СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" грудня 2019 р. Справа № 917/1054/19

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Пушай В.І., суддя Попков Д.О., суддя Пелипенко Н.М.

секретар судового засідання Євтушенко Є.В.

за участю представників:

від позивача Лук`янова Ю.В., за довіреністю;

від відповідача Родзинський А.А. (адвокат), за ордером та свідоцтвом;

розглянувши апеляційну скаргу Лубенського комунального житлово-експлуатаційного управління, м. Лубни вх. № 2803П/З на рішення господарського суду Полтавської області від 06.08.2019 р. у справі № 917/1054/19 (суддя Киричук О.А., повний текст складено та підписано 12.08.2019 р.)

за позовом Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Лубнигаз», м. Лубни

до Лубенського комунального житлово-експлуатаційного управління, м. Лубни

про стягнення 154 436,06 грн.

ВСТАНОВИЛА:

20.06.2019 р. Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «Лубнигаз» (далі ПАТ «Лубнигаз», позивач) звернулося з позовом до господарського суду Полтавської області про стягнення з Лубенського комунального житлово-експлуатаційного управління (далі Лубенське КЖЕУ, відповідач) заборгованості в сумі 124 839,04 грн. за договором на експлуатацію складових газорозподільної системи, який рішенням господарського суду Полтавської області від 07.09.2017 р. у справі № 917/865/17 визнаний укладеним, а також пені в сумі 19 998,71 грн., 3 % річних в сумі 2 278,50 грн. та інфляційних втрат в сумі 7 319,81 грн.

В обґрунтування позову позивач посилається на виконання ним робіт протягом липня 2018 року травня 2019 року, що підтверджується актами приймання виконаних робіт, які відповідачем не підписані без відповідної мотивованої відмови від їх підписання, та не оплачені.

Рішенням господарського суду Полтавської області від 06.08.2019 р. позов задоволено повністю, з відповідача на користь позивача стягнуто основний борг в сумі 124 839,04 грн., пеню в сумі 19 998,71 грн., 3 % річних в сумі 2 278,50 грн., інфляційні втрати в сумі 7 319,81 грн. та 2 316,54 грн. витрат по сплаті судового збору.

Рішення суду мотивоване, зокрема, з тих підстав, що мотиви відмови відповідача від підписання спірних актів, викладені у листах-відповідях, є необґрунтованими та певною мірою не відповідають умовам зазначеного договору.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Лубенське КЖЕУ звернулося до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Відповідач стверджує, що договір на експлуатацію складових газорозподільної системи на момент його укладення був вже таким, що не діяв, оскільки днем укладення договору є день набрання чинності рішенням суду. З огляду на апеляційне оскарження рішення суду від 07.09.2017 р. у справі № 917/865/17 скаржник вважає, що зазначене рішення набрало законної сили у день прийняття постанови апеляційним судом 21.05.2018 р., тому лише з 21.05.2018 р. договір (строк дії якого встановлений до 31.12.2017 р.) є укладеним.

Отже, за доводами апеляційної скарги, стягнення заборгованості на підставі договору, який не починав діяти, є безпідставним.

Крім того, скаржник наголошує на тому, що позивачем не надано жодних доказів на підтвердження наявності права власності у відповідача на об`єкти, за якими надавалися послуги (виконувалися роботи), а також у сторін відсутня виконавчо-технічна документація на об`єкт, акти розмежування меж балансової належності газопроводів та експлуатаційної відповідальності сторін, документи щодо відповідності об`єктів газопостачання правилам технічної експлуатації і вимогам Правил безпеки систем газопостачання, що згідно з п. 5 договору унеможливлює надання позивачем відповідачу послуг за цим договором.

Відповідач вважає, що акти приймання виконаних робіт не є належним доказом у справі, оскільки позивачем не надано до матеріалів справи первинної бухгалтерської та господарської документації.

У визначений ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 25.09.2019 р. строк, від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач просить апеляційну скаргу Лубенського КЖЕУ залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду без змін.

На стадії апеляційного провадження встановлено, що згідно з витягом з протоколу Загальних зборів акціонерів ПАТ по газопостачанню та газифікації «Лубнигаз» № 23 від 23.04.2019 р. та випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань змінилася організаційно-правова форма товариства: з публічного акціонерного товариства на приватне акціонерне товариство, та його найменування: з Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Лубнигаз» на Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Лубнигаз».

