ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.12.2019м. ДніпроСправа № 904/3999/19
Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Панна С.П за участю секретаря судового засідання Кравченко Р.В.

за позовом Товариство з обмеженою відповідальністю "ТАУЕР ДІВЕЛОПМЕНТ",м. Дніпро

до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Фестивальний",м. Дніпро

про стягнення заборгованості в розмірі 574 578,78 грн.

Представники:

від позивача: Заворотинська А.С.

від відповідача: не з`явився

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Тауер Дівелопмент" звернулося до господарського суду з позовом до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Фестивальний" про стягнення заборгованості 574 578,78 грн., з яких: основна заборгованість в розмірі 477 316,38 грн., пеня в розмірі 49 983,31 грн., 3% річних у розмірі 13 763,00 грн., інфляційне збільшення суми боргу у розмірі 33 516,09 грн. судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 15 000,00 грн.

Ухвалою суду від 19.09.2019 відкрито провадження у справі та прийнято позовну заяву до розгляду за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 22.10.2019р.

Ухвалою суду від 22.10.2019р. розгляд справи у підготовчому засіданні відкладено на 12.11.2019р.

Ухвалою суду від 12.11.2019р. підготовче засідання закрито, призначено справу до розгляду по суті на 03.12.2019р.

02.11.2019 від Позивача надійшло клопотання про залучення доказів понесених судових витрат

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, відзиву та витребування судом документи не надав, про час слухання справи повідомлявся належним чином. Ухвали суду надсилалися за місцезнаходженням відповідача згідно з Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 19.09.2019. Однак, кореспонденція надіслана господарським судом була повернута відділення поштового зв`язку "Укрпошта" з відміткою "за закінченням терміну зберігання".

Статтею 93 Цивільного кодексу України встановлено, що місцезнаходженням юридичної особи є фактичне місце ведення діяльності чи розташування офісу, з якого проводиться щоденне керування діяльністю юридичної особи (переважно знаходиться керівництво) та здійснення управління і обліку.

Відповідно до статей 9, 14, 17 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" на підставі поданих юридичною особою документів у Єдиному державному реєстрі зазначаються відомості про її місцезнаходження.

Тобто, офіційне місцезнаходження повідомляється юридичною особою для забезпечення комунікації та зв`язку із нею зацікавлених осіб, у тому числі контрагентів, органів державної влади тощо.

Так, на підтвердження адреси відповідача судом долучено до матеріалів справи витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 23.07.2019, з якого вбачається, що місцезнаходженням відповідача є: 49000, Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Січеславська Набережна, б.47, на яку і була направлена кореспонденція господарського суду для відповідача.

При цьому, до повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому відповідні процесуальні документи надсилаються господарським судом згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу, наявними в матеріалах справи.

Водночас законодавство України, в тому числі Господарський процесуальний кодекс України, не зобов`язує й сторону у справі, зокрема позивача, з`ясовувати фактичне місцезнаходження іншої сторони (сторін) у справі (якщо воно не співпадає з її місцезнаходженням, визначеним згідно із згаданою статтею 93 Цивільного кодексу України) та зазначати таке фактичне місцезнаходження в позовній заяві чи інших процесуальних документах.

Крім того, частиною 7 статті 120 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Відповідно до частини 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Отже, в разі коли фактичне місцезнаходження юридичної особи - учасника судового процесу з якихось причин не відповідає її місцезнаходженню, визначеному згідно з законом, і дана особа своєчасно не довела про це до відома господарського суду, інших учасників процесу, то всі процесуальні наслідки такої невідповідності покладаються на цю юридичну особу.

Також судом враховані положення Правил надання послуг поштового зв`язку, визначені постановою Кабінету Міністрів України № 270 від 05.03.2009 (далі Правила). Так, для отримання поштових відправлень юридична особа повинна забезпечити створення умов доставки та вручення поштових відправлень відповідно до вимог Закону України "Про поштовий зв`язок", цих Правил (пункт 94 Правил). Відтак, повна відповідальність за достовірність інформації про місцезнаходження, а також щодо наслідків неотримання поштових відправлень за своїм офіційним місцезнаходженням покладається саме на юридичну особу.

Отже, у разі якщо копію прийнятого судового рішення (ухвали, постанови, рішення) направлено судом листом за належною поштовою адресою, тобто повідомленою суду учасником справи, і повернено підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання чи закінчення строку зберігання поштового відправлення, то вважається, що адресат повідомлений про прийняте судове рішення.

