РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

20.11.2019Справа № 910/9146/19

Господарський суд міста Києва у складі судді Баранова Д.О., за участю секретаря судового засідання Зарудньої О.О., розглянувши матеріали господарської справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Житомир-Агробудіндустрія" (10025, м. Житомир, вул. Промислова, 10; ідентифікаційний код 03379632)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Бєлбудматеріали-Україна" (03056, м. Київ, вул. Виборзька, буд. 16/15; ідентифікаційний код 41754275)

про стягнення 435 624, 03 грн.

Представники сторін:

від позивача: Бондар І.М.

від відповідача: Садальська А.І.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю "Житомир-Агробудіндустрія" з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Бєлбудматеріали-Україна" про стягнення 435624,03 грн.

В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначає, що на виконання умов Договору поставки № bsmu17 від 15.03.2019 ним було перераховано відповідачу кошти в розмірі 1535650,00 грн.

Позивач вказує, що відповідач здійснив поставку замовленого товару лише на 1139670, 00 грн, а тому позивач просить суд стягнути з відповідача суму за непоставлений ним товар в розмір 395980,00 грн.

Крім того, позивачем на існуючу суму заборгованості та за неналежне виконання умов договору було здійснено нарахування пені в розмірі 46,65 грн. та штраф - 39598,00 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.07.19 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Житомир-Агробудіндустрія" про стягнення 435624,03 грн. залишено без руху, позивачу встановлено п`ятиденний строк з дня вручення ухвали для усунення недоліків шляхом подання до суду доказів надсилання (опис вкладення в цінний лист та фіскальний чек) копії позовної заяви та доданих до неї документів на адресу місцезнаходження відповідача.

29.07.2019 до Господарського суду міста Києва від позивача надійшла заява на усунення недоліків, до якої було додано докази надсилання копії позовної заяви та доданих до неї документів на адресу місцезнаходження відповідача.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 31.07.2019 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, яку вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження.

22.08.2019 до Господарського суду міста Києва надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

Зокрема, відповідач вказав на те, що сторони домовились про поставку відповідачем товару залізничним транспортом, а відповідно до ст. 5 договору неподання постачальнику покупцем плану відвантажень на відповідний календарний місяць знімає постачальника (відповідача) будь-яку відповідальність за несвоєчасну поставку товару.

Будь-яких планів відвантажень товару позивачем відповідачу надано не було.

За наведених обставин, як зазначив відповідач, у нього не виникло прострочення з поставки товару, оскільки кредитором (позивачем) не було вчинено дій, обумовлених договором.

19.09.2019 до Господарського суду міста Києва надійшла відповідь на відзив на позовну заяву.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.09.2019 суд дійшов висновку розглядати справу за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 23.10.2019. Також суд даною ухвалою зобов`язав позивача надати (для огляду в судовому засіданні) оригінали та належним чином засвідчені копії (для долучення до матеріалів справи) платіжних доручень: № 2028 від 20.03.2018 на суму 562 800, 00 грн, № 9537 від 17.04.2019 на суму 334 850, 00 грн, № 2098 від 17.04.2019 на суму 238 000, 00 грн. та № 2101 від 23.04.2019.

09.10.2019 до Господарського суду міста Києва надійшли письмові заперечення від відповідача на відповідь на відзив.

10.10.2019 до Господарського суду міста Києва через електронний суд надійшла заява від представника відповідача про вступ у справу як представника.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.10.2019 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 20.11.2019.

19.11.2019 до Господарського суду міста Києва надійшло клопотання позивача про долучення документів до матеріалів справи.

У судовому засіданні 20.11.2019 представник позивача підтримав позовні вимоги, просив суд про їх задоволення.

Представник відповідача подав клопотання про приєднання доказів до матеріалів справи. Щодо задоволення позовних вимог заперечив, просив суд відмовити в задоволення позову.

Таким чином, приймаючи до уваги, що матеріали справи містять достатньо документів для розгляду справи у судовому засіданні 20.11.2019 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

15.03.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Житомир-Агробудіндустрія" (покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Бєлбудматеріали-Україна" (постачальник) укладено договір поставки № bsmu 17, відповідно до умов якого постачальник зобов`язується поставити та передати у власність покупця товар, а покупець оплатити та прийняти на умовах, обумовлених в цьому договорі товар в асортименті за групами товарів, зазначених в протоколі узгодження договірних цін до цього договору.

