СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" грудня 2019 р. Справа № 922/4248/17

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Здоровко Л.М., суддя Лакіза В.В., суддя Мартюхіна Н.О.,

за участю секретаря судового засідання Бєлкіної О.М.,

представників сторін:

позивача - Хрущ Є.І. на підставі довіреності від 04.01.2019 №12/0/45-19,

відповідача - не з`явився,

третьої особи - не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Парковий-3" (вх.№2112 Х/2) на рішення Господарського суду Харківської області від 18.06.2019, ухвалене у приміщенні Господарського суду Харківської області колегією суддів у складі: головуючий суддя Погорелова О.В., суддя Кухар Н.М., суддя Прохоров С.А., час проголошення рішення - не зазначено, дата складання повного тексту рішення - 19.06.2019, у справі № 922/4248/17

за позовом Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради, м. Харків,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, Харківська міська рада, м. Харків,

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Парковий-3", м. Харків,

про визнання укладеним договору

ВСТАНОВИЛА:

Департамент економіки та комунального майна Харківської міської ради звернувся до Господарського суду Харківської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Парковий-3", в якому просить суд визнати укладеним договір про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Харкова між Товариством з обмеженою відповідальністю "Парковий-3" та Департаментом економіки та комунального майна Харківської міської ради у редакції, викладеній у прохальній частині позовної заяви.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідно до статті 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" та Порядку пайової участі замовників у розвитку інфраструктури м. Харкова, затвердженого рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради №804 від 09.11.2011, зі внесеними рішенням №319 від 22.05.2013 змінами (надалі - Порядок №319), відповідач здійснивши реконструкцію 3-го поверху нежитлового приміщення зобов`язаний укласти договір про пайову участь у розвитку інфраструктури міста, проте, від його укладення ухиляється.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 03.04.2018 у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 02.07.2018 рішення Господарського суду Харківської області від 03.04.2018 скасовано та ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги задоволені частково. Визнано укладеним, з дня набрання чинності рішенням суду, договір про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Харкова між позивачем та відповідачем у викладеній в резолютивній частині постанови редакції.

Постановою Верховного Суду від 31.10.2018 постанову Харківського апеляційного господарського суду від 02.07.2018 та рішення Господарського суду Харківської області від 03.04.2018 у справі №922/4248/17 скасовано; справу №922/4248/17 направлено на новий розгляд до Господарського суду Харківської області з тих підстав, що судом не було встановлено, чи визначена позивачем вартість будівництва згідно з будівельними нормами, державними стандартами і відповідними правилами.

За результатами нового розгляду справи рішенням Господарського суду Харківської області від 18.06.2019 позов задоволено повністю; визнано укладеним, з дня набрання чинності рішенням суду, договір про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Харкова між Департаментом економіки та комунального майна Харківської міської ради і Товариством з обмеженою відповідальністю "Парковий-3" у викладеній в резолютивній частині рішення редакції.

Рішення місцевого господарського суду мотивовано тим, що в силу положень статті 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" відповідач, як замовник об`єкта будівництва, мав взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Харкова та укласти договір про пайову участь з органом місцевого самоврядування до прийняття об`єкта містобудування в експлуатацію, однак, від виконання цього обов`язку безпідставно ухилився. Суд першої інстанції дійшов висновку, що загальний розмір пайової участі відповідача повинен становити 436 976, 40грн.

Не погодившись з рішенням місцевого господарського суду, відповідач звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить оскаржуване рішення скасувати і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю; судові витрати просить покласти на позивача.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції не було враховано, що у позовній заяві Департаментом економіки та комунального майна Харківської міської ради зазначається про реконструкцію 3-го поверху нежитлового приміщення, без зміни зовнішніх геометричних форм, існуючого, введеного в експлуатацію об`єкту.

