РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

27.11.2019Справа № 910/11885/19

Господарський суд міста Києва у складі судді Пукшин Л.Г., за участі секретаря судового засідання Бугаєнко Я.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали господарської справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "МІК ТРЕЙДОПТ" (69006, м. Запоріжжя, вул. Північне шосе, 4)

до Міністерства оборони України (03168, м. Київ, проспект Повітрофлотський, 6)

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача Акціонерне товариство "Банк інвестицій та заощаджень" (04119, м. Київ, вул. Юрія Іллєнка, 83-Д)

про внесення змін до договору

за участю представників

від позивача: Нуждіна Н.О.

від відповідача: Ніколова В.М.

від третьої особи: не з`явився

У судовому засіданні 27.11.2019, в порядку ст. 240 ГПК України, було проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "МІК ТРЕЙДОПТ" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Міністерства оборони України про внесення змін до договору.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відмова відповідача щодо продовження строку дії договору №286/3/19/6 від 14.02.2019 та встановлення нового строку постачання, не відповідає вимогам встановленим законодавством України та порушує права позивача, у зв`язку чим ТОВ "МІК ТРЕЙДОПТ" просить суд внести зміни до даного договору, виклавши п. 1.2. договору в новій редакції, та до додатку №1 до договору, що є рознарядкою Міністерства оборони України за специфікацією.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.09.2019 на підставі ст. 174 Господарського процесуального кодексу України позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "МІК ТРЕЙДОПТ" було залишено без руху.

Позивачем у строк, встановлений судом, усунуто недоліки позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.09.2019 позовну заяву суд прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі № 910/11885/19 та постановив розглядати справу за правилами загального позовного провадження у підготовчому засіданні 23.09.2019, залучив в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача Акціонерне товариство "Банк інвестицій та заощаджень".

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.09.2019 суд виправив описку допущену в ухвалі від 24.09.2019, а саме у пункті 4 резолютивної частини вказаної ухвали необхідно читати: "Підготовче засідання призначити на 23.10.2019 о 10:00 год".

21.10.2019 через загальний відділ діловодства господарського суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач зазначає, що поданий позов є безпідставним, необґрунтованим та таким, що спрямований на уникнення сплати штрафних санкцій (пеня, штраф) за несвоєчасне виконання договірних зобов`язань, а також недопущення повернення суми банківської гарантії, що видана в якості забезпечення своєчасного та повного виконання позивачем умов договору. Крім того, відповідач зауважує про відсутність одночасно чотирьох умов, які визначені ст. 652 ЦК України, за наявності яких можлива істотна зміна обставин та можливості зміни спірного договору.

У судовому засіданні 23.10.2019 суд задовольнив усне клопотання позивача про відкладення підготовчого засідання, відклавши останнє на 13.11.2019.

13.11.2019 до канцелярії суду надійшли пояснення на відзив, у яких позивач зазначає, що законом не обмежено перелік документально підтверджених об`єктивних обставин лише обставинами непереборної сили та обставинами затримки фінансування замовника. Крім того, закон (ч. 4 ст. 36 Закону України «Про публічні закупівлі») дозволяє вносити зміни в договір за умови наявності документально підтверджених об`єктивних обставин, та не виключає реалізацію цієї можливості як в добровільному порядку за взаємною згодою сторін, так і за рішенням суду.

У судовому засіданні 13.11.2019 суд на місці ухвалив закрити підготовче засідання та призначити розгляд справи по суті на 27.11.2019.

У судовому засіданні 27.11.2018 суд заслухав представника позивача, який підтримав позовні вимоги та надав пояснення по суті спору, а також представника відповідача, який проти позову заперечував та просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Третя особа в судове засідання не з`явилась, хоча про дату, час та місце судового засідання була повідомлена належним чином. Письмових пояснень по справі та клопотань про відкладення розгляду справи від останньої не надходило.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

З огляду за зазначене та з урахуванням того, що неявка представника третьої особи не перешкоджає всебічному, повному та об`єктивному розгляду всіх обставин справи, суд вважає за можливе розглянути дану справу за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення учасників справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив.