Відповідно до п. 2.1, 2.2. умов договору загальна ціна цього договору складається із суми вартості всіх поставок товару здійснених відповідно до цього договору та розраховується шляхом складання сум, зазначених у видаткових накладних на всі поставки товару протягом строку дії цього договору. Ціни на товари визначаються виходячи з ринкової ціни на момент підписання цього договору, є фіксованими і підлягають зміні в порядку, визначеному цим договором.

Протоколом узгодження договірних цін до договору № 1 від 15.03.2019 та № 2 від 11.04.2019 закріплено, що сторони домовилися, що ціни на групу товарів визначаються виходячи з ринкової ціни на момент підписання цього договору та визначена на умовах доставки DDP на залізничну станцію Житомир (345606) і складають: одна тонна портландцементу ПЦ 500 Д0 навал - 1675, 00 грн (ціна без ПДВ), 2010, 00 грн (ціна з ПДВ).

Умови оплати згідно вказаними протоколами: покупець оплачує передплату за товар у розмір 100% вартості замовленої партії.

Пунктом 4.1. договору встановлено, що замовлення та поставка товару здійснюється на умовах 100 % передплати, якщо інший порядок оплати не вказаний в додатках до цього договору. За цим договором покупець оплачує продукцію наступним чином: протягом одного робочого дня з дати отримання заявки від покупця, постачальник виставляє покупцю рахунок на товар за кожною заявкою окремо. Передплата товару здійснюється до фактичного відвантаження товару на адресу покупця та/або визначеного покупцем вантажоотримувача. У випадку, якщо постачальник поставив товар до отримання передплати за нього, терміном оплати товару вважається наступний робочий день з дати поставки. Сторони вправі письмово погодити у додатках до договору, протоколах узгодження договірних цін тощо інші умови оплати.

Відповідно до п. 5.1. договору строки поставки, кількість товару, вказуються в заявці покупця за формою додатка № 2 до цього договору. Покупець подає заявку не менш ніж за 7 (сім)робочих днів до запланованої покупцем дати поставки. постачальник зобов`язаний протягом 2 (двох) робочих днів узгодити заявку та надати рахунок-фактуру на попередню оплату або відмовити покупцю в поставці товару за відповідною заявкою. Сторони домовилися, що листування між сторонами (в тому числі і відправлення заявок) може здійснюватися за допомогою електронної пошти (з адрес, вказаних в реквізитах сторін).

Протоколами узгодження договірних цін № 1 від 15.03.2019 та № 2 від 11.04.2019 встановлено, що поставка товару здійснюється залізницею, до правовідносин сторін застосовуються п. 5.2. договору, згідно умов якого покупець зобов`язується не пізніше ніж до 10 числа місяця, що передує поставці надати постачальнику план відвантажень на відповідний календарний місяць.

Неподання постачальнику покупцем плану зазначеного пункту 5.2. чинного договору або невідповідність даних у заявці покупця до даних поданого плану зазначеного в пункті 5.2 цього договору знімає з постачальника будь-яку відповідальність за несвоєчасну поставку товару

Згідно з п. 7.1. договору за невиконання або неналежне виконання умов цього договору сторони несуть відповідальність, передбачену чинним законодавством України.

У разі порушення постачальником строків поставки попередньо оплаченого покупцем товару, на вимогу покупця, постачальник зобов`язаний сплатити покупцю пеню в розмірі 0,1% але не більше подвійної облікової ставки НБУ, від вартості непоставленого в строк (згідно з заявкою покупця) товару за кожен день прострочення (п. 7.2. договору).

Пунктом 7.5. договору встановлено, що у разі порушення постачальником строків виконання своїх зобов`язань по термінам поставки більш ніж на 5 робочих днів, постачальник, на вимогу покупця, зобов`язаний сплатити останньому штраф у розмірі 10% простроченої до оплати суми.

Відповідно до п. 11.8. договору термін дії договору - з моменту підписання обома сторонами до 31 грудня 2019 року, а по невиконаним зобов`язанням - до моменту їх фактичного виконання.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що на виконання умов договору № bsmu 17 від 15.03.2019 ним у березні-квітні 2019 було перераховано відповідачу 1535650,00 грн, що підтверджується платіжними дорученнями № 2028 від 20.03.2018, № 9537 від 17.04.2019 та № 2098 від 17.04.2019.

У свою чергу відповідач здійснив поставку замовленого товару на загальну суму 1139670,00 грн, що підтверджується видатковими накладними № 86 від 27.04.2019 та № 56 від 29.03.2019.