Як зазначає апелянт, у спірних правовідносинах здійснення реконструкції об`єкту в його внутрішніх розмірах, без зміни зовнішніх геометричних форм, не пов`язано з частиною території, як земної поверхні, що у свою чергу, виключає намір забудови земельної ділянки, відтак, у нього відсутній обов`язок, передбачений статтею 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", а саме, брати участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту шляхом укладення договору про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Харкова.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 12.07.2019 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Парковий-3" на рішення Господарського суду Харківської області від 18.06.2019 у справі №922/4248/17; встановлено учасникам справи строк до 05.08.2019 для подання до суду відзиву на апеляційну скаргу з доказами надсилання відзиву апелянту; призначено справу до розгляду на 13.08.2019 о 15:50год.

На адресу Східного апеляційного господарського суду у встановлений строк відзивів на апеляційну скаргу не надійшло.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 13.08.2019 відповідно до пункту 7 частини 1 статті 228 Господарського процесуального кодексу України зупинено апеляційне провадження у справі №922/4248/17 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Парковий-3" на рішення Господарського суду Харківської області від 18.06.2019 до складення Великою Палатою Верховного Суду повного тексту судового рішення у справі №911/594/18, на розгляд якої було передано питання щодо застосування статті 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" та статей 4, 9 Закону України "Про архітектурну діяльність" у подібних правовідносинах.

Судом апеляційної інстанції було встановлено, що у Єдиному державному реєстрі судових рішень оприлюднено повний текст постанови Великої палати Верховного суду від 08.10.2019 у справі №911/594/18.

Відповідно до частини 1 статті 230 Господарського процесуального кодексу України, провадження у справі поновлюється за клопотанням учасників справи або за ініціативою суду не пізніше десяти днів з дня отримання судом повідомлення про усунення обставин, що викликали його зупинення. Про поновлення провадження у справі суд постановляє ухвалу. Провадження у справі продовжується із стадії, на якій його було зупинено.

Враховуючи, що обставини, які викликали зупинення апеляційного провадження у справі №922/4248/17 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Парковий-3" на рішення Господарського суду Харківської області від 18.06.2019 усунуті, ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 13.11.2019 поновлено апеляційне провадження у справі №922/4248/17 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Парковий-3" на рішення Господарського суду Харківської області від 18.06.2019 і призначено справу до розгляду на 03.12.2019 о 10:45год. у межах строку розгляду апеляційної скарги на рішення суду.

22.11.2019 від позивача до апеляційного господарського суду надійшли пояснення у справі, з урахуванням висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.10.2019 у справі №911/594/18 (вх.№11050), вважає, що встановлені Порядком №319 умови участі замовником у розвитку інфраструктури міста Харкова поширюють таку участь на всі без винятку випадки здійснення будівельних робіт, які охоплюють забудову у розумінні статті 2 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності". Позивач посилається на постанову Верховного Суду від 28.10.2019 у справі №352/1129/16 з розгляду схожих правовідносин, в якій зазначено про те, що реконструкція існуючої забудови та територій є видом забудови територій. Позивач вважає, що судом першої інстанції вірно застосовані норми актів законодавства, які регулюють питання пайової участі замовників будівництва у розвитку інфраструктури міста Харкова, у зв`язку із чим, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення місцевого господарського суду від 18.06.2019 у справі №922/4248/17 - без змін.

У судовому засіданні Східного апеляційного господарського суду 03.12.2019 представник позивача просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення місцевого господарського суду від 18.06.2019 у справі №922/4248/17 - без змін.

Апелянт та третя особа своїм правом на участь у судовому засіданні не скористались, уповноважені представники апелянта та третьої особи у судове засідання не з`явились, про причини неявки суд не повідомили, хоча усі учасники справи були належним чином завчасно повідомлені про час, дату та місце судового засідання, про що у матеріалах справи містяться поштові повідомлення про вручення ухвали суду про поновлення провадження та призначення справи до розгляду на 10:45год. 03.12.2019 (т.3 а.с.39-41).

Враховуючи, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду апеляційної скарги, учасники справи належним чином повідомлені про час, дату і місце судового засідання, а неявка їх представників у судове засідання не перешкоджає розгляду апеляційної скарги, про що учасники справи були повідомлені ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 13.11.2019, з огляду на встановлені статтею 273 Господарського процесуального кодексу України строки розгляду апеляційної скарги на рішення суду, колегія суддів вважає за можливе розглянути скаргу в даному судовому засіданні.