14 лютого 2019 року, на підставі рішення тендерного комітету Міністерства оборони України (протокол № 75/11/11 від 31.01.2019), між Міністерством оборони України (далі - замовник, відповідач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "МІК ТРЕЙДОПТ" (далі - постачальник, позивач) укладено договір про поставку для державних потреб матеріально-технічних засобів речової служби (за кошти Державного бюджету України) №286/3/19/6 (далі - договір), за умовами якого постачальник зобов`язується у 2019 році поставити індивідуальне обмундирування (35810000-5) (Штани костюму літнього польового з тканини тип 4, клас 7) (лот 3. Військова уніформа (35811300-5) (Штани костюму літнього польового з тканини тип 4, клас 7) (далі- товар), а замовник забезпечити приймання та оплату товару в асортименті, кількості, у строки (терміни) вказані у цьому договорі.

Відповідно до п. 1.2 договору номенклатура товару, передбаченого до поставки за договором, вимоги згідно яких виготовляється товар, строки (терміни) виконання договору, визначаються нижчевикладеною специфікацією:

№ з/пНайменування товаруПерелік нормативних документів (стандарти, технічні умови, технічні специфікації, технічні описи), що встановлюють основні вимоги до товаруСтроки (терміни) постачанняЗагальна кількість яку необхідно постачити (шт)Ціна за одиницю товару в грн. з врахув. марк., тари (упак) вант. робіт у місцях завантаження та трансп. витрат (без ПДВ)Ціна товару в грн. з врахув. марк., тари (упак) вант. робіт у місцях завантаження та трансп. витрат (без ПДВ)
Військова уніформа (35811300-5) Штани костюму літнього польового з тканини тип 4, клас 7) Відповідність ТУ У 14.1-8:2015, повідомлення про зміни №3 та відповідність зразку-еталону 60 календарних днів з дати укладення договору (в термін до 14.04.2019 включно))10 000371,953 719 500,00
150 календарних днів з дати укладення договору (в термін до 13.07.2019 включно))10 000371,953 719 500,00
Усього за рік20 000371,957 439 000,00
Ціна товару без ПДВ7 439 000,00
Крім того ПДВ1 487 800,00
Ціна товару з ПДВ8 926 800,00

Ціна товару з ПДВ складає: 8 926 800,00 грн.

Відповідно до п. 3.2. договору ціна за договором коригується у порядку визначеному у статті 36 Закону України "Про публічні закупівлі".

Постачальник самостійно закуповує сировину, матеріали та комплектуючі вироби (далі - матеріали) для виготовлення товару (п. 1.3. договору).

Згідно з 1.5 договору товар постачається на об`єднані центри забезпечення після приймального контрою (якості) представниками Головного управління розвитку та супроводження матеріального забезпечення Збройних Сил України (далі - представник замовника).

У відповідності до п. 1.6 договору товар постачається партіями, які формуються відповідно до рознарядки Міністерства оборони України, які є невід`ємними частинами цього договору.

Згідно з п. 5.1 договору, товар постачається на умовах DDP - склад замовника відповідно до Міжнародних правил по тлумаченню торговельних термінів "Інкотермс" в редакції 2010 року згідно з положеннями Договору, встановленими нормами відвантаження у тарі та упаковці, яка забезпечує її збереження під час транспортування, вантажно-розвантажувальних робіт і зберігання в межах термінів, установлених діючими стандартами, тощо. Строк поставки товару буде визначений в специфікації договору (п. 1.2).

Пунктом 5.3 договору визначено, що датою поставки товару вважається дата вказана одержувачем замовника у акті приймального контролю якості товару.

У відповідності до п. 6.3.1 договору постачальник зобов`язаний забезпечити поставку товару у строки, встановлені договором.

У разі порушення постачальником порядку поставки товару, його кількості та якості, термінів та строків, які визначені у Специфікації, та/або рознарядці, при зміні Постачальником в односторонньому порядку умов договору чи відмови від виконання договору замовник, в односторонньому порядку у спрощений спосіб (шляхом обміну з постачальником листами) має право:

- відмовитись від подальшого виконання зобов`язань постачальником за договором;

- відмовитися від встановлення на майбутнє господарських відносин з постачальником;

- достроково розірвати договір, повідомивши письмово про це постачальника у строк 5 (п`ять) робочих днів з дня настання таких підстав.

Згідно з п. 7.1 договору у разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань за договором сторони несуть відповідальність, передбачену законами та цим договором.

Відповідно до п. 8.1 договору сторони звільняються від відповідальності за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за цим договором у разі виникнення обставин непереборної сили, які не існували під час укладення договору та виникли поза волею сторін (аварія, катастрофа, стихійне лихо, епідемія, епізоотія, війна тощо).