Вказана правова позиція міститься в постанові Верховного Суду від 12.03.2019 у справі № 923/1432/15.

Більше того, суд наголошує, що за змістом статей 2, 4 Закону України "Про доступ до судових рішень" вбачається, що кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі. Для реалізації права доступу до судових рішень, внесених до Реєстру, користувачу надаються можливості пошуку, перегляду, копіювання та роздрукування судових рішень або їхніх частин.

З урахуванням наведеного, відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись з ухвалами Господарського суду Дніпропетровської області по даній справі у Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Враховуючи викладене, неперебування відповідача за місцем його державної реєстрації чи небажання отримати поштову кореспонденцію та, як наслідок, неможливість направлення в засідання свого повноважного представника і ненадання відзиву, не є перешкодою розгляду справи судом за наявними матеріалами і не свідчить про порушення норм процесуального права саме зі сторони суду.

Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 03.03.2018 у справі № 911/1163/17 та від 10.05.2018 у справі № 923/441/17.

За таких обставин можна дійти висновку, що повернення ухвал суду з викликом відповідача у судове засідання відбулось через недотримання ним вимог законодавства щодо забезпечення отримання поштових відправлень за своїм офіційним місцезнаходженням (поштовою адресою), що розцінюється судом як фактична відмова від отримання адресованих йому судових рішень (ухвал). Відповідач, у разі незнаходження за своєю юридичною адресою, повинен був докласти зусиль щодо отримання поштових відправлень за цією адресою або повідомлення суду про зміну свого місцезнаходження.

Таким чином, суд вважає, що відповідач про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, відтак, керуючись статтею 202 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача за наявними у ній матеріалами.

Згідно зі ст. 252 ГПК України, справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

В порядку статті 240 ГПК України, у судовому засіданні 03.12.2019р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши надані документи і матеріали, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

В С Т А Н О В И В:

15.10.2016р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Перспектива Приват Дівелопмент» (орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Тауєр Дівелопмент» (орендар) укладений договір найму (оренди) №15/11 від 15.10.2016р.(Договір оренди). Згідно умов якого орендодавець передає, а орендар приймає у користування (в оренду) за плату на певний строк, за актом прийому - передачі житлові та нежитлові приміщення у стані «після будівельників» згідно переліку, зазначеному у Додатку №1 до цього Договору, за адресою:49000, м. Дніпро, вул. Січеславська Набережна, буд.49 та буд.49А.

Відповідно до п. 1.2,1.3,1.4 Договору оренди, Об`єкт оренди належить Орендодавцю на праві приватної власності. Передача в оренду Об`єкта оренди не є підставою для переходу права власності на об`єкт оренди. У разі зміни власника Об`єкта оренди договір найму(оренди) свою дію не припиняє. У разі зміні власника об`єкта оренди до нового власника переходять права та обов`язки наймодавця з моменту підписання додаткової угоди до цього договору. Згідно п. 2.1 договору, строк Договору найму (оренди) встановлюється з 15.10.2016 по 12.10.2019. В разі відчуження Об`єкту оренди договір оренди не припиняється (п.2.3).

03.10.2017 Між позивачем (Суборендодавець) та відповідачем (Суборендар) укла дено договір суборенди (Договір суборенди ). Згідно предмету Договору суборенди, Суборендодавець зобов`язується передати, а суборендар зобов`язується прийняти в строкове платне користування частину квартири АДРЕСА_1 загальною площею АДРЕСА_2 . на 2-му поверху житлового будинку за адресою: м АДРЕСА_3 (Майно). Майно, що орендується, знаходиться у володінні та користуванні Суборендодавця у відповідності до договору оренди №15/11 від « 15» листопада 2016 р. укладеного між Товариством з Обмеженою відповідальністю «Перспектива Приват Дівелопмент», названим у подальшому «Орендодавець». Орендодавець є власником Майна на підставі Свідоцтва про право власності №49350247 від 08.12.2015 р.(п. 1.1.3. Договору суборенди)

Цей Договір регулює виключно правовідносини Сторін у зв`язку з передачею в суборенду Майна. Передача Майна в суборенду відповідно до цього Договору ніяким чином не породжує права власності орендаря на Майно та не призводить до передачі Суборендарю права власності на Майно (1.1.4 Договору суборенди). Відповідно до п. 2.1 Договору оренди, передання та повернення Майна здійснюється двосторонньою комісією, яка складається з повноважних представників сторін.