Дослідивши матеріали справи, викладені в апеляційній скарзі доводи апелянта, заслухавши у судовому засіданні представника позивача, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, відповідно до статті 269 Господарського процесуального кодексу України, якою передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів і вимог апеляційної скарги, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Як встановлено місцевим господарським судом, 09.11.2011 Харківською міською радою було прийнято рішення №804, яким затверджено Порядок пайової участі замовників у розвитку інфраструктури м. Харкова зі внесеними рішенням №319 від 22.05.2013 змінами (надалі - Порядок №319), що встановлює процедуру залучення до пайової участі у розвитку інфраструктури замовників будівництва на території м. Харкова, порядок укладання договорів та розрахунку розміру величини пайового внеску.

Відповідно до пункту 1.3. Порядку №319, замовник, який має намір щодо забудови земельної ділянки в місті Харкові, зобов`язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста, крім випадків, передбачених чинним законодавством України та цим Порядком.

Залучення замовників до пайової участі здійснюється шляхом укладення договорів про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Харкова з Департаментом економіки та комунального майна Харківської міської ради (пункт 1.4. Порядку №319).

Відповідно до пункту 1.6. Порядку №319, під будівництвом слід розуміти нове будівництво, реконструкцію, реабілітацію, капітальний ремонт та технічне переоснащення об`єктів будівництва, а під об`єктами будівництва будинки, будівлі, споруди будь-якого призначення та їх комплекси. Замовник будівництва є фізична або юридична особа, яка має у власності або у користуванні земельну ділянку (ділянки) та яка має намір здійснити будівництво або змінити об`єкт будівництва, у тому числі під час проведення будівництва без зміни зовнішніх геометричних розмірів та фундаментів у плані об`єкта будівництва.

Як вбачається з Декларації про готовність об`єкта до експлуатації, який належить до ІІІ категорії складності, зареєстрованої 28.03.2017 Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту територіального контролю Харківської міської ради за №ХК 90, Товариство з обмеженою відповідальністю "Парковий-3" є замовником будівельних робіт з реконструкції нежитлових приміщень 3-го поверху №3-1-:-3-38 в літ. "Н-6" під житлові квартири по проспекту Московський, 118 в місті Харкові, код об`єкта будівництва 1122.1, загальна площа об`єкту будівництва 981, 74кв.м.

28.04.2017 Департамент економіки та комунального майна Харківської міської ради направив відповідачу лист №627/0/124-17 від 27.04.2017 щодо необхідності укладення договору про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Харкова в порядку статті 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності".

19.05.2017 листом №793/0/124-17 позивач звернувся до відповідача з пропозицією про укладення договору про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Харкова, у зв`язку з реконструкцією нежитлових приміщень 3-го поверху №3-1-:-3-38 в літ. "Н-6" під житлові квартири по проспекту Московський, 118 в місті Харкові.

Проте, відповідачем не було надано до Департаменту економіки та комунального майна або Харківської міської ради підписаного договору або протоколу розбіжностей до нього.

Відповідно до пункту 2.1.1 редакції договору, запропонованої позивачем, замовник зобов`язаний перерахувати до бюджету м. Харкова кошти у розмірі 436 976, 40грн, згідно з розрахунком величини пайової участі у розвитку інфраструктури міста Харкова.

Відповідно до наданого позивачем розрахунку, загальна кошторисна вартість будівництва об`єкту складає 9 931 281, 84грн. Вказана сума розрахована позивачем виходячи з площі об`єкта - 981, 74кв.м та опосередкованої вартості 1кв.м будівництва - 10 116грн, застосованої на підставі пункту 3.6 Порядку №319.

Пункт 5.10. Порядку №319 визначає, що спори, пов`язані з укладенням договору пайової участі замовників будівництва у розвитку інфраструктури м. Харкова, обов`язковість яких встановлена законом, в тому числі при ухиленні від укладення договору однієї або обох сторін, вирішуються в судовому порядку.

Зазначені обставини стали підставою для звернення позивача до суду з позовом у даній справі, в якому він просить спонукати відповідача до укладення договору про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Харкова в редакції, викладеній у позовній заяві.

