосвітні школи).

Таким чином вихідними даними для проектування встановлено обов`язкову до виконання вимогу щодо забезпечення замовником супроводження в складі об`єкта будівництва об`єктів соціальної сфери - дитячих дошкільних закладів та загальноосвітніх шкіл.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом, в експертному звіті щодо розгляду проектної документації по проекту "Будівництво багатоповерхових житлових будинків з об`єктами торговельно-офісно-розважального та соціально-побутового призначення між вул. Бориса Гмирі та вул. Колекторною у Дарницькому районі м. Києва" № 38/14ЦБ, затвердженого 25.04.2014 ДП "НДІПРОЕКТРЕКОНСТРУКЦІЯ" зазначено, що проектом першої черги будівництва передбачено будівництво в т.ч. будівлі дитячого дошкільного закладу на 120 місць (поз. 56 по ГП).

У додатку до експертного звіту щодо розгляду проектної документації до проекту (коригування) № 165/14, затвердженого 14.10.2015 ДП "НДІПРОЕКТРЕКОНСТРУКЦІЯ" зазначено, що даними коригування передбачено будівництво в т.ч. будівлі дитячих дошкільних закладів на 680 120 місць (поз. 56, 57, 58 по ГП), розташування яких передбачено у мікрорайоні за генеральним планом в центрі мікрорайону).

Відповідно до договору № 20/14-5-8мкр від 22.05.2014 визначено, що етапом XII є будівництво дитячої дошкільної установи на 120 місць (поз. № 56 за ГП) та відповідно до п. 2.1. додаткової угоди № 7 до договору № 20/14-5-8мкр від 22.05.2014 визначено, що етапом XXVII є будівництво дитячого дошкільного навчального закладу на 260 місць (поз. № 57 за ГП).

Отже, на виконання Містобудівних умов та обмежень, а також вищевказаних договірних зобов`язань, Товариство з обмеженою відповідальністю "Будеволюція" одночасно із спорудженням житлового будинку поз. № 26 за ГП у складі об`єкта будівництва здійснило спорудження на цій же земельній ділянці (кадастровий номер :90:290:0031) об`єктів соціальної інфраструктури, а саме - дитячої дошкільної установи на 120 місць (поз. № 56 за ГП) та дитячого дошкільного навчального закладу на 260 місць (поз. № 57 за ГП).

За умовами договору № 20/14-5-8 мкр від 23.05.2014 укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю "Будеволюція" (замовник), Товариством з обмеженою відповідальністю "Київське транспортно-будівельне підприємство" (генпідрядник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Аркада-Будівництво" (підрядник), генпідрядник та підрядник зобов`язуються виконати комплекс будівельно-монтажних робіт за об`єктом будівництва: "Багатоповерхові житлові будинки з об`єктами торговельно-офісно-розважального та соціально-побутового призначення між вул. Бориса Гмирі та вул. Колекторною у Дарницькому районі м. Києва".

Пунктом 1.3. цього ж договору передбачено будівництво дитячої дошкільної установи на 120 місць (позначка на генплані № 56) (XII етап).

Факт оплати позивачем будівельно-монтажних робіт за вказаним договором № 20/14-5-8 мкр від 23.05.2014, зокрема, оплата будівництва дошкільної установи на 120 місць (позначка на генплані № 56) підтверджується копіями платіжних доручень, що додаються, за період за період з 29.05.2015 по 14.12.2016 (з призначенням платежу та посиланням на договір і уточненням мети платежу - "поз. 56 за ГП") на загальну суму 33 207 461,79 грн та оборотно-сальдовою відомістю по рахунку 311 за 01.03.2012-19.07.2019 (дит. садок поз. 56).

08.08.2016 було складено акт готовності об`єкта до експлуатації "Будівництво багатоповерхових житлових будинків з об`єктами торговельно-офісно-розважального та соціально-побутового призначення між вул. Бориса Гмирі та вул. Колекторною у Дарницькому районі м. Києва" Навчальний дошкільний заклад на 120 місць № 56. 1 черга будівництва. Пусковий комплекс 10, де п. 13 вказано, що документ, що посвідчує право користування земельною ділянкою договір оренди земельної ділянки від 30.09.2005 № 63-6-00292, кадастровий номер земельної ділянки :90:290:0031.