Отже, позивачем у справі № 917/1054/19 є Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Лубнигаз» (далі АТ «Лубнигаз», позивач), що відображено в ухвалах Східного апеляційного господарського суду від 28.10.2019 р. та від 11.11.2019 р.

28.10.2019 р. через канцелярію суду від відповідача надійшла заява про врахування висновків про застосування норм права, викладених у постанові Верховного Суду від 02.05.2018 р. у справі № 917/535/17, а також доповнення до апеляційної скарги.

Згідно з цими доповненнями до апеляційної скарги, 25.10.2019 р. з листа голови будинкового комітету б. № 72 по вул. Монастирська, м. Лубни стало відомо, що позивач 17.10.2019 р. уклав договір № 10-17/2019-11 на експлуатацію складових газорозподільної системи з мешканцями будинку № 72 по вул. Монастирська, м. Лубни в особі голови будинкового комітету б. № 72 вул. Монастирська, м. Лубни. Тобто, відповідач вважає, що позивач уклав договір саме з належним суб`єктом замість того, щоб продовжувати безпідставно, на його думку, стягувати кошти з відповідача як неналежного суб`єкта.

До зазначених доповнень скаржником додано лист голови будинкового комітету б. № 72 по вул. Монастирська, м. Лубни Жмур А.І., договір на експлуатацію складових газорозподільної системи № 10-17/2019-11 від 17.10.2019 р., рахунок № 394 від 24.10.2019 р., акт приймання виконаних робіт 2019 р., додатки до договору, а також докази надсилання доповнень до апеляційної скарги позивачеві листом з описом вкладення.

Крім того, скаржник просить суд апеляційної інстанції відновити йому строк на ці доповнення до апеляційної скарги та на подання додаткових доказів до апеляційного провадження.

Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 266 ГПК України, особа, яка подала апеляційну скаргу, має право доповнити чи змінити її протягом строку на апеляційне оскарження.

У разі доповнення чи зміни апеляційної скарги особа, яка подала апеляційну скаргу, повинна подати докази надіслання копій відповідних доповнень чи змін до апеляційної скарги іншим учасникам справи; в іншому випадку суд не враховує такі доповнення чи зміни.

Згідно з ч. 3 ст. 269 ГПК України, докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

З огляду на те, що договір на експлуатацію складових газорозподільної системи № 10-17/2019-11 від 17.10.2019 р., на який скаржник посилається як на додаткову підставу в обґрунтування своїх вимог, чим і обумовлено його звернення до суду з доповненнями до апеляційної скарги, укладений між головою будинкового комітету б. № 72 по вул. Монастирська, м. Лубни та позивачем вже на стадії апеляційного провадження, тому судова колегія вважає за доцільне поновити скаржнику зазначені процесуальні строки, а вищевказані документи долучити до матеріалів справи.

28.11.2019 р. від позивача надійшли додаткові письмові пояснення до відзиву на апеляційну скаргу.

Представник позивача у судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечив за доводами, викладеними у відзиві на апеляційну скаргу та зазначених поясненнях.

Представник відповідача у судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу у повному обсязі, з урахуванням згаданих документів, наданих на стадії апеляційного провадження.

Частинами 1-2 статті 269 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Дослідивши повноту встановлення господарським судом обставин справи та докази у справі на їх підтвердження, їх юридичну оцінку, а також доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених статтею 269 Господарського процесуального кодексу України, судова колегія Східного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням господарського суду Полтавської області від 07.09.2017 р. у справі №917/865/17 визнано укладеним договір на експлуатацію складових газорозподільної системи між Лубенським КЖЕУ та ПАТ "Лубнигаз" у редакції, запропонованій позивачем.