Апеляційним господарським судом встановлено, що відповідно до Декларації про готовність об`єкта до експлуатації, зареєстрованої 28.03.2017 Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту територіального контролю Харківської міської ради, датою початку реконструкції є 18.01.2017, дата закінчення - 09.02.2017, строк введення об`єкта в експлуатацію - березень 2017 року. Відповідачем була здійснена реконструкція 3-го поверху шестиповерхового будинку під житлові квартири у кількості 14 штук загальною площею 794, 9кв.м, площа нежитлових приміщень складає 186, 84кв.м, без зміни зовнішніх геометричних розмірів.

Як вбачається із матеріалів справи і визнається позивачем, відповідачем було здійснено реконструкцію одного із поверхів багатоповерхового будинку під житлові квартири без зміни зовнішніх геометричних форм, про що позивачем зазначено, у тому числі, і в позовній заяві.

Відповідно до частини 1 статті 75 Господарського процесуального кодексу України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню.

Тобто, відповідачем як замовником реконструкції нежитлових приміщень 3-го поверху №3-1-:-3-38 в літ. "Н-6" під житлові квартири не здійснювалась забудова земельної ділянки, а фактично були виконані будівельні роботи з реконструкції нежитлових приміщень одного із поверхів будинку.

Відповідно до пункту 2.1. Порядку №319, після прийняття рішення про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою для будівництва об`єкта замовник, який має намір щодо забудови земельної ділянки, зобов`язаний звернутись до Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради для укладення попереднього договору про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Харкова.

Під будівництвом у розумінні Порядку мається нове будівництво, реконструкція, реабілітація, капітальний ремонт та технічне переоснащення об`єктів будівництва, а замовником будівництва є фізична або юридична особа, яка має у власності або у користуванні земельну ділянку (ділянки) та яка має намір здійснити будівництво або змінити об`єкт будівництва, у тому числі під час проведення будівництва без зміни зовнішніх геометричних розмірів та фундаментів у плані об`єкта будівництва.

Тобто, необхідність укладення із особою, яка має намір здійснити будівництво, договору про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Харкова Порядок передбачає за наявності двох умов: замовник має намір щодо забудови земельної ділянки, а також яка має у власності або у користуванні земельну ділянку (ділянки).

Відповідно до Декларації про готовність об`єкта до експлуатації, зареєстрованої 28.03.2017 Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту територіального контролю Харківської міської ради, у графі "інформація про документ, що посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою" вказано, що не зазначається у разі реконструкції, реставрації або капітального ремонту будівель без зміни зовнішніх геометричних форм їх фундаментів у плані (пункт 4 статті 34 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності").

В пункті 22 Декларації вказано, що у зв`язку з реконструкцією приміщень без зміни зовнішньої конфігурації, та як наслідок, відсутності намірів забудови земельної ділянки, зазначати інформацію щодо договору про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту, відповідно до статті 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" не потрібно.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд апеляційної інстанції виходить з такого.

Згідно з нормами статті 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Спір у даній справі пов`язаний з встановленням наявності чи відсутності правових підстав для укладення між сторонами договору про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Харкова.

Правові та організаційні основи містобудівної діяльності в Україні визначені Законом України "Про регулювання містобудівної діяльності", статтею 40 якого встановлено обов`язок пайової участі замовників будівництва у розвитку інфраструктури населеного пункту та визначено механізм його реалізації.

Згідно зі статтями 1, 4 вказаного Закону, замовником є фізична або юридична особа, яка має намір щодо забудови території (однієї чи декількох земельних ділянок) і подала в установленому законодавством порядку відповідну заяву.

Територія - це частина земної поверхні з повітряним простором та розташованими під нею надрами у визначених межах (кордонах), що має певне географічне положення, природні та створені в результаті діяльності людей умови і ресурси. До об`єктів будівництва належать будинки, будівлі, споруди будь-якого призначення, їх комплекси та частини, лінійні об`єкти інженерно-транспортної інфраструктури.