Відтак позивач вказує, що на момент звернення до суду за відповідачем рахується заборгованість за непоставлений товар в сумі 395980,00 грн. Також позивачем на існуючу суму заборгованості та за неналежне виконання умов договору було здійснено нарахування пені в розмірі 46,65 грн. та штраф в розмірі 39598,00 грн.

Із поданого відповідачем відзиву вбачається, що останній заперечує щодо задоволення позовних вимог, вказуючи, що в порушення пп. 5.2.2. п. 5.2. договору, покупець (позивач) з моменту укладення договору від 15.03.2019 № bsmu 17 до теперішнього часу не надавав постачальнику будь якого плану відвантажень товару на відповідний календарний місяць.

У зв`язку з чим, на переконання відповідача, Товариство з обмеженою відповідальністю "Бєлбудматеріали-Україна" звільняється від відповідальності за прострочення поставки товару у вигляду штрафу та пені згідно п. 7.2. та 7.5. договору.

Разом з тим, за відсутності прострочення відповідача з поставки товару, висування позивачем вимоги про повернення передоплати за товар є передчасним та безпідставним і такі вимоги на думку відповідача не можуть бути задоволені судом.

Статтею 79 Господарського процесуального кодексу України вказано, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Проаналізувавши зміст укладеного між сторонами договору № bsmu 17 від 15.03.2019, суд дійшов висновку, що за своєю правовою природою він є договором поставки.

Відповідно до п. 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є, договори та інші правочини.

Частиною 7 статті 179 Господарського кодексу України встановлено, що господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно ч. 1 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Положеннями частини 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 693 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

Як встановлено судом, умовами Договору поставки №bsmu 17 від 15.03.2019 встановлений порядок здійснення позивачем (покупцем) оплати за товар, який повинен бути поставлений відповідачем (продавцем) - 100% попередня оплата.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, позивачем на розрахунковий рахунок відповідача було перераховано 1535650,00 грн, підтвердженням чого є наявні в матеріалах справи платіжні доручення № 2028 від 20.03.2018 на суму 562800,00 грн (призначення платежу - оплата за цемент по договору №17 від 15.03.2019, згідно з рахунком №19.03.2019), № 9537 від 17.04.2019 на суму 334850,00 грн (призначення платежу - оплата за цемент згідно з рахунком №124 від 11.04.2019), № 2098 від 17.04.2019 на суму 238000,00 грн. (призначення платежу - оплата за цемент згідно з рахунком №124 від 11.04.2019) та № 2101 від 23.04.2019 на суму 400000, 00 грн (призначення платежу - оплата за цемент згідно з рахунком №124 від 11.04.2019).

Відповідно до статті 663 Цивільного кодексу України, продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 664 Цивільного кодексу України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар. Товар вважається наданим у розпорядження покупця, якщо у строк, встановлений договором, він готовий до передання покупцеві у належному місці і покупець поінформований про це. Готовий до передання товар повинен бути відповідним чином ідентифікований для цілей цього договору, зокрема шляхом маркування.

Пунктом п. 5.1. договору сторони погодили, що строки поставки, кількість товару, вказуються в заявці покупця за формою додатка № 2 до цього договору. Покупець подає заявку не менш ніж за 7 (сім)робочих днів до запланованої покупцем дати поставки. постачальник зобов`язаний протягом 2 (двох) робочих днів узгодити заявку та надати рахунок-фактуру на попередню оплату або відмовити покупцю в поставці товару за відповідною заявкою. Сторони домовилися, що листування між сторонами (в тому числі і відправлення заявок) може здійснюватися за допомогою електронної пошти (з адрес, вказаних в реквізитах сторін).

Згідно додатку № 1 до договору поставки "Протокол узгодження договірних цін № 1 на товари групи "Портландцемент" від 15.03.2019, сторони домовились про поставку портландцементу ПЦ 500 Д0 (навал) за ціною 2010, 00 грн з ПДВ/1 т, умови доставки DDP на залізничну станцію Житомир (код 345606) на умовах 100% передоплати.

Відповідно до додатку № 3 до договору поставки "Протокол узгодження договірних цін № 2 на товари групи "Портландцемент" від 11.04.2019, сторони домовились про поставку портландцементу ПЦ 500 Д0 (навал) за ціною 2010, 00 грн з ПДВ/1 т, умови доставки DDP на залізничну станцію Житомир (код 345606) на умовах 100% передоплати.