Рішення суду мотивовано тим, що за наявності підписаних між позивачем та відповідачем актів встановлення межі розподілу газопроводу та його обслуговування, укладення договору на експлуатацію складових газорозподільної системи є обов`язком відповідача як балансоутримувача відповідних будинків.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 21.05.2018 у справі №917/865/17, яка постановою Верховного Суду від 12.09.2018 р. залишена без змін, рішення господарського суду Полтавської області від 07.09.2017 змінено. Виключено із резолютивної частини рішення господарського суду Полтавської області від 07.09.2017, а саме додатку 1 до договору на експлуатацію складових газорозподільної системи "Інформація про об`єкти газопостачання, надані ЛК ЖЕУ (замовником) для експлуатації ПАТ "Лубнигаз" (виконавцю)" наступні об`єкти: м. Лубни, вул. Бульварна, 22; м. Лубни, вул. Залізнична, 63; м. Лубни, вул. Затишна, 24; м. Лубни, вул. Інститутська, 64; м. Лубни, проспект Володимирський, 117; м. Лубни, проспект Володимирський, 57; м. Лубни, вул. Метеорологічна, 17; м. Лубни, вул. Монастирська, 7; м. Лубни, вул. Олександрівська, 51; м. Лубни, вул. Олійниці, 32; м. Лубни, вул. Першотравнева, 24; м. Лубни, вул. Рєпіна, 8; м. Лубни, вул. Рєпіна, 9; м. Лубни, вул. Рєпіна, 20; м. Лубни, вул. Садова, 24; м. Лубни, вул. Халявицького,7; м. Лубни, вул. Халявицького, 9; м. Лубни, вул. Щелканова, 22. В іншій частині резолютивну частину рішення господарського суду Полтавської області від 07.09.2017 залишено без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що Лубенське КЖЕУ вже не є балансоутримувачем будинків, які виключені з переліку об`єктів, наведеного у додатку 1 до договору, відповідно до рішення Лубенської міської ради від 25.07.2017 р. «Про списання з балансу багатоквартирних будинків».

Відповідно до п. 1 розділу І договору, замовник передає виконавцю в експлуатацію складові газорозподільної системи, які безпосередньо підключені (приєднані) до газових мереж виконавця, який є оператором газорозподільної системи (оператор ГРМ) та використовується для забезпечення розподілу природного газу споживачам, підключеним (приєднаним) до складових газорозподільної системи замовника.

Пункт 3 розділу І договору передбачає, що надання послуг з експлуатації об`єкта включає здійснення виконавцем комплексу технічних заходів, необхідних для забезпечення розподілу природного газу, виконання робіт з технічного обслуговування, огляду, обстеження та поточного ремонту, в строки та порядку, що передбачені цим договором та чинними нормативно-правовими актами (далі - послуги (роботи)).

Згідно з п. 1 розділу II договору, вартість послуг (робіт) визначається сторонами відповідно до переліку послуг (робіт) з експлуатації об`єкта газопостачання, що надаються виконавцем замовнику, за результатом виконаних робіт (послуг).

Пунктом 2 розділу II договору визначено, що замовник сплачує виконавцю вартість послуг (робіт) з експлуатації об`єкта замовника, зазначену в пункті 1 цього розділу, на поточний рахунок виконавця з урахуванням податку на додану вартість на підставі рахунка виконавця, але не пізніше 10 числа місяця, наступного за місяцем, в якому надавались послуги (роботи).

Відповідно до п. 4 розділу II договору, фактичні обсяги наданих послуг (робіт) оформлюються актом наданих послуг (робіт), який складається та подається виконавцем на розгляд замовника у двох примірниках. Замовник зобов`язується протягом 10 днів від дати передачі актів наданих послуг (робіт) підписати їх та повернути один примірник кожного акта виконавцю або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання такого акта. У випадку неповернення замовником акта наданих послуг (робіт) та ненадання обґрунтованих заперечень щодо нього у визначений строк цей акт вважається погодженим замовником в редакції виконавця.

Пунктом 1 розділу 5 договору передбачено, що за несвоєчасну оплату послуг (робіт) виконавця замовник сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховувалась пеня, за кожен день прострочення.

Згідно з п. 1 розділу VI договору, цей договір є укладеним і набирає чинності з дати підписання його сторонами і діє до 31.12.2017 р.

Якщо протягом 1 місяця до закінчення строку дії цього договору жодна зі сторін не заявляє про припинення його дії, цей договір вважається укладеним на такий самий строк та на тих самих умовах.

При цьому, Лубенське КЖЕУ зверталося до господарського суду Полтавської області з позовною заявою у іншій справі №917/879/18 про визнання припиненим з 31.12.2017 договору на експлуатацію складових газорозподільної системи, стягнення заборгованості за яким є предметом позову у цій справі.

Викладені в позовній заяві вимоги позивач обґрунтовував тим, що продовження укладеного між сторонами за рішенням суду договору на експлуатацію складових газорозподільної системи на новий строк в порядку, визначеному останнім, не могло бути здійснене, оскільки відповідні умови договору не набрали чинності на момент закінчення строку дії договору. До того ж, 25.05.2018 року позивач звернувся до відповідача із заявою № 01-02/363 від 25.05.2018 про припинення вищезазначеного договору на експлуатацію складових газорозподільної системи.