Порядок забудови території визначено статтею 26 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", відповідно до якої, забудова територій здійснюється шляхом розміщення об`єктів будівництва.

Право на забудову земельної ділянки реалізується її власником або користувачем за умови використання земельної ділянки відповідно до вимог містобудівної документації.

Згідно зі статтею 375 Цивільного кодексу України, власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам. Право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням.

Таким чином, замовником будівництва, з наміром забудови земельної ділянки, може бути власник або користувач земельної ділянки, право на яке здобуто відповідно до вимог законодавства та підтверджується відповідними документами, передбаченими Земельним кодексом України.

З огляду на зазначені норми права, вбачається, що законодавством передбачено обов`язок взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, шляхом перерахування коштів пайової участі, лише суб`єктам містобудування, яким притаманні певні ознаки (тобто, суб`єкт з чітко визначеними ознакам, які мають суттєве юридичне значення), а саме - власник або користувач земельної ділянки, який, у свою чергу, має намір здійснити забудову території.

Статтею 29 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" визначено, що основними складовими вихідних даних є: містобудівні умови та обмеження; технічні умови; завдання на проектування.

Склад, зміст, порядок надання містобудівних умов та обмежень визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері будівництва, містобудування та архітектури.

Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 07.07.2011 за №109 визначено Порядок надання містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки, їх склад та зміст.

Зазначеним Порядком визначено, що містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки (далі - містобудівні умови та обмеження) - документ, що містить комплекс планувальних та архітектурних вимог до проектування і будівництва щодо поверховості та щільності забудови - земельної ділянки, відступів будинків і споруд від червоних ліній, меж земельної ділянки, її благоустрою та озеленення, інші вимоги до об`єктів будівництва, встановлені законодавством та містобудівною документацією.

Таким чином, замовник, який має намір здійснити забудову території, в обов`язковому порядку повинен отримати містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки, на підставі яких розробляється проект будівництва.

Однак, у даному випадку відповідач не здійснював забудову земельної ділянки, у зв`язку із чим, не отримував містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки, що позивачем не спростовується.

Відповідно до пункту 25 Переліку об`єктів будівництва, для проектування яких містобудівні умови та обмеження не надаються, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 07.07.2011 №109, під час реконструкції житлових та нежитлових приміщень, без зміни їх зовнішньої конфігурації, улаштування в існуючих житлових будинках, адміністративно-побутових будівлях підприємств та громадських будівлях вбудованих приміщень громадського призначення, містобудівні умови та обмеження не надаються.

Відповідно до частини 4 статті 34 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", реконструкція, реставрація або капітальний ремонт об`єктів будівництва без зміни зовнішніх геометричних розмірів їхніх фундаментів у плані, можуть здійснюватися за відсутності документа, що засвідчує право власності чи користування земельною ділянкою.

З наведеного слідує, що у розумінні Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" реконструкція існуючої забудови нерозривно пов`язана із територією, як частиною земної поверхні, на якій мають проводитися певні роботи з реконструкції будівлі.

Відтак, у випадку встановлення відсутності пов`язаності робіт із реконструкції з частиною території як земної поверхні (щодо об`єкта права власності, який не прив`язаний до фундаменту будівлі), Закон України "Про регулювання містобудівної діяльності" не поширює свою дію на такі правовідносини та не встановлює обов`язкових правил щодо участі таких осіб у перерахуванні коштів пайової участі на створення інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури.

Зазначене підтверджує тлумачення наведених норм Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" як таких, що не поширюються на всі без виключення випадки реконструкції приміщень всередині будинків як окремих об`єктів забудови.

Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 08.05.2018 у справі №922/1641/17, від 15.05.2018 у справі №922/3079/17 та від 07.12.2018 у справі №924/71/18.

З огляду на таке, суд апеляційної інстанції відхиляє доводи позивача, що реконструкція об`єкта будівництва у будь-якому випадку охоплюється законодавчим визначенням забудови території.

У спірних правовідносинах, відповідно до декларації про готовність до експлуатації об`єкта будівництва, який належить до ІІІ категорії складності, відповідачем було проведено реконструкцію нежитлових приміщень лише 3-го поверху багатоповерхової будівлі, тобто реконструкцію вбудованих приміщень без зміни зовнішніх геометричних розмірів фундаменту будівлі.

