ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" листопада 2019 р. Справа№ 920/1059/17

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Разіної Т.І.

суддів: Тарасенко К.В.

Іоннікової І.А.

Секретар судового засідання: Браславець Ю.Ю.

За участю представників учасників процесу: згідно протоколу судового засідання від 27.11.2019.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Мед-Союз" на ухвалу Господарського суду Сумської області від 11.09.2019 у справі № 920/1059/17 (головуючий суддя Джепа Ю.А, судді: Соп`яненко О.Ю., Жерьобкіна Є.А., м. Суми, повний текст ухвали складено 26.09.2019)

за позовом фізичної особи-підприємця Крижановської Наталії Олексіївни, м. Суми

до 1) товариства з обмеженою відповідальністю "Мед-Союз", м. Суми

2) Сумської міської ради, м. Суми

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідачів: фізична особа-підприємець Комлик Олег Васильович, м. Суми

про визнання протиправними та скасування рішень, визнання недійсними договорів оренди земельних ділянок

За результатами розгляду апеляційної скарги Північний апеляційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2017 року до Господарського суду Сумської області звернулась фізична особа-підприємець Крижановська Наталія Олексіївна з позовом до 1) товариства з обмеженою відповідальністю "Мед-Союз", 2) Сумської міської ради про визнання протиправним та скасування пункту 5 додатку до рішення Сумської міської ради від 27.01.2016 № 264-МР "Про надання в оренду земельних ділянок" щодо затвердження проекту землеустрою та надання в оренду товариству з обмеженою відповідальністю "Мед-Союз" земельної ділянки по вул. Привокзальній, 33/1, кадастровий номер: :16:004:0034, площею 0,0480 га строком на 5 років; визнання недійсним договору оренди земельної ділянки, яка знаходиться за адресою: м. Суми, вул. Привокзальна, 33/1, кадастровий номер: :16:004:0034, площею 0,0480 га від 28.03.2016, укладеного між Сумською міською радою в особі міського голови Лисенка О.М. та Товариством з обмеженою відповідальністю "Мед-Союз" в особі директора Комлика О.В.; визнання протиправним та скасування пункту 9 додатку до рішення Сумської міської ради від 24.02.2016 № 399-МР "Про надання в оренду земельних ділянок" щодо затвердження проекту землеустрою та надання в оренду Товариству з обмеженою відповідальністю "Мед-Союз" 81/100 часток від земельної ділянки по вул. Привокзальній, 33/5, кадастровий номер: :16:004:0033, площею 0,0719 га строком на 5 років; визнання недійсним договору оренди земельної ділянки, яка знаходиться за адресою: м. Суми, вул. Привокзальна, 33/5, кадастровий номер: :16:004:0033, площею 81/100 частина від 0,0719 га від 02.06.2016, укладеного між Сумською міською радою в особі міського голови Лисенка О.М. та Товариством з обмеженою відповідальністю "Мед-Союз" в особі директора Комлика О.В.

06.09.2019 до Господарського суду Сумської області від представника позивача фізичної особи-підприємця Крижановської Н.О. - адвоката Турченко С.П. надійшла заява про збільшення позовних вимог, в якій просить суд:

- визнати протиправним та скасувати п. 5 Додатку до Рішення Сумської міської ради від 27.01.2016р. № 264-МР "Про надання в оренду земельних ділянок" щодо затвердження проекту землеустрою та надання в оренду ТОВ "Мед-Союз" земельної ділянки по вул. Привокзальній, 33/1, кадастровий номер: :16:004:0034 площею 0,0480 га строком на 5 років;

- визнати недійсним договір оренди земельної ділянки, яка знаходиться за адресою: м. Суми, вул. Привокзальна, 33/1, кадастровий номер: :16:004:0034 площею 0,0480 га, від 28.03.2016р., укладений між Сумською міською радою в особі міського голови Лисенка О.М. та Товариством з обмеженою відповідальністю "Мед-Союз" в особі директора Комлика О. В.