Відтак суд вказує, що навчальний дошкільний заклад на 120 місць № 56 споруджено на тій же земельний ділянці, що й житловий будинок поз. № 26 за ГП щодо якого укладено спірний договір пайової участі.

Сертифікатом Державної архітектурно-будівельної інспекції України серії IV № 91 від 13.10.2016 засвідчено відповідність закінченого будівництвом об`єкта (черги, окремого пускового комплексу) "Будівництво багатоповерхових житлових будинків з об`єктами торговельно-офісно-розважального та соціально-побутового призначення між вул. Бориса Гмирі та вул. Колекторною у Дарницькому районі м. Києва» Навчальний дошкільний заклад на 120 місць № 56. 1 черга будівництва. Пусковий комплекс 10.

Відповідно до витягу із наказу Департаменту містобудування та архітектури № 448 від 26.12.2016 навчальному дошкільному закладу на 120 місць присвоєно поштова адресу: вул. Софії Русової 1-в у Дарницькому районні міста Києва та згідно з розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 19.04.2017 вказана установа прийнята до комунальної власності територіальної громади міста Києва.

Так, додатковою угодою № 7 до договору № 20/14-5-8 мкр від 23.05.2014, а саме пунктом 2.1. (1.3.27-внесення змін) передбачено будівництво дитячого дошкільного навчального закладу на 260 місць (поз. 57 на генеральному плані) за цим же об`єктом будівництва (XXVII-й етап).

Факт оплати будівельно-монтажних робіт за вказаним договором (№ 20/14-5-8 мкр. від 23.05.2014), зокрема, на будівництво дитячого дошкільного навчального закладу на 260 місць (поз. 57 на генеральному плані), підтверджується копіями платіжних доручень (з призначенням платежу з посиланням на договір та уточненням мети платежу - "поз. 57") за період з 19.11.2015 по 18.07.2019 на загальну суму 24 907 769,79 грн та оборотно-сальдова відомість по рахунку 311 за 01.03.2012-19.07.2019 (дит. садок поз. 57).

Разом з тим, спорудження дитячої дошкільної установи на 260 місць (позначка на генплані № 57), здійснювалось на підставі договору від 01.04.2015 № 12/15 на розробку проектної документації, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Будеволюція" (замовник), Товариством з обмеженою відповідальністю "Нові будівельні матеріали" (генпроектувальник). За вказаним договором генпроектувальник взяв на себе зобов`язання за плату розробити та передати замовнику проектну документацію за об`єктом будівництва - Дитячий дошкільний навчальний заклад на 260 місць (поз. № 57).

Будівництво дошкільного навчального закладу на 260 місць (поз. № 57) здійснюється на земельній ділянці з кадастровим номером земельної ділянки :90:290:0031, тобто, на тій же земельний ділянці, що й житловий будинок поз. № 26 за ГП щодо якого укладено спірний Договір пайової участі, що підтверджується схемою генерального плану мікрорайону 5-8 М 1:1000.

В той час суд вказує, що доводи відповідача стосовно того, що дошкільний навчальний заклад поз. 56 за ГП був збудований в 2016 році, що передує укладенню договору пайової участі 03.08.2017 і не є одночасним будівництвом є безпідставними, а відтак не беруться до уваги, адже будівництво житлового будинку поз. 26 за ГП. розпочалося раніше, ніж був укладений договір пайової участі, крім того, згідно абз. 6 ч. 4 ст. 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" вказана обставина жодним чином не впливає на право замовника не залучатися до сплати пайової участі.

Поміж того, позивачем було надано до суду схему генерального плану мікрорайону 5-8 М 1:1000 та затверджені містобудівні умови та обмеження, якими передбачено та погоджено будівництво навчального дошкільного закладу на 120 місць поз. № 56 за ГП та дошкільного навчального закладу на 260 місць поз. 57 за ГП, що спростовує твердження відповідача про відсутність погодженої містобудівної документації, якою передбачається будівництво вказаних об`єктів соціальної інфраструктури.