Рішенням господарського суду Полтавської області від 18.10.2018 у справі №917/879/18 в задоволенні позовних вимог відмовлено у зв`язку з недоведеністю позивачем (Лубенським КЖЕУ) наявності факту порушення або оспорення його відповідного права чи охоронюваного законом інтересу.

За даними Єдиного державного реєстру судових рішень, рішення суду від 18.10.2018 р. у справі № 917/879/18 в апеляційному порядку не оскаржувалося.

Судом апеляційної інстанції також встановлено, що ПАТ «Лубнигаз» зверталося до господарського суду Полтавської області з позовом (справа № 917/910/18) про стягнення з Лубенського КЖЕУ основного боргу в сумі 24 906,25 грн., пені в сумі 309,11 грн. та 3 % річних в сумі 26,61 грн. за зобов`язаннями червня 2018 року за договором на експлуатацію складових газорозподільної системи, який був визнаний укладеним на підставі рішення суду від 07.09.2017 р. у справі №917/865/17.

Під час розгляду справи № 917/910/18 судом першої інстанції ПАТ «Лубнигаз» неодноразово подавалися заяви про збільшення позовних вимог, у зв`язку з чим господарським судом Полтавської області даний позов розглянуто в редакції заяви позивача про збільшення позовних вимог від 13.12.2018 р., в якій останній просив господарський суд стягнути основний борг в сумі 129 222,89 грн., пеню в сумі 9 020,48 грн. та 3 % річних в сумі 754,96 грн.

Згідно з описовою та мотивувальною частинами рішення у справі № 917/910/18, в обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що він виконав роботи у червні 2018 року на суму 15 686,06 грн., у липні 2018 року на суму 17 880,64 грн., у серпні 2018 року на суму 31 067,35 грн., у вересні 2018 року на суму 17 988,37 грн., у жовтні 2018 року на суму 15 154,33 грн., у листопаді 2018 року на суму 31 446,14 грн.

Рішенням господарського суду Полтавської області від 18.12.2018 р. у справі № 917/910/18 зазначені позовні вимоги задоволені, з Лубенського КЖЕУ на користь ПАТ «Лубнигаз» стягнуто 129 222,89 грн. основного боргу, 9 020,48 грн. пені, 754,96 грн. 3 % річних та 2 084,76 грн. судового збору.

Постановою Східного апеляційного господарського суду від 16.05.2019 р. у справі № 917/910/18 встановлено, що дана справа мала розглядатися за правилами спрощеного позовного провадження, проте суд першої інстанції розглянув цю справу в порядку загального провадження, чим припустився порушень ст. 12 ГПК України.

Переглядаючи рішення суду від 18.12.2018 р. в апеляційному порядку, судом апеляційної інстанції також встановлено, що суд першої інстанції всупереч вимогам процесуального законодавства не визначився щодо заяв позивача від 13.09.2018 р. та від 20.11.2018 р. про збільшення позовних вимог шляхом прийняття відповідного процесуального документу, тому у господарського суду відсутні підстави для розгляду позовних вимог за цими заявами.

Крім того, Східний апеляційний господарський суд у зазначеній справі дійшов висновку, що заява позивача від 13.12.2018 р. була безпідставно прийнята судом першої інстанції до розгляду, внаслідок чого суд неправомірно розглянув позовні вимоги на загальну суму 138 998,33 грн. в редакції згаданої заяви. Таким чином, суд апеляційної інстанції розглянув спір у справі № 917/910/18 в межах заявлених позовних вимог за зобов`язаннями червня 2018 року.

Постановою Східного апеляційного господарського суду від 16.05.2019 р. у справі № 917/910/18 рішення господарського суду Полтавської області від 18.12.2018 р. скасовано в частині задоволення позовних вимог про стягнення 113 536,83 грн. основного боргу, 8 825,80 грн. пені, 738,20 грн. 3 % річних та викладено резолютивну частину рішення в наступній редакції:

«Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Лубенського комунального житлово-експлуатаційного управління (вул.Метереологічна, 22,м. Лубни, Лубенський район, Полтавська область,37500, ) на користь Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Лубнигаз" (вул.Л.Толстого, 87 ,м. Лубни, Лубенський район, Полтавська область,37500, ) 15 686,06 грн. основного боргу, 194,68 грн. пені, 16,76 грн. 3% річних.

Заяву позивача від 13.12.2018 № 11696 про збільшення позовних вимог залишити без розгляду.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити».