- визнати протиправним та скасувати п. 9 Додатку до Рішення Сумської міської ради від 24.02.2016р. № 399-МР "Про надання в оренду земельних ділянок" щодо затвердження проекту землеустрою та надання в оренду ТОВ "Мед-Союз" 81/100 часток від земельної ділянки по вул. Привокзальній, 33/5, кадастровий номер: :16:004:0033 площею 0,0719 га строком на 5 років;

- визнати недійсним договір оренди земельної ділянки, яка знаходиться за адресою: м. Суми, вул. Привокзальна, 33/5, кадастровий номер: :16:004:0033 площею 81/100 частина від 0,0719 га, від 02.06.2016р., укладений між Сумською міською радою в особі міського голови Лисенка О.М. та товариством з обмеженою відповідальністю "Мед-Союз" в особі директора Комлика О. В.;

- визнати протиправним та скасувати рішення Сумської міської ради від 28.02.2018р. № 3133-МР "Про погодження технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки ТОВ "Мед-Союз";

- визнати протиправним та скасувати рішення Сумської міської ради від 28.02.2018р. № 3131-МР "Про надання в оренду земельної ділянки гр. Комлику О.В. за адресою: м. Суми, вул. Привокзальна, 33/5 ".

- визнати протиправним та скасувати рішення Сумської міської ради від 10 жовтня 2018 року № 3971-МР "Про погодження технічної документації із землеустрою щодо об`єднання земельних ділянок ТОВ "Мед-Союз".

Місцевим господарським судом прийнято до розгляду заяву про збільшення позовних вимог.

03.09.2019 до Господарського суду Сумської області представником позивача подано заяву про забезпечення позову, відповідно до якої останній просить суд вжити заходи забезпечення позову у справі № 920/1059/17 шляхом: заборони товариству з обмеженою відповідальністю "Мед-Союз", Комлику О .В. та будь-яким іншим особам здійснювати будівництво на земельних ділянках кадастровий номер :16:004:0039 площею 0,0463 га; кадастровий номер: :16:004:0045 площею 0,0736 га; накладення арешту на земельні ділянки: кадастровий номер :16:004:0039 площею 0,0463 га, кадастровий номер: :16:004:0045 площею 0,0736 га; заборони Сумській міській раді будь-яким чином розпоряджатися земельними ділянками кадастровий номер :16:004:0039 площею 0,0463 га; кадастровий номер: :16:004:0045 площею 0,0736 га, в тому числі передавати вказані земельні ділянки в оренду, у власність, укладати та затверджувати укладені договори оренди, затверджувати технічну документацію із землеустрою щодо поділу та об`єднання даних земельних ділянок.

Ухвалою Господарського суду Сумської області від 11.09.2019 у справі № 920/1059/17 (головуючий суддя Джепа Ю.А, судді: Соп`яненко О.Ю., Жерьобкіна Є.А., м. Суми, повний текст рішення складено 11.09.2019) заяву фізичної особи-підприємця Крижановської Наталії Олексіївни від 03.09.2019 про забезпечення позову задоволено частково та вжито наступні заходи забезпечення позову - накладено арешт на земельні ділянки: кадастровий номер :16:004:0039 площею 0,0463 га, кадастровий номер: :16:00460045 площею 0,0736 га; у іншому відмовлено.

Судове рішення обґрунтовано тим, що зміна конфігурації спірних земельних ділянок протягом розгляду даної справи фактично призводить до унеможливлення поновлення порушених прав позивача, якщо судове рішення буде ухвалене на його користь. Разом з тим, вимоги в частині забезпечення позову шляхом заборони товариству з обмеженою відповідальністю "Мед-Союз", Комлику О.В. та будь-яким іншим особам здійснювати будівництво на земельних ділянках кадастровий номер :16:004:0039 площею 0,0463 га; кадастровий номер: :16:004:0045 площею 0,0736 га є недоведеними, оскільки позивачем не подано належних та достатніх доказів в обґрунтування наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування зазначеного виду забезпечення позову. Окрім того, заборона судом Сумській міській раді будь-яким чином розпоряджатися земельними ділянками кадастровий номер :16:004:0039 площею 0,0463 га; кадастровий номер: :16:004:0045 площею 0,0736 га, в тому числі передавати вказані земельні ділянки в оренду, у власність, укладати та затверджувати укладені договори оренди, затверджувати технічну документацію із землеустрою щодо поділу та об`єднання даних земельних ділянок за відсутності її відповідного волевиявлення є порушенням виключної, передбаченої Конституцією України, компетенції органу місцевого самоврядування (дискреційні повноваження). Таким чином, місцевий господарський суд прийшов до висновку про часткове задоволення заяви фізичної особи-підприємця Крижановської Наталії Олексіївни про забезпечення позову.