Стосовно доводів відповідача щодо того, що позивачем не надано підтвердження передачі об`єкту соціальної інфраструктури до комунальної власності, спорудження дошкільної установи на 260 місць не може бути підставою для незалучення замовника до пайової участі у розвитку інфраструктури. В обґрунтування своїх доводів, відповідач посилається на п. 4.2. Порядку (в чинній редакції) відповідно до якої "до пайової участі у розвитку інфраструктури не залучаються замовники у разі нового будівництва та/або реконструкції на території міста Києва об`єктів будівництва, за умови спорудження на цій земельній ділянці об`єктів соціальної інфраструктури (дошкільні навчальні заклади, загальноосвітні навчальні заклади) в разі, якщо спорудження таких об`єктів соціальної інфраструктури здійснюється відповідно до цільового призначення земельної ділянки, після передачі останніх до комунальної власності територіальної громади міста Києва, при цьому вартість будівництва об`єктів соціальної інфраструктури повинна дорівнювати або перевищувати розмір Пайової участі за об`єктом".

Разом з тим, відповідач зазначає, що оскільки відповідно до Порядку залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі замовників у розвитку інфраструктури міста Києва, затвердженого Рішенням Київської міської ради № 411/1415 15.11.2016, що є чинним на момент виникнення спірних правовідносин, передбачене виключно зменшення розміру пайової участі замовника за рішенням Київської міської ради на вартість збудованих ним та переданих до комунальної власності територіальної громади міста Києва об`єктів соціальної сфери, а не звільнення (п. 6.9. Порядку), позивач повинен був звернутися до відповідача для отримання зменшення пайової участі.

Проте, суд вказує, що такі висновки відповідача є безпідставними та суперечать ч. 4 ст. 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", тому не беруться до уваги.

Закон не встановлює умовою для незалучення замовника до пайової участі передачу споруджених об`єктів соціальної інфраструктури до комунальної власності територіальне громади міста Києва та не вимагає, щоб вартість будівництва об`єктів соціальної інфраструктури дорівнювала або перевищувала розмір пайової участі за об`єктом.

Крім того, норми Закону не встановлюють інших можливих варіантів дій у разі спорудження замовником об`єктів соціальної інфраструктури, окрім як незалучення замовника до сплати пайової участі, зокрема, не передбачає можливості зменшення розміру пайової участі за рішенням Київської міської ради на вартість збудованих ним та переданих до комунальної власності територіальної громади міста Києва об`єктів соціальної сфери.

Відтак, очевидним є невідповідність норм п. 4.2. та 6.9. Порядку (що є підзаконним нормативно-правовим актом) нормам ч. 4 ст. 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" (що є актом вищої юридичної сили).

Положеннями пунктів 1-3 ст. 11 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України.

Пунктом 7 ст. 11 Господарського процесуального кодексу України закріплено, що у разі невідповідності правового акта правовому акту вищої юридичної сили суд застосовує норми правового акта вищої юридичної сили.

Отже, суд дійшов висновку, що позивачем наведено належні та допустимі докази одночасного спорудження Товариством з обмеженою відповідальністю "Будеволюція" у складі об`єкта будівництва разом із житловим будинком поз. № 26 за ГП об`єктів соціальної сфери, а саме дитячих дошкільних установ (поз. 56, 57 за ГП).

Таким чином суд вказує, що позивач є замовником будівництва, категорія яких не залучається до сплати пайової участі на підставі абз. 6 ч. 4 ст. 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", а саме, у зв`язку із одночасним спорудженням в складі об`єкта будівництв, крім житлових будинків, об`єктів соціальної інфраструктури (дитячих дошкільних установ) на тій же земельній ділянці.

У листі Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, від 22.07.2011 № 23- 11/6294/0/6-11: "Про пайову участь забудовників у створенні та розвитку інфраструктури населених пунктів" в параграфі "щодо звільнення від сплати коштів пайової участі деяких категорій замовників будівництва" зазначено: "Згідно з пунктом другим частини четвертої статті 40 Закону № 3038 замовники будівництва будівель навчальних закладів, закладів культури, фізичної культури і спорту, медичного і оздоровчого призначення звільнені від сплати коштів пайової участі незалежно від джерел фінансування будівництва таких об`єктів та їх форм власності.

Так, наведені норми закону в імперативному порядку встановлюють заборону на залучення замовників до пайової участі, якщо на земельній ділянці об`єкту будівництва споруджується також об`єкт соціальної інфраструктури.

