ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРCОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел./0552/26-47-84, 49-31-78, факс 49-31-78, веб сторінка: ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 грудня 2019 року, м. Херсон, справа № 923/783/19

Господарський суд Херсонської області у складі судді Закуріна М. К., розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Девілон»

до Приватного підприємства «Щасливе дитинство»

про стягнення 320 968,69 грн,

за участю:

секретаря судового засідання Бєлової О.С.,

представників сторін:

від позивача не з`явився,

від відповідача Юрченко Н.С.,

у с т а н о в и в:

Дії та аргументи Позивача

18.09.2019 Товариство з обмеженою відповідальністю «Девілон» звернулося з позовом до Приватного підприємства «Щасливе дитинство» про стягнення 320 968,69 грн основної заборгованості та просить суд компенсувати йому за рахунок Відповідача витрати на судовий збір та на правничу допомогу.

У якості обґрунтування власної позиції Позивач вказав, що 05.11.2018 між сторонами укладений договір поставки № К/17, за умовами якого він здійснював поставку товару, а Відповідач зобов`язався сплачувати його вартість. На виконання умов договору ним поставлено товару на загальну суму 450 968,69 грн, а Відповідачем сплачено вартість лише частково у сумі 130 000 грн, у зв`язку з чим заборгованість складає 320 968,69 грн.

Дії та аргументи Відповідача

Відповідач відзив на позов не надав, проте у поданому клопотанні від 21.10.2019 висловився щодо відмови Позивачу у стягненні витрат на правничу допомогу.

Процесуальні дії та рішення суду

Ухвалою суду від 18.09.2019 відкрите провадження у справі за правилами загального провадження. Цією ж ухвалою сторонам встановлені строки для подачі відзиву на позов та відповіді на відзив.

Безпосередньо підготовче провадження проведене у підготовчих засіданнях 22.10.2019 та 12.11.2019, а розгляд справи по суті 03.12.2019.

Розгляд справи по суті проведений без участі представника Позивача, оскільки судом задоволене відповідне його клопотання.

Установлені судом обставини

05.11.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Девілон», як Постачальником, та Приватним підприємствома «Щасливе дитинство», як Покупцем, укладений договір поставки № К/17.

Основними умовами договору, які впливають на взаємовідносини сторін є наступні:

- «Постачальник зобов`язується передати у власність Покупця, а Покупець прийняти та сплатити товар …» (пункт 1.1.),

- «товар поставляється в асортименті, узгодженому сторонами договору в специфікаціях та за цінами, що визначені в прас-листі …» (пункт 1.2.),

- «Ціна товару … має бути вказана в накладних …»,

- «Оплата за товар здійснюється протягом 50 календарних днів від дати поставки товару …» (пункт 2.9.).

Відповідно до видаткових накладних № К/2126 від 07.11.2018 на суму 45 625,09 грн, № К/2127 від 07.11.2018 на суму 36 723,35 грн, № К/2133 від 08.11.2018 на суму 47 996,60 грн, № К/2134 від 08.11.2018 на суму 46 923,61 грн, № К/2135 від 08.11.2018 на суму 26 594,70 грн, № К/2137 від 08.11.2018 на суму 53 474,02 грн, № К/2138 від 08.11.2018 на суму 53 474,02 грн, № К/2868 від 20.12.2018 на суму 30 628,13 грн, № К/2869 від 20.12.2018 на суму 7 767,32 грн, № К/2870 від 20.12.2018 на суму 14 555,92 грн, № К/2873 від 20.12.2018 на суму 24 003,48 грн, № К/2872 від 20.12.2018 на суму 17 742,95 грн, № К/2877 від 20.12.2018 на суму 11 750,44 грн, № К/2889 від 21.12.2018 на суму 15 448,19 грн Позивачем поставлено Відповідачу товару загальну суму 450 968,69 грн.

З тексту накладних вбачається, що вони складені за підписами представників обох сторін, а саме поставка не оспорюється Відповідачем.

За обліковими даними Позивача Відповідач вартість товару станом на день подачі позову до суду сплатив частково у сумі 130 000 грн, а тому несплаченою є сума 320 968,69 грн.

Оцінка суду установлених обставин на норм діючого законодавства

Установлені судом обставини наявності укладеного між сторонами договору, свідчать про виникнення між ними майново-господарських зобов`язань, у силу яких у відповідності до приписів статей 173, 174, 175 Господарського кодексу України одна сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони, а інша (управнена) сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

За частиною 1 статті 175 того ж Кодексу майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

При визначені правової природи договору суд враховує його умови, права та обов`язки сторін, а також предмет.

Зміст та умови договору, аналіз правовідносин та господарсько-договірних зобов`язань (майново-господарських зобов`язань у відповідності до частини 1 статті 179 ГК України), які виникли між сторонами на підставі вказаного договору (правочину), з огляду на вказані правові положення, свідчать, що за своєю юридичною природою між ними укладений договір поставки.