Як зазначалося вище, забудова земельної ділянки полягає у створенні на земельній ділянці об`єктів будівництва, у тому числі, і шляхом реконструкції, тобто розташування на певній території, яка відноситься до відання органу місцевого самоврядування, будівель чи споруд. Здійснення ж капітального ремонту чи реконструкції об`єкту будівництва, що не пов`язано зі зміною площі чи конфігурації об`єкту по відношенню до земельної ділянки, не свідчить про забудову земельної ділянки, оскільки об`єкт будівництва вже створений.

Виконані відповідачем роботи із реконструкції не пов`язані з частиною території як земної поверхні, оскільки здійснювались на 3-му поверсі будівлі, тобто, приміщення не є прилеглими до фундаменту будівлі, відтак у розумінні частини 2 статті 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" відповідач не є замовником будівництва, який має намір щодо забудови земельної ділянки, оскільки він не здійснював та не міг здійснювати відповідно до декларації забудову земельної ділянки.

Така правова позиція викладена Верховним Судом при розгляді аналогічних правовідносин у постанові від 29.10.2019 у справі №922/3628/17.

Колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що місцевим господарським судом не враховано, що проведені відповідачем роботи мають ознаки внутрішньої реконструкції та входять у загальне поняття будівельних робіт, проте, не є такими роботами, за якими, виходячи з тлумачення Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", може бути передбачено обов`язок укладення договорів про пайову участь у розвитку інфраструктури міста.

Про це неодноразово зазначав відповідач в суді першої інстанції, посилаючись на те, що він не мав наміру забудови території (розміщувати об`єкт будівництва або здійснювати реконструкцію зі зміною площі чи конфігурації об`єкту по відношенню до земельної ділянки), не подавав заяву про такий намір, не здійснював реконструкцію будь-якої території та не має у власності або у користуванні земельної ділянки.

Однак, даним доводам відповідача місцевим господарським судом належна оцінка надана не було, що призвело до невірного висновку суду, що відповідач як замовник об`єкта будівництва мав взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Харкова та укласти договір про пайову участь з органом місцевого самоврядування до прийняття об`єкта містобудування в експлуатацію.

Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується з доводами апелянта, що ним не здійснювалась забудова земельної ділянки і відповідач не підпадає під категорію забудовників, які зобов`язані сплачувати внески на розвиток соціальної інфраструктури відповідно до Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", отже, і відсутні підстави для застосування до відповідача статті 40 названого Закону в частині обов`язку взяти пайову участь шляхом укладення відповідного договору.

За приписами частини 1 статті 638 Цивільного кодексу України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Аналогічні положення містяться у частині 2 статті 180 Господарського кодексу України.

Частинами 5 та 6 статті 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" передбачено, що величина пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту визначається у договорі, укладеному з органом місцевого самоврядування (відповідно до встановленого органом місцевого самоврядування розміру пайової участі у розвитку інфраструктури), з урахуванням загальної кошторисної вартості будівництва об`єкта, визначеної згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами. У разі, якщо загальна кошторисна вартість будівництва об`єкта не визначена згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами, вона визначається на основі встановлених органом місцевого самоврядування нормативів для одиниці створеної потужності.

Встановлений органом місцевого самоврядування для замовника розмір пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту не може перевищувати граничний розмір пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту. Граничний розмір пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту з урахуванням інших передбачених законом відрахувань не може перевищувати: 10 відсотків загальної кошторисної вартості будівництва об`єкта - для нежитлових будівель та споруд; 4 відсотки загальної кошторисної вартості будівництва об`єкта - для житлових будинків.

Інших способів визначення величини пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту, окрім тих, які наведені в частині 5 статті 40 названого Закону, цим законодавчим актом не передбачено.

Суд апеляційної інстанції не досліджує питання, чи визначена позивачем вартість будівництва згідно з будівельними нормами, державними стандартами і відповідними правилами, оскільки підстави для укладення договору про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Харкова у спірних правовідносинах відсутні взагалі.