Таким чином, укладення оспорюваного договору пайової участі прямо суперечить вимогам абз. 6 ч. 4 ст. 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", оскільки позивач, який є замовником будівництва, здійснює спорудження на земельній ділянці в складі об`єкта будівництва, крім житлових будинків, (у т.ч. житлового будинку поз. № 26 за ГП), і об`єктів соціальної сфери, він не повинен залучатися до пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту, а відтак, не повинен укладати договори пайової участі.

Крім того суд вказує, що відповідачем також не було спростовано доводів позивача стосовно того, що договір пайової участі укладався Товариством з обмеженою відповідальністю "Будеволюція" під впливом тяжкої обставини і на вкрай невигідних умовах.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом Товариством з обмеженою відповідальністю "Будеволюція" відповідно до умов генерального договору № 2 від 19.05.2014 укладеного з Акціонерним товариством Акціонерний комерційний банк "Аркада" з додатковими угодами зобов`язалося не тільки здійснити організацію будівництва, а й ввести в експлуатацію у конкретний строк складові об`єкта будівництва, у тому числі житловий будинок поз. № 26 за ГП.

За порушення позивачем строків введення об`єкту в експлуатацію передбачена відповідальність, а саме, згідно з п. 6.6. генерального договору № 2 від 19.05.2014 у разі порушення строків введення окремих складових частин об`єкта будівництва в експлуатацію, встановлених у початкових протоколах до угоди на об`єкт будівництва, забудовник зобов`язаний сплатити Банку пеню в розмірі 0,02% від суми коштів, спрямованих на фінансування будівництва, за кожний день прострочення.

Крім того, обов`язок щодо введення в експлуатацію об`єктів будівництва встановлений ст. 9 Закону України "Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю", а саме: "Управитель укладає із забудовником договір, за яким забудовник зобов`язується збудувати один або декілька об`єктів будівництва, ввести їх в експлуатацію в установленому законодавством порядку та передати об`єкти інвестування установникам, цього фонду у строки та на умовах, визначених цим Законом, Правилами фонду та договором управління майном, а управитель зобов`язується здійснювати фінансування будівництва цих об`єктів будівництва на умовах договору".

Таким чином, Товариство з обмеженою відповідальністю "Будеволюція" зобов`язане як здійснити організацію об`єкта будівництва, так і ввести окремі складові об`єкту будівництва в експлуатацію у чітко встановлені строки.

Згідно абз. 2 п. 3 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 № 461 прийняття в експлуатацію об`єктів, що належать до IV та V категорії складності, здійснюється на підставі акта готовності об`єкта до експлуатації шляхом видачі органами державно-будівельного контролю сертифіката.

У відповідності до п. 24 цього ж Порядку для отримання сертифіката замовник (його уповноважена особа) подає особисто або надсилає рекомендованим листом з описом вкладення чи через електронний кабінет до відповідного органу державного архітектурно-будівельного контролю заяву про прийняття в експлуатацію об`єкта та видачу сертифіката за формою, наведеною у додатку 8 до цього Порядку, до якої додається акт готовності об`єкта до експлуатації за формою згідно з додатком 9 до цього Порядку.

При цьому встановлена форма акту готовності об`єкта до експлуатації (додаток № 9 до Порядку), а саме п. 12 акту передбачає обов`язкове зазначення інформації про сплату пайової участі або підставу звільнення від обов`язку сплати пайової участі.

Тобто, з метою введення об`єктів будівництва в експлуатацію, при подачі забудовником заяви про прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію та отримання підтверджуючого сертифіката, обов`язковим є зазначення інформації у додатку до заяви сплату пайової участі, або підставу для звільнення від пайової участі.

Згідно із ч. 1 ст. 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" порядок залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту встановлюють органи місцевого самоврядування відповідно до цього Закону.

Під час виникнення спірних правовідносин діяв "Порядок визначення розмірів пайової участі (внесків) забудовників (інвесторів) у створенні соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури м. Києва", затверджений рішенням Київської міської ради від 30.12.2010 № 573/5385 (додаток 16 до рішення Київської міської ради від 30.12.2010 № 573/5385).

У відповідності до п. 4.11. вказаного Порядку рішення про звільнення забудовника (інвестора) від сплати пайової участі приймає Київська міська рада за поданням постійної комісії Київради з питань бюджету та соціально-економічного розвитку після визначення Управлінням розміру пайової участі.