Судом встановлено, що покупцем на адресу постачальника були направлені три заявки, зокрема: № 1 дата заявки 20.03.2019, поставка портландцементу ПЦ 500 Д0 навал, заявлено 4 (чотири) вагони відвантажувати 4 разом однією датою, орієнтовна дата поставки 27.03.2019, № 2 дата заявки 17.04.2019, поставка портландцементу ПЦ 500 Д0 навал, заявлено 4 (чотири) вагони відвантажувати 4 разом однією датою, орієнтовна дата поставки 19.04.2019; № 3 дата заявки 28.05.2019, поставка портландцементу ПЦ 500 Д0 навал, заявлено 3 (три) вагони відвантажувати 3 разом однією датою, орієнтовна дата поставки 28.05.2019.

У п. 3.4 договору сторони погодили, що виставлений постачальником рахунок-фактура з посиланням на номер заявки покупця, який визначає асортимент, кількість, одиниці виміру товару та суму оплати - є погодженим замовленням покупця.

Відповідачем долучено до матеріалів справи копії рахунку №66 від 19.03.2019 на суму 572850,00 грн. та рахунку №124 від 11.04.2019 на суму 2010000,00 грн.

З наявних матеріалів справи, зокрема, видаткових накладних № 86 від 27.04.2019 на суму 566820,00 грн (посилання на замовлення покупця №124 від 11.04.2019) та № 56 від 29.03.2019 на суму 572850,00 грн (посилання на замовлення покупця №66 від 19.03.2019), вбачається, що відповідач здійснив поставку замовленого товару на загальну суму 1139670,00 грн.

Тобто, відповідачем поставлено товару на суму 395980,00 грн менше, аніж повинно було бути поставлено відповідно до здійснених позивачем заявок, виставлених відповідачем рахунків та відповідно здійсненої Товариством з обмеженою відповідальністю "Житомир-Агробудіндустрія" оплати.

Позивач вказує, що з метою врегулювання спору в досудовому порядку 18.06.2019 на адресу відповідача був надісланий лист за № 826 з проханням надати інформацію стосовно дати поставки товару та зазначалось, що у випадку неможливості відвантаження замовлення товару Товариство з обмеженою відповідальністю "Житомир-Агробудіндустрія" просить повернути сплачений авансовий платіж (копія вказаного листа долучено позивачем до позовної зяви).

19.06.2019 на адресу відповідача був надісланий лист-вимога за № 830 з проханням повернути сплачений позивачем авансовий платіж в сумі 395980,00 грн, у зв`язку з порушенням строків поставки.

26.06.2019 від відповідача на електронну адресу позивача надійшов лист за № 26-06/19 в якому Товариство з обмеженою відповідальністю "Бєлбудматеріали-Україна" повідомляє про неможливість виконання взятих зобов`язань з поставки цементу. Та було запропоновано в рахунок отриманого авансу розглянути варіант поставки гранітного щебеню.

27.06.2019 позивач своїм листом за № 855 повідомив відповідача про відмову отримувати гранітний щебінь в рахунок замовленого товару (зважаючи на порушення строків поставки відповідачем товару позивач змушений був замовити товар у іншого постачальника з метою недопущення простою виробництва та зриву графіків поставки готової продукції покупцям) та вимагав повернення сплаченого авансового внеску. В той час, дана вимога залишена відповідачем без відповіді та задоволення.

Заперечуючи проти задоволення позову, відповідач у відзиві на позовну заяву вказав на те, що прострочення поставки товару на підставі заявки від 11.04.2019 не відбулось так як без визначення дати поставки і без надання позивачем відповідачу плану відвантажень, відповідач не міг здійснити поставку.

Суд вважає вказані твердження відповідача необгрунтованими з огляду на таке.

Так, строк поставки товару встановлюється позивачем (покупцем) у заявках, за результатами розгляду яких відповідач (постачальник) приймає рішення про узгодження відповідної заявки (шляхом виставлення відповідного рахунку на оплату) або рішення про відмову у поставці за відповідною заявкою (п. 5.1 договору).

Матеріали справи не містять доказів відмови відповідача від погодження наданих позивачем заявок на поставку товару, в тому числі в частині товару, його обсягу, кількості та строку поставки.

Що стосується посилання відповідача на умови розділу 5 договору, суд зазначає наступне.

Так, умовами п. 5.2. договору сторонами визначено особливості поставки товару залізничним транспортом.