А відтак, позов Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради задоволенню не підлягає.

Доводи позивача з посиланням на практику Верховного Суду, згідно з якою нормами статті 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" передбачено обов`язок укладення договору про пайову участь для замовника будівництва під час здійснення будівельних робіт з реконструкції без зміни зовнішньої конфігурації приміщень, відхиляються колегією суддів, оскільки обставини у наданій позивачем постанові Верховного Суду від 28.10.2019 у справі №352/1129/16-2 не є тотожними обставинам у даній справі. Зокрема, у зазначеній постанові висновки Касаційного цивільного суду зроблені за встановлених фактів проведення реконструкції об`єкта будівництва, пов`язаного з розміщенням будівлі на певній території (частині земної поверхні); замовником були отримані Містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки. Натомість, у даній справі об`єктом реконструкції є приміщення на 3-му поверсі завершеного будівництвом будинку, які навіть не є прилеглими до фундаменту будівлі.

Також колегія суддів відповідно до положень частини 4 статті 236 Господарського процесуального кодексу України враховує, що постановою Великої Палати Верховного Суду від 08.10.2019 залишено без змін судові рішення у справі №911/594/18, згідно з якими за відсутності встановленого факту здійснення особою забудови земельної ділянки в розумінні законодавства, яке регулює визначення та справляння пайової участі, норми статті 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" щодо обов`язку взяти пайову участь шляхом сплати коштів пайової участі та укладення відповідного договору до вказаної особи забудовника не підлягають застосуванню.

Суд апеляційної інстанції відхиляє доводи апелянта, що Департамент економіки та комунального майна Харківської міської ради не є належним позивачем, оскільки як вірно зазначено місцевим господарським судом, відповідно до пункту 4.1.16. Положення про Департамент економіки та комунального майна Харківської міської ради, затвердженого рішенням 2 сесії Харківської міської ради 5 скликання від 31.05.2006 №21/06, (зі змінами та доповненнями) на Департамент економіки та комунального майна покладені повноваження щодо виконання роботи по залученню замовників будівництва до пайової участі у розвитку інфраструктури при будівництві об`єктів на території міста.

Також відповідно до пункту 2.1 Положення про Департамент економіки та комунального майна Харківської міської ради, Департамент є юридичною особою, має право, в межах своїх повноважень, укладати від свого імені угоди з юридичними та фізичними особами, набувати майнових і особистих немайнових прав, нести обов`язки, бути позивачем, відповідачем та третьою особою у суді.

А пунктом 2.1 Порядку №319 чітко визначено, що після прийняття рішення про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою для будівництва об`єкта замовник, який має намір щодо забудови земельної ділянки, зобов`язаний звернутись до Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради для укладення попереднього договору про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Харкова.

Отже, Департамент є належним позивачем у справі.

Однак, з огляду на вищевикладене, колегія суддів апеляційного господарського суду доходить висновку, що апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Парковий-3" підлягає задоволенню; рішення Господарського суду Харківської області від 18.06.2019 у справі №922/4248/17 слід скасувати і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на те, що суд апеляційної інстанції дійшов висновку про обґрунтованість доводів апеляційної скарги і її задоволення, витрати апелянта зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 2 400, 00грн (1 600, 00грн (1 прожитковий мінімум для працездатних осіб у 2017 році) * 150%) покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 273, п. 2 ч. 1 ст. 275, п. 1 ч. 1 ст. 277, 282-284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Парковий-3" задовольнити.

Рішення Господарського суду Харківської області від 18.06.2019 у справі №922/4248/17 скасувати і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

Стягнути з Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради (, адреса: 61003, м. Харків, майдан Конституції, буд. 7) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Парковий-3" (, адреса: 61068, м. Харків, просп. Московський, 118) витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 2 400, 00грн.

Доручити Господарському суду Харківської області видати відповідний наказ.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття; порядок і строки оскарження передбачені статтями 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 09.12.2019.

Головуючий суддя Л.М. Здоровко

Суддя В.В. Лакіза

Суддя Н.О. Мартюхіна