Відповідно до п. 3.1 Договору суборенди, розмір щомісячної орендної плати за цим Договором складає 16 792 грн., ПДВ 20 % - 3 358,48 грн., всього 20 150,88 грн., що є еквівалентом 756,00 $ (сімсот п`ятдесят шість доларів США) по курсу НБУ на день оплати.

До 18 жовтня 2017 року Суборендар сплачує місячну орендну плату та заставну суму в розмірі щомісячної орендної плати, яка повертається по закінченню терміну дії цього Договору та підписання акту прийому-передачі Майна з урахуванням нормального фізичного зносу.

Згідно п. 3.2. 3.4. Договору суборенди, Орендна плата сплачується щомісячно в безготівковому або в готівковому порядку на поточний рахунок Суборендодавця до 18-го числа на наступний місяць оренди за наданими рахунками. Акт наданих послуг підписується кожний останній календарний день звітного місяця, та являється підставою підтвердження виконання зобов`язань по даному Договору.

Пунктом 3.5 Договору суборенди передбачено, що суборендар щомісячно відшкодовує витрати по сплаті комунальних та інших супутніх послуг (в т.ч. світло, вода, опалення), на підставі відповідних рахунків від виконавця таких. У п. 6.1 Договору суборенди визначено, цей договір набуває чинності з 18.10.2017 та діє до 18.10.2018.

У Додатковій угоді від 01.02.2019 до договору найму (оренди) №15/11 від 15.10.2016 ТОВ "ПЕРСПЕКТИВА ПРИВАТ ДІВЕЛОПМЕНТ", (надалі іменується "ПЕРВІСНИЙ ОРЕНДОДАВЕЦЬ "), в особі Генерального директора Лагоди Лілії Петрівни, яка діє на підставі Статуту, АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК , «ПРИВАТБАНК», (надалі іменується "НОВИЙ ОРЕНДОДАВЕЦЬ ") в особі представника юридичної особи Заступника керівника Напрямку управління нерухомістю ГО Федяєвої Лариси Леонідівни, яка діє на підставі Довіреності № 162-К-Н від "22" січня 2019 року, виданої АТ КБ «ПРИВАТБАНК» і посвідченої приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Каримовою Н.С. 22.01.2019 ТОВ «ТАУЕР ДІВЕЛОПМЕНТ» в особі Генерального директора Мацюка Олександра Олександровича, який діє на підставі Статуту, (надалі іменується «ОРЕНДАР»), Сторони (при спільному згадуванні - Сторони, а окремо - Сторона), уклали цю додаткову угоду до договору найму (оренди) №15/11 від "15" жовтня 2016 року про наступне:

Акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» задовольнило забезпечену іпотекою вимогу ( на підставі Договорів іпотеки від 28.10.16 №8428, 28.10.16 №8445, 31.10.16 № 8813, 01.1І.2016 №8845, 07.11.2016 № 8968, 04.11.2016 № 8944) про стягнення заборгованості з Товариства з обмеженою відповідальністю «Перспектива Приват Дівелопмент» (), шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, що знаходиться за адресою м.Дніпро, вул. Січеславська Набережна, буд. 49 та буд. 49А (далі - Об`єкт оренди), яке перейшло до Акціонерного товариства Комерційного банку «ПРИВАТБАНК» та належним чином зареєстровано 16.12.2016, 17.12.2016, 19.12.2016, 14.12.2016, 20.04.2017, 19.04.2017 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

У зв`язку з чим Сторони домовились про заміну Орендодавця за Договором з Товариства з обмеженою відповідальністю «Перспектива Приват Дівелопмент» на Акціонерне товариство Комерційний банк "ПРИВАТБАНК".

Частиною 1 статті 173 Господарського кодексу України визначено, що госпо дарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди) (ст. 759 ЦК України).

Частиною 1 ст. 763 ЦК України визначено, що договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

На виконання умов вищезазначеного Договору, позивач передав, а відповідач прийняв об`єкт оренди, що підтверджується Актом приймання-передачі (а.с.29).

Після закінчення строку дії договору 18.10.2018 відповідач не повернув Об`єкт оренди, не підписав акт приймання-передачі, а продовжив його використовувати.

Статтею 764 ЦК України встановлено, що якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

Таким чином, договір вважається поновленим на строк з 19.10.2018 по 19.10.2019.

Позивачем були складені акти приймання - передачі та рахунки на оплату за період з жовтня 2017 по липень 2019 та направлені на адресу Відповідача (а.с.30-74).