Згідно пп. 5.2.1. договору покупець зобов`язується не пізніше ніж до 10 числа місяця, що передує поставці, надати постачальнику план відвантажень на відповідний календарний місяць.

Відповідно пп. 5.2.2. договору неподання постачальнику покупцем плану, зазначеного у п. 5.2. договору, знімає з постачальника будь яку відповідальність за не своєчасну поставку товару.

Суд зазначає, що встановлені ним обставини дають підстави для висновку про необхідність застосування при розгляді даної справи доктрини venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки), яка базується ще на римській максимі - "non concedit venire contra factum proprium" (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці).

Доктрина venire contra factum proprium базується на принципі добросовісності. Наприклад, у статті I.-1:103 Принципів, визначень і модельних правил європейського приватного права вказується, що поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них.

Однією із основоположних засад цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність (п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України).

Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

Принцип справедливості, добросовісності і розумності є проявом категорій справедливості, добросовісності і розумності як суті права загалом. Принцип добросовісності є одним із засобів утримання сторін від зловживання своїми правами. Основне призначення цього принципу вбачається в наданні суддям більше можливостей з`ясовувати в повному обсязі фактичні обставини справи і, насамкінець, встановити об`єктивну істину. Загалом зміст цього принципу (справедливості, добросовісності і розумності) полягає в тому, що тексти законів, правочинів та їх застосування суб`єктами цивільних правовідносин мають бути належними і справедливими та відповідати загальновизнаним нормам обороту та нормам закону.

Згідно з ст. 13 ЦК України, визначивши межі здійснення цивільних прав, закон встановлює, що особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд; при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині; не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Цивільне законодавство ґрунтується на вільному здійсненні цивільних прав, а також добросовісності учасників цивільних правовідносин при здійсненні цивільних прав і виконання обов`язків. Таким чином, особа не може отримувати переваги від недобросовісної поведінки.

Суд наголошує на тому, що дві із трьох попередніх поставок за трьома заявками відповідачем (постачальником) було здійснено на замовлення позивача (покупця) без погодження сторонами плану відвантажень на відповідний календарний місяць.

Крім того, суд звертає увагу, що у листі за № 26-06/19, Товариством з обмеженою відповідальністю "Бєлбудматеріали-Україна" повідомлялося про неможливість виконання взятих зобов`язань з поставки цементу, у зв`язку з прийняттям рішення міжвідомчої комісії з міжнародної торгівлі про прийняття антидемпінгового мита (57,03%) щодо імпорту в Україну портландцементу з Білорусії, та було запропоновано в рахунок отриманого авансу розглянути варіант поставки гранітного щебеню, також не вказувалося про необхідність плану відвантажень товару на відповідний календарний місяць.

Тобто, невиконання постачальником зобов`язань в частині поставки покупцю у визначений в заявці № 3 строк товару ніяким чином не було обумовлено відсутністю плану відвантажень товару на відповідний календарний місяць, а виключно - відсутністю такого товару як портландцемент ПЦ 500 Д0.

Водночас, вже у відзиві на позовну заяву відповідач посилається на зовсім інші обставини (підстави) для відмови у позові - неподання позивачем планів відвантажень.

Наведені дії відповідача, на думку суду, свідчать що відповідач діє недобросовісно та з порушенням меж здійснення цивільних прав, встановлених ст. 13 ЦК України, що не відповідає ані конституційним принципам, ані загальним принципам права, встановленим ст. 3 ЦК України.

Враховуючи обставини даного спору та поведінку відповідача, який займає суперечливі правові позиції щодо обставин невиконання ним обов`язку з поставки товару позивачу, суд дійшов висновку в необґрунтованості заперечень відповідача, викладених у відзиві на позовну заяву.

Відтак, з огляду на договірні відносини, що виникли між сторонами, відповідач зобов`язаний був поставити покупцю товар у строк вказаний в заявці № 3 тобто, 25.05.2019, в той час, в порушення договірних зобов`язань товар - портландцемент ПЦ 500 Д0 на суму 395 980, 00 грн постачальником поставлений не був.

Разом з тим, суд зазначає що сторонами підписаний та скріплений печатками підприємств акт звірки взаєморозрахунків станом за період: 01.01.2019 - 19.06.2019 відповідно до якого за Товариством з обмеженою відповідальністю "Бєлбудматеріали-Україна" значиться заборгованість станом на 19.06.2019 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Житомир-Агробудіндустрія" в розмірі 395980, 00 грн.