Згідно з п. 8.2 договору, сторона, що не може виконувати зобов`язання за договором унаслідок дії обставин непереборної сили, повинна не пізніше ніж протягом п`яти календарних днів з моменту їх виникнення повідомити про це іншу сторону у письмовій формі.

Доказом виникнення обставин непереборної сили та строку їх дії є відповідний документ - сертифікат, який видається Торгово-промисловою палатою України або регіональними торгово-промисловими палатами (п. 8.3 договору).

Відповідно до п. 11.5 договору зміни і доповнення до цього договору вносяться тільки у письмовій формі шляхом укладення відповідних додаткових угод (крім випадків передбачених п. 6.2.4. договору), які будуть додаватись до тексу цього договору як невід`ємні його частини.

Договір набирає чинності з дати його підписання сторонами і діє до 31.12.2019 (включно), а в частині проведення розрахунків до повного їх завершення (п. 10.1 договору).

У відповідності до п. 11.1 договору постачальник забезпечив виконання своїх зобов`язань за договором у розмірі 5% від суми договору (Банківська гарантія від 11.02.2019 №2091/19-ГВ видана ПАТ «Банк інвестицій та заощаджень» на суму 446 340,00 грн.).

За доводами позивача, у зв`язку із настанням істотної зміни обставин в частині строків поставки товару за договором, що підтверджується висновком Київської торгово-промислової палати України №1703-4/278 від 14.06.2019, ТОВ "МІК ТРЕЙДОПТ" звернулось до відповідача з листом №080501/мто від 05.08.2019 у якому просило відповідача продовжити строк поставки товару на 10 днів, встановивши новий строк постачання - 70 календарних днів з дати укладення договору (в термін до 24.04.2019 включно).

У відповідь на вищевказаний лист відповідач повідомив (лист №286/6/5171 від 08.08.2019), що перенесення термінів постачання згідно висновку Київської торгово-промислової палати України №1703-4/278 від 14.06.2019 не відповідає вимогам п. 8.2. та 8.3 договору та ст. 14 Закону України «Про торгово-промислові палати України». Для розгляду питання стосовно перенесення термінів постачання за договором через обставини непереборної сили, відповідач просив надати документи, які відповідають умовам укладеного договору та вимогам законодавства України.

Оскільки, позивач не погоджується з позицією відповідача та вважає відмову останнього такою, що не відповідає вимогам встановленим законодавством України та порушує права постачальника, ТОВ "МІК ТРЕЙДОПТ" просить суд внести зміни до договору №286/3/19/6 від 14.02.2019, шляхом викладення п. 1.2. договору в редакції, яка змінює строки (терміни) постачання партії штанів костюму літнього полового з тканини тип 4 клас 7 у кількості 10 000 штук на 70 календарних днів з дати укладення договору до 24.04.2019 (включно).

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Укладений договір за своєю природою є договором поставки, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 54 Цивільного кодексу України.

Вказаний договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань, а саме майново-господарських зобов`язань згідно ст. ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст. ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов`язковим для виконання сторонами.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

У відповідності до положень ст.ст. 6, 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно із ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 655 Цивільного кодексу України унормовано, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Особливості укладання договорів за державним замовленням (державних контрактів) визначаються Законом України "Про публічні закупівлі" та Законом України "Про особливості здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для гарантованого забезпечення потреб оборони".

Пунктом 20 статті 1 Закону України "Про публічні закупівлі" визначено, що публічна закупівля - це придбання замовником товарів, робіт і послуг у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно з пунктом 5 статті 1 Закону України "Про публічні закупівлі" договір про закупівлю - це договір, що укладається між замовником і учасником за результатами проведення процедури закупівлі та передбачає надання послуг, виконання робіт або набуття права власності на товари.

Відповідно до п.4 ч.4 ст.36 Закону України "Про публічні закупівлі" умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції за результатами аукціону (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі або ціни пропозиції учасника у разі застосування переговорної процедури. Істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків продовження строку дії договору та виконання зобов`язань щодо передання товару, виконання робіт, надання послуг у разі виникнення документально підтверджених об`єктивних обставин, що спричинили таке продовження, у тому числі непереборної сили, затримки фінансування витрат замовника, за умови, що такі зміни не призведуть до збільшення суми, визначеної в договорі.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором (ч. 2 ст. 193 Цивільного кодексу України).

Положеннями статті 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 631 Цивільного кодексу України передбачено, що строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки.