Не погодившись із вказаною ухвалою, товариство з обмеженою відповідальністю "Мед-Союз" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати оскаржувану ухвалу та прийняти нове судове рішення, яким відмовити представнику позивача фізичної особи-підприємця Крижановської Наталії Олексіївни, адвокату Турченко С.П. у задоволенні заяви про забезпечення позову від 03.09.2019.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги товариство з обмеженою відповідальністю "Мед-Союз" зазначає, що оскаржуваний судовий акт прийнято з порушенням норм процесуального права, оскільки не правомірно застосовано приписи ст. 137 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України), так як вказана стаття передбачає лише накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб, отже, на думку скаржника п. 1 ч. 1 ст. 137 ГПК України не відповідає суті і предмету спору, відтак не може бути застосований.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 07.10.2019 у справі № 920/1059/17 повернуто апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Мед-Союз" на ухвалу Господарського суду Сумської області від 11.09.2019 у справі № 920/1059/17 та додані до неї документи без розгляду.

23.10.2019 товариство з обмеженою відповідальністю "Мед-Союз" вдруге звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою на ухвалу Господарського суду Сумської області від 11.09.2019 у справі № 920/1059/17 після усунення обставин, які були причиною для повернення первісної апеляційної скарги.

Окрім того, до апеляційної скарги скаржником додано клопотання № б/н від 21.10.2019 про поновлення строків на подання апеляційної скарги.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 28.10.2019 у справі № 920/1059/17 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю "Мед-Союз" на ухвалу Господарського суду Сумської області від 11.09.2019 у справі № 920/1059/17; розгляд справи №920/1059/17 призначено на 27.11.2019.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 28.10.2019 у справі № 920/1059/17 відмовлено у задоволенні клопотання товариства з обмеженою відповідальністю "Мед-Союз" про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції; розгляд апеляційної скарги товариства з обмеженою відповідальністю "Мед-Союз" на ухвалу Господарського суду Сумської області від 11.09.2019 у справі № 920/1059/17 здійснено у раніше призначеному судовому засіданні на 27.11.2019 о 11 год. 45 хв.

27.11.2019 в судове засідання не з`явилися представники позивача, відповідача-1, відповідача-2 та третьої особи, які повідомлялися про час, місце та дату судового засідання завчасно та належним чином, про причини нез`явлення суд не повідомили.

Виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень (ч. 3 ст. 120 ГПК України).

Частиною 12 статті 270 Господарського процесуального кодексу України визначено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

З огляду на те, що позивач, відповідач-1, відповідач-2 та третя особа належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, враховуючи те, що їх явка обов`язковою не визнавалась, а також враховуючи те, що судочинство здійснюється, зокрема, на засадах рівності та змагальності сторін і учасники судового провадження на власний розсуд користуються наданими їм процесуальними правами, зокрема і правом на участь у судовому засіданні, колегія суддів перейшла до здійснення апеляційного перегляду судового рішення за наявними матеріалами справи.

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Пунктом 14 ч. 1 ст. 255 ГПК України визначено, що окремо від рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції, зокрема, про відмову у забезпеченні позову.

Відповідно до ст. 271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Суд, розглянувши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини даної справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового акту, дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги в межах викладених скаржником доводів та вимог, виходячи з наступного.

Приписами статті 136 ГПК України передбачено, що господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 1 статті 137 ГПК України визначено, що позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; 6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 7) передачею речі, що є предметом спору, на зберігання іншій особі, яка не має інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 19 цієї частини.