Так, приписами ч. 2 ст. 693 Цивільного кодексу України закріплено, що якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Положеннями статті 530 Цивільного кодексу України унормовано, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Судом встановлено, що позивач звертався до відповідача з листом-вимогою № 855 від 27.06.2019 в порядку ст. 530 Цивільного кодексу України про перерахування протягом трьох днів на рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю "Житомир-Агробудіндустрія" авансовий платіж в сумі 395 980, 00 грн. Та відповідно повідомив, що у разі несплати заборгованості у визначений строк Товариство з обмеженою відповідальністю "Житомир-Агробудіндустрія" буде змушене вжити заходів по примусовому стягненню боргу в судовому порядку з нарахуванням відповідної суми штрафних санкцій.

Однак, доказів реагування на вказану вимогу, окрім підписання акту звірки взаєморозрахунків станом за період: 01.01.2019 - 19.06.2019 відповідно до якого за Товариством з обмеженою відповідальністю "Бєлбудматеріали-Україна" значиться заборгованість станом на 19.06.2019 в розмірі 395 980, 00 грн, в матеріалах справи не міститься.

За змістом положень ст. 626, 627 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частинами 1 та 3 ст. 180 Господарського кодексу України встановлено, що зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства. При укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Так, відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст. 614 Цивільного кодексу України визначено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. При цьому відсутність своєї вини відповідно до ч. 2 ст. 614 Цивільного кодексу України доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Отже, оскільки судом було встановлено, що відповідачем не було здійснено поставки товару на суму 395980, 00 грн та відповідно на вимогу позивача не здійснено повернення авансового платежу в означуваній сумі, то за таких підстав, суд дійшов висновку, що відповідачем були порушені договірні зобов`язання в частині строків здійснення поставки. Відтак, вимога позивача про повернення авансового платежу в розмірі 395980, 00 грн з підстав визначених ч. 2 ст. 693 Цивільного кодексу України є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Що стосується вимоги позивача про стягнення з відповідача пені в розмірі 46,65 грн. та штраф в розмірі 39 598, 00 грн, то суд зазначає наступне.

Пунктом 7.1. договору передбачено, що за невиконання або неналежне виконання умов цього договору сторони несуть відповідальність, передбачену чинним законодавством України.

Відповідно до п. 7.2. договору, у разі порушення постачальником строків поставки попередньо оплаченого покупцем товару, на вимогу покупця, постачальник зобов`язаний сплатити покупцю пеню в розмірі 0,1% але не більше подвійної облікової ставки НБУ, від вартості непоставленого в строк (згідно з заявкою покупця) товару за кожен день прострочення (п. 7.2. договору).

Згідно п. 7.5. договору у разі порушення постачальником строків виконання своїх зобов`язань по термінам поставки більш ніж на 5 робочих днів, постачальник, на вимогу покупця, зобов`язаний сплатити останньому штраф у розмірі 10% простроченої до оплати суми.

Таким чином, зважаючи на те, що відповідачем було порушено строки виконання своїх зобов`язань в частині поставки попередньо оплаченого покупцем товару, то за таких обставин вимоги позивача щодо стягнення пені та штрафу є обґрунтованою

Відповідно до ст. 218 Господарського кодексу України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинення ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведено, що ним вжито усіх належних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Штрафними санкціями згідно з ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 Цивільного кодексу України).

Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені та штрафу за період з 30.05.2019 по 10.07.2019 суд вважає його обґрунтованим та таким, що відповідає положенням договору та не суперечить вимогам чинного законодавства, у зв`язку з чим вимога позивача про стягнення з відповідача пені в розмірі 46,65 грн та штраф в розмірі 39 598, 00 грн підлягають задоволенню.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Житомир-Агробудіндустрія" задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Бєлбудматеріали-Україна" (03056, м. Київ, вул. Виборзька, буд. 16/15; ідентифікаційний код 41754275) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Житомир-Агробудіндустрія" (10025, м. Житомир, вул. Промислова, 10; ідентифікаційний код 03379632) заборгованість в розмірі 395 980 (триста дев`яносто п`ять тисяч дев`ятсот вісімдесят) грн 00 коп., пеню в розмірі 46 (сорок шість) грн 65 коп., штраф в розмірі 39 598 (тридцять дев`ять тисяч п`ятсот дев`яносто вісім) грн 00 грн. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 6 534 (шість тисяч п`ятсот тридцять чотири) грн 67 коп.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено: 02.12.2019

Суддя Д.О. Баранов