Як встановлено статтею 188 Господарського кодексу України, зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Частиною 1 статті 651 Цивільного кодексу України передбачено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

В свою чергу, частиною 1-2 статті 652 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов:

1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане;

2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися;

3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору;

4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Зміна договору у зв`язку з істотною зміною обставин допускається за рішенням суду у виняткових випадках, коли розірвання договору суперечить суспільним інтересам або потягне для сторін шкоду, яка значно перевищує затрати, необхідні для виконання договору на умовах, змінених судом.

Таким чином, законодавство чітко визначає порядок внесення змін до договору, та передбачає, що таке внесення має відбуватися лише за згодою сторін угоди, а у випадку, коли певної згоди не досягнуто, заінтересована сторона вправі звернутися до суду, при умові одночасного існування чотирьох умов.

Існування одночасно умов, що відповідно до ч. 2 ст. 652 є необхідним для встановлення ускладнень у виконанні, достатніх для розірвання або зміни договору вимагає з`ясування змісту кожної окремо взятої умови.

Отже закон пов`язує можливість зміни договору безпосередньо не з наявністю істотної зміни обставин, а з наявністю чотирьох умов, визначених частиною 2 статті 652 Цивільного кодексу України.

При цьому, за частиною 4 зазначеної статті зміна договору у зв`язку з істотною зміною обставин допускається за рішенням суду у виняткових випадках, коли розірвання договору суперечить суспільним інтересам або потягне для сторін шкоду, яка значно перевищує затрати, необхідні для виконання договору на умовах, змінених судом.

При вирішенні питання про наявність підстав для внесення змін до договору на підставі наведеної статті необхідним є з`ясування усіх обставин, якими сторони керувались, укладаючи цей договір, а також надання їм правової оцінки щодо обставин, які істотно змінились, та наслідком чого може бути зміна умов договору. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 21.05.2019 у справі № 904/9906/17.

Як вбачається із матеріалів справи, 05.08.2019 позивач звернувся до відповідача з листом №080501/мто, у якому повідомив останнього про істотні зміни обставин в частині строків поставки товару, що підтверджуються висновком Київської торгово-промислової палати України №1703-4/278 від 14.06.2019, та просив продовжити строк поставки товару на 10 днів, встановивши новий строк постачання - 70 календарних днів з дати укладення договору (в термін до 24.04.2019 включно).

Листом №286/6/5171 від 08.08.2019 відповідач повідомив про те, що перенесення термінів постачання згідно наданого висновку Київської торгово-промислової палати України №1703-4/278 від 14.06.2019 не відповідає вимогам п. 8.2. та 8.3 договору та ст. 14 Закону України «Про торгово-промислові палати України».

Судом встановлено, що відповідно до п. 8.1 договору сторони звільняються від відповідальності за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за цим договором у разі виникнення обставин непереборної сили, які не існували під час укладення договору та виникли поза волею сторін (аварія, катастрофа, стихійне лихо, епідемія, епізоотія, війна тощо).

Згідно з п. 8.2 договору, сторона, що не може виконувати зобов`язання за договором унаслідок дії обставин непереборної сили, повинна не пізніше ніж протягом п`яти календарних днів з моменту їх виникнення повідомити про це іншу сторону у письмовій формі.

Доказом виникнення обставин непереборної сили та строку їх дії є відповідний документ - сертифікат, який видається Торгово-промисловою палатою України або регіональними торгово-промисловими палатами (п. 8.3 договору).

Тобто, умовами договору сторони передбачили, що підставою для продовження строку є істотна зміна обставин, які впливають на можливість виконання своїх обов`язків за договором. А доказом істотної зміни обставин, які впливають на можливість виконання свої обов`язків за договором є відповідний документ виданий Торгово-промисловою палатою України.

Згідно з пп. 2 п. 3 ст. 14 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" торгово-промислова палата України засвідчує форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), а також торговельні та портові звичаї, прийняті в Україні, за зверненнями суб`єктів господарської діяльності та фізичних осіб.

Частиною ч. 2 ст. 11 вказаного Закону передбачено, що торгово-промислові палати мають право, зокрема, проводити за дорученням державних органів незалежну експертизу проектів нормативно-правових актів з питань економіки, зовнішньоекономічних зв`язків, а також з інших питань, що стосуються прав та інтересів підприємців; проводити на замовлення українських та іноземних підприємців експертизу, контроль якості, кількості, комплектності товарів (у тому числі експортних та імпортних) і визначати їх вартість; Торгово-промислова палата України та торгово-промислові палати України залучаються до надання експертних висновків про походження товарів в тих випадках, коли відповідно до міжнародних договорів України повноваження видачі сертифікатів походження товарів надані митному органу, якщо інше не визначено такими міжнародними договорами. Порядок надання експертних висновків встановлюється Кабінетом Міністрів України; виконувати інші повноваження, що не суперечать законодавству України. Методичні та експертні документи, видані торгово-промисловими палатами в межах їх повноважень, є обов`язковими для застосування на всій території України.