Суд зазначає, що особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співрозмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Так, в обґрунтування заяви про забезпечення позову позивачем зазначено наступні фактичні обставини, що підтверджують необхідність забезпечення позову: 1) активні дії товариства з обмеженою відповідальності "Мед-Союз із забудови спірних земельних ділянок, перекриття проходу та проїзду до приміщень, чим чиняться перешкоди в законній господарській діяльності фізичної особи-підприємця Крижановської Наталії Олексіївни; 2) конфігурація спірних земельних ділянок, яка повністю "охоплює" приміщення позивача з чотирьох сторін: межа однієї із спірних земельних ділянок охоплює будівлю, в якій знаходяться приміщення позивача, а інша (що повністю передана товариству з обмеженою відповідальністю "Мед-Союз") співпадає з межами стіни будівлі, де знаходиться вхідний тамбур до приміщень позивача; 3) не встановлення земельних сервітутів для проходу та проїзду до приміщень позивача при передачі земельних ділянок в оренду, внаслідок чого з врахуванням конфігурації земельних ділянок будівництвом може бути повністю заблоковано вхід до приміщень позивача; 4) неодноразова зміна конфігурації земельних ділянок протягом розгляду справи; 5) тривалість розгляду справи (півтори роки), а також стадія розгляду (підготовче провадження), що надає товариству з обмеженою відповідальністю "Мед-Союз" можливість завершити будівельні роботи, після чого захист прав позивача навіть в разі задоволення даного позову буде унеможливлено.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, що протягом розгляду справи відповідачами неодноразово змінено конфігурацію земельних ділянок у зв`язку з чим позивач була вимушена позовні вимоги уточнювати (збільшувати).

Так, спірні земельні ділянки знову сформовані у дві нові земельні ділянки та мають наступні кадастрові номери: 1) земельна ділянка кадастровий номер :16:004:0039 площею 0,0463 га; 2) земельна ділянка кадастровий номер :16:004:0045 площею 0,0736 га.

Ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду.

Отже, незабезпечення позову у цьому спорі буде суперечити положенням статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту), якою передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. При цьому, під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект; і статті 6 § 1 цієї Конвенції, яка містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду; основним засадам судочинства, втіленим у ст. 129 Конституції України; завданням та основним засадам господарського судочинства, закріпленим статтею 2 ГПК України, за якими метою господарського судочинства є ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави; статті 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", яка регламентує завдання суду здійснювати правосуддя на засадах верховенства права, забезпечення кожному права на справедливий суд; статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а саме: право на мирне володіння своїм майном, що також є невід`ємним правом на повагу до своєї власності.

Приписами статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права.

Так, у справі Delcourt v. Belgium Європейський Суд зазначив, що "у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення".

У справі Bellet V. France Європейський Суд зазначив, що "стаття 6 §1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права".

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини).

Статтею 6 Конвенції визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Як зазначалося вище, відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Разом з тим, Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі "Пантелеєнко проти України" зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття ефективний засіб передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

Ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Таким чином, обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

Оскільки зміна відповідачами конфігурації спірних земельних ділянок протягом розгляду даної справи фактично призводить до унеможливлення поновлення порушених прав позивача, якщо судове рішення буде ухвалене на її користь, а відповідно, судовий захист її прав у цій справі може виявитись неефективним.

Разом з тим, вимоги позивача в частині забезпечення позову шляхом заборони товариству з обмеженою відповідальністю "Мед-Союз", Комлику О . В . та будь-яким іншим особам здійснювати будівництво на земельних ділянках кадастровий номер :16:004:0039 площею 0,0463 га; кадастровий номер: :16:004:0045 площею 0,0736 га є недоведеними, так як позивачем не подано належних та достатніх доказів в обґрунтування наявності фактичних обставин з якими пов`язується застосування вказаного виду забезпечення позову.

Окрім того, позивач просив також заборонити Сумській міській раді будь-яким чином розпоряджатися земельними ділянками кадастровий номер :16:004:0039 площею 0,0463 га; кадастровий номер: :16:004:0045 площею 0,0736 га, в тому числі передавати вказані земельні ділянки в оренду, у власність, укладати та затверджувати укладені договори оренди, затверджувати технічну документацію із землеустрою щодо поділу та об`єднання даних земельних ділянок.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи місцевого самоврядування та їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Приписами статті 12 Земельного кодексу України зазначено, що до повноважень сільських, селищних, міських рад у сфері земельних відносин належить розпорядження землями територіальної громади; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб; надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності; вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності; викуп земельних ділянок для суспільних потреб відповідних громад; організація землеустрою; координація діяльності місцевих органів земельних ресурсів; здійснення контролю за використанням та охороною земель комунальної власності, додержання земельного та екологічного законодавства; обмеження, тимчасова заборона (зупинка), використання земель громадянами і юридичними особами у разі порушення земельного законодавства; підготовка висновків щодо вилучення земельних ділянок; встановлення та зміна меж населеного пункту; внесення пропозицій до районної ради щодо встановлення і зміни меж сіл, селищ, міст; вирішення земельних спорів; вирішення інших питань у галузі земельних відносин.