Задовольняючи частково позовні вимоги щодо стягнення з Лубенського КЖЕУ заборгованості за зобов`язаннями червня 2018 року апеляційним судом встановлено, що частина актів приймання виконаних робіт (на загальну суму 9 220,19 грн.) пред`явлені відповідачеві безпідставно, оскільки надання послуг за тими адресами, що зазначені в таких актах не передбачалося договором.

Зазначені обставини стали підставою для звернення АТ «Лубнигаз» з новим позовом до господарського суду Полтавської області (справа № 917/1054/19) про стягнення з Лубенського КЖЕУ заборгованості за зобов`язаннями липня 2018 року в сумі 17 880,64 грн., серпня 2018 року в сумі 29 806,32 грн., вересня 2018 року в сумі 17 988,37 грн., жовтня 2018 року в сумі 15 154,33 грн., листопада 2018 року в сумі 31 446,14 грн. та травня 2019 року в сумі 12 563,24 грн., на яку позивачем нараховано пеню, 3 % річних та інфляційні втрати.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що на виконання умов договору виконав роботи у липні 2018 року - травні 2019 року на загальну суму 124 839,04 грн. (з ПДВ), що підтверджується наступним:

- за зобов`язаннями липня 2018 року актами приймання виконаних робіт за липень 2018 року на загальну суму 17 880,64 грн. (т. 1, а.с. 25-52). Позивач стверджує, що 07.08.2018 р. направив дані акти з рахунками відповідачеві, вони начебто отримані відповідачем 09.08.2018 р., які останній не повернув та не оплатив;

- за зобов`язаннями серпня 2018 року - актами приймання виконаних робіт за серпень 2018 року на загальну суму 29 806,32 грн. (т. 1, а.с. 53-82). Позивач стверджує, що 06.09.2018 р. супровідним листом № 1460 від 06.09.2018 р. направив дані акти з рахунками відповідачеві, отримані відповідачем 07.09.2018 р., що підтверджується листом відповідача № 02/638 від 17.09.2018 р., які останній не повернув та не оплатив;

- за зобов`язаннями вересня 2018 року - актами приймання виконаних робіт за вересень 2018 року на загальну суму 17 988,37 грн. (т. 1, а.с.83-102). Позивач стверджує, що 28.09.2018 р. направив дані акти з рахунками відповідачеві, отримані ним 03.10.2018 р., що підтверджується листом відповідача № 01-02/675 від 04.10.2018 р., які останній не повернув та не оплатив;

- за зобов`язаннями жовтня 2018 року - актами приймання виконаних робіт за жовтень 2018 року на загальну суму 15 154,33 грн. (т. 1, а.с. 103-134). Позивач стверджує, що 08.11.2018 р. супровідним листом № 1935 направив дані акти з рахунками відповідачеві, та були ним отримані, що підтверджується листом відповідача № 01-02/750 від 14.11.2018 р., які останній не повернув та не оплатив;

- за зобов`язаннями листопада 2018 року - актами приймання виконаних робіт за листопад 2018 року на загальну суму 31 446,14 грн. (т. 1, а.с. 135-176). Позивач стверджує, що 06.12.2018 р. нарочним супровідним листом № 1944 від 04.12.2018 р. передав дані акти з рахунками відповідачеві, отримані ним того ж дня 06.12.2018 р., що підтверджується відбитком штампу відповідача на супровідному листі позивача та листом відповідача № 01-02/814 від 10.12.2018 р., які останній не повернув та не оплатив;

- за зобов`язаннями травня 2019 року - актами приймання виконаних робіт за травень 2019 року на загальну суму 12 563,24 грн. (т. 1, а.с. 177-202). Позивач стверджує, що 07.06.2019 р. надіслав відповідачеві дані акти та рахунки, отримані відповідачем 11.06.2019 р., що підтверджується інформацією офіційного веб-сайту АТ «Укрпошта» щодо відстеження поштового надсилання, які останній не повернув та не оплатив.