Тобто, Порядком визначення розмірів пайової участі (внесків) забудовників (інвесторів) у створенні соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури м. Києва, не передбачено випадків незалучення до сплати пайової участі, а передбачено можливість звільнення від сплати пайової участі за рішенням Київської міської ради.

Умовами абз. 3 п. 27 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого Постановою КМУ від 13.04.2011 № 461 підставою для відмови у видачі сертифіката є неподання документів, необхідних для прийняття рішення про видачу сертифіката.

Тобто, у разі відсутності у заяві про прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію інформації про сплату пайової участі (довідки Департаменту економіки та інвестицій про сплату або відсутності рішення Київської міської ради про звільнення від сплати пайової участі) уповноважені органи державного архітектурно-будівельного контролю відмовляють у видачі сертифіката, що унеможливлює введення в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта та його подальшу експлуатацію, що у свою чергу не дає можливості інвесторам (довірителям) зареєструвати право власності на об`єкти нерухомості.

За таких обставин та зважаючи на те, що позивач зобов`язаний за законом і договірними зобов`язаннями ввести вчасно складові об`єкту будівництва в експлуатацію, у тому числі житловий будинок поз. № 26 за ГП, він змушений був під впливом вищевказаних тяжких обставин та на вкрай невигідних для себе умовах укласти договір пайової участі.

Разом з тим суд вказує, що третя особа зверталася до Київської міської державної адміністрації з листом від 20.08.2014 №141 про звільнення від сплати пайової участі на підставі того, що за об`єктом будівництва заплановано будівництво 3-х дошкільних навчальних закладів та 3-х загальноосвітніх навчальних закладів (які заплановано передати до комунальної власності), на що отримала відповідь від 05.09.2014 №050/08-5439 про те, що заява не задовольняється та існує необхідність в укладенні договору пайової участі до прийняття об`єкта в експлуатацію.

Як про це зазначає позивач, оскільки, зі сторони органу місцевого самоврядування по відношенню до Товариства з обмеженою відповідальністю "Будеволюція" здійснювався тиск, направлений на примус до укладення договору пайової участі, що потребувало додаткового часу на підготовку та укладення цього договору, позивач був змушений переносити строки ведення в експлуатацією житлового будинку поз. № 26 за ГП, що підтверджується листами позивача, направленими на адресу управителя ФФБ "Патріотика", а саме, лист за вих. № 511 від 30.07.2018 та лист за вих. № 327 від 26.04.2018.

Отже, наведені вище обставини та докази підтверджують факти тяжких обставин та невигідних умов, за яких позивач і третя особа уклала договір пайової участі, оскільки без укладення даного договору, житловий будинок поз. № 26 за ГП, що є складовою об`єкту будівництва, не може бути введений в експлуатацію.

З урахуванням вказаних обставин суд вбачає, що позивач і третя особа укладали договори пайової участі під впливом тяжких для них обставин і на вкрай невигідних умовах.

Положеннями ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України встановлено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

За умовами ч. 1 ст. 203 Цивільного кодексу України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відповідно до пункту другого постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" судам необхідно враховувати, що згідно із статтями 4, 10 та 203 ЦК зміст правочину не може суперечити ЦК, іншим законам України, які приймаються відповідно до Конституції України та ЦК, міжнародним договорам, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актам Президента України, постановам Кабінету Міністрів України, актам інших органів державної влади України, органів влади Автономної Республіки Крим у випадках і в межах, встановлених Конституцією України та законом, а також моральним засадам суспільства. Зміст правочину не повинен суперечити положенням також інших, крім актів цивільного законодавства, нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до Конституції України (статті 1, 8 Конституції України). Відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину.

На підставі наведеного суд вбачає, що укладення оспорюваного договору пайової участі прямо суперечить вимогам абз. 6 п. 4 ст. 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", оскільки, судом на підставі наявних в матеріалах справи доказів встановлено, що позивач, який є замовником будівництва, здійснює спорудження на земельній ділянці у складі об`єкта будівництва, крім житлових будинків, і об`єкти соціальної сфери.

За таких підстав, позивач не повинен залучатися до пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту, а відтак, на нього не покладається обов`язок укладати договори про сплату такої пайової участі.