Таким чином, господарський суд не вправі перебирати на себе виключні повноваження та функції органів місцевого самоврядування у сфері земельних відносин, тобто суди не можуть підміняти інші органи влади та зобов`язувати уповноважений орган прийняти рішення визначеного судом змісту або заборонити вчиняти відповідні дії.

Так, заборона судом Сумській міській раді розпоряджатися земельними ділянками кадастровий номер :16:004:0039 площею 0,0463 га; кадастровий номер: :16:004:0045 площею 0,0736 га, в тому числі передавати вказані земельні ділянки в оренду, у власність, укладати та затверджувати укладені договори оренди, затверджувати технічну документацію із землеустрою щодо поділу та об`єднання даних земельних ділянок за відсутності її відповідного волевиявлення є порушенням виключної, передбаченої Конституцією України, компетенції органу місцевого самоврядування (дискреційні повноваження).

В той же час, накладення арешту на спірні земельні ділянки: кадастровий номер :16:004:0039 площею 0,0463 га, кадастровий номер: :16:00460045 площею 0,0736 га є достатнім забезпеченням ефективного захисту прав та інтересів учасників провадження в даній справі та сприятиме завданням та цілям господарського судочинства в розумінні приписів статті 136 ГПК України.

Таким чином, суд першої інстанції, належним чином оцінивши всі доводи сторін у даній справі прийшов до вірного висновку про часткове задоволення заяви про забезпечення позову та застосування заходів забезпечення у вигляді накладення арешту на спірні земельні ділянки.

Статтями 73, 74 Господарського процесуального кодексу України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Статтею 77 ГПК України передбачено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Твердження апеляційної скарги не спростовують висновків, викладених в ухвалі Господарського суду Сумської області від 11.09.2019 у справі № 920/1059/17 та у даному випадку скаржником не надано належних та допустимих доказів на підтвердження своєї правової позиції, а також не наведено переконливих аргументів у відповідності з нормами чинного законодавства, щодо спростування висновків суду першої інстанції. Таким чином, апеляційні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю "Мед-Союз" є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, підстав для зміни чи скасування оскарженого судового рішення у даній справі колегія суддів не вбачає.

З огляду на викладене, Північний апеляційний господарський суд визнає доводи скаржника викладені в апеляційній скарзі, як такі, що не спростовують висновків господарського суду першої інстанції, викладених в оскаржуваній ухвалі. Ухвала місцевого господарського суду прийнята з повним і достовірним встановленням всіх фактичних обставин та відповідає загальним вимогам, встановленим статтями 136, 137, 234 ГПК України, у зв`язку з чим, суд апеляційної інстанції не вбачає правових підстав для її скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі.

Частиною 1 ст. 276 ГПК України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судовий збір за подачу апеляційної скарги у відповідності до ст. 129 ГПК України судом на скаржника (відповідача-1 у даній справі).

Керуючись ст.ст. 124, 129-1 Конституції України, ст.ст. 240, 255, 271, 275, 281, 282 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Мед-Союз" залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду Сумської області від 11.09.2019 у справі № 920/1059/17 залишити без змін.

3. Справу № 920/1059/17 повернути до Господарського суду Сумської області.

4. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову може бути оскаржено у касаційному порядку відповідно до вимог ст.ст. 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст судового рішення складено та підписано - 06.12.2019 (у зв`язку з перебуванням суддів Іоннікової І.А. та Тарасенко К.В. у відпустці).

Головуючий суддя Т.І. Разіна

Судді К.В. Тарасенко

І.А. Іоннікова