Зокрема, згідно з приписами статті 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник) зобов`язується передати у встановлений строк товар у власність покупця, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. Поряд з цим, за частиною 2 статті 712 ЦК України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж. Так, відповідно до частини 1 статті 692 того ж Кодексу покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття, якщо договором не встановлений інший строк оплати.

Статтею 193 Господарського кодексу України встановлені загальні правила виконання господарських зобов`язань, за якими: «Суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом» (частина 1); «Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином» (частина 7).

Підсумовуючи наведені правові положення, суд зазначає, що за договором поставки покупець зобов`язаний сплатити вартість отриманого товару у встановлений договором строк.

За таких обставин суд приходить до висновку, що Відповідач, допустивши несвоєчасну оплату вартості отриманого товару у сумі 320 968,69 грн у встановлений договором строк, порушив взяте на себе зобов`язання та під час судового розгляду не довів зворотного.

Висновки суду з предмету судового розгляду

На підставі викладеного, за результатами оцінки доказів, з урахуванням факту несплати Відповідачем 320 968,69 грн у добровільному порядку, доведеністю Позивачем власних вимог, не спростування їх Відповідачем, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню.

Розподіл судових витрат

Судовими витратами у даній справі є витрати Позивача на сплату судового збору у сумі 4 814,53 грн, які у відповідності до статті 129 ГПК України підлягають стягненню з Відповідача.

Поряд з цим, Позивач вважає, що його судовими витратами є також витрати на правничу допомогу у сумі 15 400 грн, що сплачені у відповідності до договору № 03-12/18 від 03.12.2018 про надання правничої допомоги, укладеного між ним та адвокатом Норик Миколою Володимировичем.

Зокрема, відповідно до договору про надання правничої допомоги від 03.12.2018 Адвокат зобов`язався надати правову допомогу у всіх справах, які пов`язані із захистом та відновленням порушених, оспорюваних, невизнаних прав та законних інтересів замовника.

Відповідно до пункту 4.2. договору оплата послуг погоджується сторонами та оформлюється актом виконаних робіт.

Як слідує з Акту № 03/18 від 28.05.2019, складеного між Позивачем та Адвокатом, вартість послуг складає 15 400 грн та вони складаються з:

- консультації з питань стягнення дебіторської заборгованості (досудове врегулювання, підготовка позовної заяви та представлення інтересів Замовника в господарських судах за підсудністю),

- консультації з питань виконання рішення господарських судів,

- представництво інтересів замовника щодо стягнення дебіторської заборгованості з Приватного підприємства «Щасливе дитинство» у сумі 450 968,69 грн.

Вказана сума гонорару була сплачена Позивачем, що слідує із банківської виписки за 29.05.2019, в якій зазначено, що грошові кошти у сумі 15 400 грн перераховані приватному підприємцю Норик М.В. за договором № 03-12/18 від 03.12.2018.

Водночас, Відповідачем висловлені заперечення щодо суми визначеної правничої допомоги. Зокрема, він вважає, що:

- ні договір, ні акт не містять посилань про надання правничої допомоги саме за даною справою,

- Адвоката не уповноважено на підготовку та підписання заяв по суті позову,

- акт підтверджує лише факт надання консультаційних послуг та він не містить переліку таких послуг,

- Позивачем не надано доказів оплати послуг безпосередньо Адвокату, оскільки 15 400 грн перераховані приватному підприємцю, а не адвокату.

Вирішуючи питання співмірності витрат Позивача на оплату послуг адвоката суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Отже, витрати на професійну правничу допомогу повинні бути фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим відповідно до наведених критеріїв. При цьому такі витрати повинні бути пов`язаними із переліком (описом) робіт.

За приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

У даному випадку Позивачем не надано доказів, які підтверджували б детальний опис робіт, які здійснені адвокатом на його представництво в суді, а також не надано доказів витраченого адвокатом часу на таке представництво.

Суд також зазначає, що витрати на правничу допомогу у відповідності до частини 1 статті 126 ГПК України означають здійснені сторонами витрати на правничу допомогу адвоката, а не будь-якої особи, а тому такі витрати повинні бути сплаченими виключно адвокату (об`єднанню адвокатів), а не іншій особі.

Так, за змістом банківської виписки 15 400 грн сплачені Позивачем Норик М.В., як приватному підприємцю, а не адвокату, як окремій самозайнятій особі, а тому суд констатує про недоведеність Позивачем факту здійснених ним витрат на правничу допомогу саме адвоката.

За таких обставин, вимоги Позивача про компенсацію йому витрат на правничу допомогу задоволенню не підлягають.

На підставі вказаних правових норм та керуючись статтями 129, 238, 240 ГПК України,

в и р і ш и в:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Стягнути з Приватного підприємства «Щасливе дитинство» (73000, м. Херсон, вул. 49 Гвардійської дивізії, буд. 24; код 39505838) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Девілон» (03680, м. Київ, вул. Машинобудівна, буд. 44; код 30178883) 320 968,69 грн основної заборгованості та 4 814,53 грн компенсації по сплаті судового збору.

3. У задоволенні вимог про компенсацію вартості витрат на правничу допомогу відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 03.12.2019

Суддя М.К. Закурін