З наявного у матеріалах справи висновку Київської торгово-промислової палати України №1703-4/278 від 14.06.2019 вбачається, що настання істотної зміни обставин, зокрема, непередбачуваної затримки у постачанні тканини за договором №МО-121001 від 10.12.2018, укладеного між позивачем та ПрАТ «Черкаський шовковий комбінат», унеможливлює своєчасне виконання позивачем зобов`язань за договором №286/3/19/6 від 14.02.2019.

Як встановлено судом, строк для виконання позивачем своїх зобов`язань за договором, зокрема, щодо поставки 10 000 одиниць військової уніформи, було визначено до 14.04.2019 (включно).

При цьому, саме після спливу кінцевого строку постачання товару за договором, позивач звернувся з запитом №060302 від 03.06.2019 до Київської торгово-промислової палати України та направив на адресу відповідача лист №080501/мто від 05.08.2019 з висновком про істотну зміну обставин №1703-4/278 від 14.06.2019 та пропозицією про внесення змін до договору.

Відповідно із даним позовом позивач звернувся до суду також після спливу строку виконання свого зобов`язання з поставки.

Водночас, позивач підписуючи договір усвідомлював, що кінцевою датою поставки товару є 14.04.2019 (включно), а отже, повинен був розумно оцінити вказану обставину, можливість вчасного виконання договору, ризики та негативні наслідки для себе та контрагента по договору, у зв`язку з невиконанням зобов`язань в строк.

Матеріали справи також не містять зауважень, письмових пропозицій тощо, щодо кінцевої дати постачання товару. Тобто, позивач підписавши спірний договір поставки погодив всі істотні умови договору.

Як унормовано частиною першої статті 96 ЦК України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями, а статтями 525, 526 названого Кодексу і статтею 193 ГК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

При цьому, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Суд оцінюючи обставини справи суд враховує, що відповідно до ст. 42 ГК України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Суд звертає увагу, що юридична особа здійснює свою господарську діяльність на власний ризик, а тому укладаючи спірний договір з строком поставки до 14.04.2019, позивач повинен був оцінити погоджений сторонами строк виконання зобов`язання з поставки 10 000 одиниць товару та відповідно об`єктивно оцінити можливість виконання такого зобов`язання у вказаний строк.

Суд розглянувши висновок Київської торгово-промислової палати України, як належний та допустимий доказ з урахуванням приписів п.4 ч. 4 ст. 36 Закону України "Про публічні закупівлі" та умов договору, дійшов висновку, що останній не є підставою для внесення змін до договору.

З огляду на положення зазначених правових норм, суд зазначає, що позивачем не надано належних і допустимих доказів, на підтвердження наявності одночасно чотирьох умов, визначених в частині 2 статті 652 Цивільного кодексу України, відповідно до яких укладений між сторонами договір може бути змінений за рішенням суду.

При цьому наведені позивачем підстави для внесення змін до договору за своєю природою не є об`єктивними обставинами, які унеможливлюють належне (своєчасне) виконання зобов`язань позивачем за договором, а мають характер звичайних ризиків підприємницької діяльності.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 21.02.2018 у справі № 910/14628/17, постанові Верховного Суду від 25.09.2018 у справі №910/2659/18 та постанові Верховного Суду у справі №910/1338/19 від 05.09.2019.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що запропоновані позивачем зміни до договору, є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ст. 74 Господарського процесуального кодексу України обов`язок доказування і подання доказів віднесено на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 73 ГПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин(фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Приймаючи до уваги вищезазначене, виходячи зі змісту заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено наявності підстав щодо внесення змін до договору №286/3/19/6 про поставку для державних потреб матеріально-технічних засобів речової служби (за кошти Державного бюджету України) від 14.02.2019, у зв`язку з чим позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "МІК ТРЕЙДОПТ" визнаються судом такими, що не підлягають задоволенню.

З урахуванням зазначеного, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 129, 236-238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У позові відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 02.12.2019

Суддя Л. Г. Пукшин