Відповідач листами № 01-02/638 від 17.09.2018 р., № 01-02/675 від 04.10.2018 р., № 01-02/750 від 14.11.2018 р., № 01-02/814 від 10.12.2018 р. повідомив позивача про те, що:

- право на припинення договору за вимогою однієї зі сторін передбачено п. 1 розділу VІ договору. Оскільки Лубенське КЖЕУ не могло заявити дану вимогу за договором, який не був на той момент укладеним, відразу після набрання чинності рішенням суду (21.05.2018 р.), листом № 01-02/363 від 25.05.2018 р. відповідач заявив про припинення договору;

- оскільки на момент закінчення строку дії договору він не набрав чинності, то пункти договору, які встановлюють порядок його пролонгації не підлягають застосуванню, відтак договір припинив свою дію 31.12.2017 р. внаслідок чого вимога про підписання актів прийому-передачі виконаних робіт є безпідставною;

- виконання робіт за деякими адресами не передбачалося умовами договору;

- при складанні актів приймання виконаних робіт допущено ряд помилок: в обґрунтування найменування виконаних робіт зазначаються посилання на неіснуючі пункти і додатки до договору та вносяться роботи, які не передбачені умовами договору;

- Лубенське КЖЕУ не було ознайомлене з графіком проведення технічного обслуговування по будинках та не повідомлялося про дати проведення робіт та документацію, яка повинна складатися відповідно до Порядку технічного огляду, обстеження, оцінки та паспортизації технічного стану, здійснення запобіжних заходів для безаварійного експлуатування систем газопостачання;

- послуги є такими, що надані не в рамках договору, оскільки необхідною умовою для їх надання є наявність документів, що підтверджують право власності Лубенського КЖЕУ на об`єкти.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно з ст. 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частини першої статті 530 ЦК України, якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

З аналізу умов договору вбачається, що під словом «експлуатація» розуміються послуги з технічного обслуговування об`єктів газопостачання, тобто, має місце фактичне обслуговування газових мереж на об`єктах, що відноситься до непоіменованих послуг.

Згідно з ч. 1 ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 903 даного Кодексу, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

За відсутності інших підстав, передбачених договором або законом, зобов`язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Відповідно до статті 202 ГК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно з ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За приписами ч. 1, ч. 2 ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Наразі, вирішальне значення має встановлення моменту закінчення строку дії договору або його пролонгації на наступний рік, з приводу чого судова колегія зазначає наступне.

Питання припинення строку дії договору у 2018 році на підставі аналогічних доводів відповідача, які викладені у вищенаведених листах, в апеляційній скарзі, та його листі № 01-02/363 від 25.05.2018 р. про припинення дії договору досліджувалося господарським судом Полтавської області (рішення від 18.10.2018 р. у справі № 917/879/18) та Східним апеляційним господарським судом (постанова від 16.05.2019 р. у справі № 917/910/18).

Відповідно до ч. 1 ст. 181 ГК України, господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Водночас, господарським законодавством України передбачений і інший порядок укладання договорів (ст.ст. 183-187 ГК України), в тому числі укладання господарського договору на підставі рішення суду.

Згідно з ст. 187 ГК України, день набрання чинності рішенням суду, яким вирішено питання щодо переддоговірного спору, вважається днем укладення відповідного господарського договору, якщо рішенням суду не визначено інше.

Також, відповідно до абз. 3 п. 2 гл. 1 розділу ІІІ Кодексу газорозподільних систем, для внутрішньобудинкових газових мереж, які є ГРМ, взаємовідносини між їх власником (балансоутримувачем, управителем) і оператором ГРМ здійснюється виключно на умовах договору на експлуатацію складових газорозподільної системи за формою, визначеною у додатку 3 до цього Кодексу.

Оскільки укладення між позивачем та відповідачем договору на експлуатацію складових газорозподільної системи є обов`язковим для сторін, тому спірний договір був укладений в порядку ст.187 Господарського кодексу України та набрав чинності з 21.05.2018 р., тобто, з дня прийняття постанови Харківського апеляційного господарського суду у справі №917/865/17.

Станом на 2018 рік договір не був припиненим (як помилково вважає відповідач) з наступних підстав.

Пункт 1 розділу VI спірного договору передбачає, що він набрав чинності з дня підписання сторонами та діє до 31.12.2017. Якщо протягом одного місяця до закінчення строку дії цього договору жодна зі сторін не заявляє про припинення його дії, цей договір вважається укладеним на такий самий новий строк та на тих самих умовах.

На час набрання чинності договором за рішенням суду, час, зазначений у п.1 розділу VI спірного договору вже сплинув і тому ця дата не може бути базою для обрахування строку, встановленого ч.2 п.1 розділу VI цього договору. До того ж, відсутня і обставина щодо підписання договору сторонами.

Отже, обставини укладення і набрання чинності договором є іншими, ніж визначено в договорі, у зв`язку з чим застосування абз.2 ч.1 розділу VI договору є безпідставним, тому посилання відповідача на заяву № 01-02/363 від 25.05.2018 р. про припинення дії договору до уваги не приймаються. Враховуючи наявність договірних правовідносин між сторонами відповідач мав право заявити про розірвання договору в контексті умов п. 2 та п. 3 розділу VI договору, чого ним зроблено не було.