Суд при винесенні рішення дійшов висновку, що при укладенні договору пайової участі не було додержано вимоги ч. 1 ст. 203 Цивільного кодексу України, згідно якої зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, що є підставою недійсності правочину.

Окрім того, судом враховано положення статті 233 Цивільного кодексу України, відповідно до якої правочин, який вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, може бути визнаний судом недійсним незалежно від того, хто був ініціатором такого правочину. При визнанні такого правочину недійсним застосовуються наслідки, встановлені статтею 216 цього Кодексу. Сторона, яка скористалася тяжкою обставиною, зобов`язана відшкодувати другій стороні збитки і моральну шкоду, що завдані їй у зв`язку з вчиненням цього правочину.

В силу приписів ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1 - 3, 5 та 6 статті 203 цього Кодексу.

Згідно ч. 3 ст. 203 Цивільного кодексу України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Так, за наявними в матеріалах справи доказами та поясненнями учасників процесу судом встановлено, що укладаючи оспорюваний договір пайової участі позивач і третя особа не діяли вільно, а укладення таких договорів не відповідало їх волі, а відтак, наведені обставини у сукупності є підставою визнання таких договору пайової участі недійними.

За умовами абз. 2 ч. 1 ст. 216 Цивільного кодексу України у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Дійшовши висновку щодо задоволення позовних вимог, судом також враховано, що саме на відповідача було покладено обов`язок виступати відповідальною юридичною особою від імені органу місцевого самоврядування щодо пайових коштів та відповідно суд вважає Департамент економіки та інвестиції виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) належним відповідачем у справі.

Так, відповідно п. 4.2. Порядку визначення розмірів пайової участі (внесків) забудовників (інвесторів) у створенні соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури м. Києва (що діяв під час виникнення спірних правовідносин), затвердженого Київською міською радою 30.12.2010 № 573/5385 "Про бюджет міста Києва на 2011 рік" (додаток 16 до рішення Київської міської ради від 30.12.2010 № 573/5385), від імені міста щодо пайових коштів у всіх питаннях щодо організації залучення пайових коштів виконавчий орган Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) виступає в особі Головного управління економіки та інвестицій (відповідно до п. 2 Положення про Департамент економіки та інвестицій виконавчого органу Київської міської ради, затвердженого розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради 30.09.2013 № 1717, Головне управління економіки та інвестицій виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації перейменовано в Департамент економіки та інвестицій виконавчого органу Київської міської ради).

Відповідно до пункту 3.3 Порядку залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі замовників у розвитку інфраструктури міста Києва, затвердженого рішенням Київської міської ради від 15.11.2016 № 411/1415, Департамент економіки та інвестицій виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) є єдиним органом, уповноваженим здійснювати розрахунок пайової участі та укладання, зміну та розірвання договорів про пайову участь.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Таким чином, з огляду на викладені вище обставини підтверджені наявними в матеріалах справи доказами здійснення позивачем спорудження в складі об`єкта будівництва на цій земельній ділянці і об`єктів соціальної інфраструктури, зважаючи, що приписи абз. 6 ч. 4 ст. 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" носять імперативний характер, то за таких відстав, позивач не повинен залучатись до пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту, а відтак, позовні вимоги щодо визнання недійсним договору пайової участі з моменту його укладення є обґрунтованими, такими, що підтверджуються належними та допустимими засобами доказування, та підлягаю задоволенню.

Разом з тим, суд також вважає за необхідне звернути увагу на те, що в однорідних спірних правовідносинах між тими ж самими сторонами та щодо цієї ж земельної ділянки в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 25.07.2018 у справі № 910/19020/17 викладена аналогічна правова позиція.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Будеволюція" - задовольнити.

2. Визнати недійсним з моменту укладення договір пайової участі у створенні соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури міста Києва № 280 від 03.08.2017, укладений між Департаментом економіки та інвестицій виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Товариством з обмеженою відповідальністю "Будеволюція" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Консультаційне бюро НТТ".

3. Стянути з Департаменту економіки та інвестиції виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (01044, м. Київ, вул. Хрещатик, буд. 36; ідентифікаційний код 04633423) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Будеволюція" (01133, м. Київ, бульвар Лесі України, 34, офіс 315/2; ідентифікаційний код 34284328) витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) грн 00 коп.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено: 05.12.2019

Суддя Д.О. Баранов