Однак, в порушення умов договору та вимог чинного законодавства, Суборендарем не виконуються обов`язки щодо оплати за користування Об`єктом суборенди, і, станом на час звернення до суду загальний розмірі заборгованість ОСББ «Фестивальний» перед ТОВ «Тауер Дівелопмент» за Договором суборенди за вказаний вище період складає 477 316,38 грн.

Позивачем 21.03.2019, 23.04.2019, 25.07.2019 (а.с.75-85) на адресу Відповідача були направлені претензії разом з рахунками та актами здачі-прийняття робіт (надання послуг), які за закінченням строку зберігання були повернуті відправнику.

Лист-претензія від 21.08.2019 (а.с.86-91) разом з рахунками та актами здачі-прийняття робіт (надання послуг) були направлені Відповідачу, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (п. 3 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частини 1 статті 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання

У випадку несвоєчасної сплати плати по Договору, яка визначена в п.3.1, 3.5, 3.6 Договору, Суборендар, згідно з відповідним законодавством України, сплачує Суборендодавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення (п.5.2. Договору).

За порушення умов договору позивач заявив вимогу про стягнення з відповідача пені в розмірі 49983,31 грн. за загальний період з 29.08.2018р. по 28.08.2019р.

Розрахунок пені наданий позивачем, відповідає чинному законодавству України, дійсним обставинам справи, правильно враховує періоди нарахувань та не містить арифметичних помилок.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За порушення умов договору позивач заявив вимогу про стягнення з відповідача 3% за загальний період з 19.10.2017 по 28.08.2019 в сумі 13 763,00 грн.

Розрахунок 3% річних наданий позивачем, відповідає чинному законодавству України, дійсним обставинам справи, вірно враховує періоди нарахувань.

Також, позивачем заявлено позовні вимоги про стягнення з відповідача втрат від інфляції за загальний період з 19.10.2017 по 28.08.2019 в сумі 33 516,09 грн.

Позовні вимоги в частині стягнення інфляційних втрат є також обґрунтованими та підлягають задоволенню повністю.

У позові позивач просить стягнути витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 15 000,00 грн.

Згідно ст. 16 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Відповідно до ст. 59 Конституції України кожен має право на правову допомогу. Для забезпечення права на захист від обвинувачення та надання правової допомоги при вирішенні справ у судах та інших державних органах в Україні діє адвокатура.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст.1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до ч. 3 ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

У відповідності до ч. 1 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

За приписами ч. ч. 1, 2 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частини 1-4 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України).

При цьому згідно ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Як встановлено судом за матеріалами справи, позивачем подано докази на підтвердження понесених ним витрат на професійну правничу допомогу адвоката, а саме: копія укладеного позивачем з адвокатським об`єднанням «Юстіум» договором про надання юридичних послуг №15/18-1 від 15.08.2019р., копія ордера на надання правової допомоги серії АЕ № 1002291 від 22.10.2013 з адвокатом Заворотинською А.С., яка діє на підставі Свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серія ДИ №2836 від 21.08.2014 року, копія посвідчення адвоката України № 0119 від 21.08.2014р., копія акта приймання виконаних робіт від 02.12.2019, копія рахунку - фактури №15-08/19 від 15.08.2019, копія платіжного доручення № 1917 від 04.09.2019р. на суму 15000,00 грн.

Враховуючи те, що розмір витрат на оплату послуг адвоката є співмірним, суд задовольняє його повністю.

Положеннями статті 13 Господарського процесуального кодексу України визначено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод: кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Суд відповідно до статті 237 ГПК України під час розгляду справи з`ясував чи мали місце обставини (факти) якими обґрунтовувались позовні вимоги та заперечення та якими доказами вони підтверджуються.

За таких обставин, позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, ст. 73, 74, 123, 129, 191, 232, 233, 236-241, 326 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Фестивальний» (49000, м. Дніпро, вул. Січеславська Набережна, буд. 47,) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Тауер Дівелопмент» (49027, м. Дніпро, вул. Володимира Вернадського, 35-Б, корп.2, ) заборгованість, у розмірі 477 316 грн. 38 коп., пеню в розмірі 49 983 грн.31 коп., 3% річних 13 763 грн.00 коп. та інфляційне збільшення суми боргу у розмірі 33 516 грн. 09 коп., судовий збір у розмірі 8 618,68 грн., витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 15 000,00 грн.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дня складання повного тексту судового рішення і може бути оскарженим протягом цього строку до Центрального апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 04.12.2019

Суддя С.П.Панна