Інших доказів, які б свідчили про розірвання або припинення договору до закінчення 2018 року відповідачем до матеріалів справи № 917/1054/19 не надано.

Натомість заява відповідача № 01-02/834 від 20.12.2018 р. відповідає вимогам п. 1 розділу VI договору, тому пролонгація цього договору на 2019 рік не відбулася.

Тобто, на певному етапі правовідносин, які позивач вважав договірними, зокрема, в грудні 2018 року відповідач використав своє право на звернення до позивача із відповідною заявою, яка унеможливила пролонгацію договору на майбутнє.

З огляду на викладене, судова колегія дійшла висновку, що строк дії договору закінчився, відтак позовні вимоги в частині зобов`язань станом на травень 2019 року заявлені поза межами строку дії договору, що обумовлює відмову у їх задоволенні за безпідставністю.

У зв`язку з відмовою у стягненні основного боргу за зобов`язаннями травня 2019 року, відповідно, й відсутні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача пені, 3 % річних та інфляційних втрат, нарахованих на цю заборгованість.

Посилання скаржника на постанову Верховного Суду від 02.05.2018 р. у справі № 917/535/17 до уваги не приймаються, оскільки викладені в ній правові висновки щодо обов`язковості укладення спірного договору не суперечать висновкам суду апеляційної інстанції, викладеним у даній постанові.

До того ж, в даному випадку підлягають дослідженню підстави щодо стягнення заявленої заборгованості, а не питання обов`язковості укладення такого договору при визнанні в судовому порядку його укладеним.

Щодо позовних вимог за зобов`язаннями 2018 року, враховується наступне:

- за зобов`язаннями липня 2018 року: в обґрунтування позовних вимог в цій частині позивачем надано до матеріалів справи акти приймання виконаних робіт за липень 2018 року та рахунки на їх оплату без жодного доказу (опису вкладення у цінний лист з відбитком календарного штемпелю підприємства зв`язку, супровідного листа та листа-відповіді відповідача з визнанням факту отримання документів тощо) їх надсилання відповідачеві, що унеможливлює задоволення позову в цій частині;

- за зобов`язаннями серпня 2018 року: в обґрунтування позовних вимог в цій частині позивачем надано до матеріалів справи акти приймання виконаних робіт за серпень 2018 року та рахунки на їх оплату, а також супровідний лист № 1460 від 06.09.2018 р. та лист-відповідь відповідача № 01-02/638 від 17.09.2018 р., в якому відповідач визнає отримання листа позивача № 1460 від 06.09.2018 р. наступного дня 07.09.2018 р.;

- за зобов`язаннями вересня 2018 року: в обґрунтування позовних вимог в цій частині позивачем надано до матеріалів справи акти приймання виконаних робіт за вересень 2018 року та рахунки на їх оплату, а також лист-відповідь відповідача № 01-02/675 від 04.10.2018 р., в якому відповідач визнає отримання актів позивача за вересень 03.10.2018 р.;

- за зобов`язаннями жовтня 2018 року: в обґрунтування позовних вимог в цій частині позивачем надано до матеріалів справи акти приймання виконаних робіт за жовтень 2018 року та рахунки на їх оплату, а також супровідний лист № 1935 від 08.11.2018 р. та лист-відповідь відповідача № 01-02/750 від 14.11.2018 р., в якому відповідач визнає факт отримання зазначених документів;

- за зобов`язаннями листопада 2018 року: в обґрунтування позовних вимог в цій частині позивачем надано до матеріалів справи акти приймання виконаних робіт за листопад 2018 року та рахунки на їх оплату, а також супровідний лист № 1944 від 04.12.2018 р. з відбитком штампу вхідної кореспонденції відповідача № 01-01/415 від 06.12.2018 р.

Судом апеляційної інстанції досліджено, що перелік об`єктів газопостачання відповідає додатку № 1 до договору, акти приймання виконаних робіт за серпень-листопад 2018 року складені у відповідності з умовами договору, містять необхідну технічну інформацію та направлені відповідачеві разом з відповідними рахунками своєчасно.

Таким чином, виконання позивачем робіт у серпні листопаді 2018 року за договором підтверджується матеріалами справи, відповідачем належними доказами не спростовано, відповідач не надав позивачу обґрунтованих заперечень щодо актів у визначений договором строк, тому суд вважає відмову відповідача від підписання актів необґрунтованою, в зв`язку з чим, акти приймання виконаних робіт за серпень 2018 року на суму 29 806,32 грн., за вересень 2018 року на суму 17 988,37 грн., за жовтень 2018 року 15 154,33 грн., за листопад 2018 року на суму 31 446,14 грн. (всього на загальну суму 94 395,16 грн.) вважаються погодженими замовником в редакції виконавця відповідно до п. 4 розділу ІІ Договору.

Посилання відповідача на те, що акти, згідно з якими позивач стягує заборгованість, складені з грубими порушеннями та на те, що факт надання послуг позивачем не доведений, апеляційним судом до уваги не приймається, оскільки такі зауваження відповідач повинен був направити позивачеві у встановлений п. 4 розділу II Договору строк.

На підставі п. 2 розділу V договору позивачем нараховано пеню:

- за зобов`язаннями серпня 2018 року з 11.09.2018 р. по 10.03.2019 р. в сумі 5 321,04 грн.;

- за зобов`язаннями вересня 2018 року з 11.10.2018 р. по 10.04.2019 р. в сумі 3 211,29 грн.;

- за зобов`язаннями жовтня 2018 року з 12.11.2018 р. по 11.05.2019 р. в сумі 2 699,13 грн.;

- за зобов`язаннями листопада 2018 року з 11.12.2018 р. по 09.06.2019 р. в сумі 5 575,87 грн.

Частиною 1 статті 216 Господарського кодексу України встановлено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до частини 1 статті 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

З огляду на вимоги ч.6 ст.232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Перевіривши розрахунок позивача, судова колегія дійшла висновку щодо можливості стягнення з відповідача на користь позивача пені в загальній сумі 16 807,33 грн. за період з 11.09.2018 р. по 09.06.2019 р.

Крім того, позивачем також заявлено до стягнення 3 % річних:

- за зобов`язаннями серпня 2018 року з 11.09.2018 р. по 18.06.2019 р. в сумі 688,40 грн.;

- за зобов`язаннями вересня 2018 року з 11.10.2018 р. по 18.06.2019 р. в сумі 369,62 грн.;

- за зобов`язаннями жовтня 2018 року з 12.11.2018 р. по 18.06.2019 р. в сумі 272,78 грн.;

- за зобов`язаннями листопада 2018 року з 11.12.2018 р. по 18.06.2019 р. в сумі 491,08 грн.,

а також інфляційні втрати:

- за зобов`язаннями серпня 2018 року з жовтня 2018 року по травень 2019 року (включно) в сумі 2 384,51 грн.;

- за зобов`язаннями вересня 2018 року з листопада 2018 року по травень 2019 року (включно) в сумі 1 133,27 грн.;

- за зобов`язаннями жовтня 2018 року з грудня 2018 року по травень 2019 року (включно) в сумі 742,56 грн.;

- за зобов`язаннями листопада 2018 року з січня 2019 року по травень 2019 року (включно) в сумі 1 289,29 грн.

Відповідно до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних з простроченої суми, якщо законом або договором не встановлений інший розмір процентів.

Судова колегія вважає арифметично вірним розрахунок позивача в цій частині, тому позов в частині стягнення з відповідача 3 % річних в сумі 1 821,88 грн. за загальний період з 11.09.2018 р. по 18.06.2019 р. та інфляційних втрат з жовтня 2018 року по травень 2019 року (включно) в сумі 5 549,63 грн. є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Щодо аргументів відповідача про те, що він не є власником складових газорозподільної системи та його посилання на п. 5 роз. І договору, відповідно до якого надання послуг (робіт) здійснюється за умови наявності у замовника документів, що підтверджують право власності на об`єкт, колегія суддів зазначає таке.

На виконання вимог Закону України Про ринок природного газу від 09.04.2015 № 329-VІІ Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, прийнята постанова від 30.09.2015 № 2494, якою затверджений Кодекс газорозподільних систем. Даний Кодекс ГРМ визначає взаємовідносини оператора газорозподільних систем, яким є АТ Лубнигаз, із суб`єктами ринку природного газу, а також визначає правові технічні, організаційні та економічні засади функціонування газорозподільних систем.

Положенням абз. 4 п. 1 гл. 5 розд. ІІІ Кодексу ГРМ передбачено, що власники (балансоутримувачі, управителі, інші особи), на балансі чи в управлінні яких знаходяться багатоквартирні будинки чи гуртожитки (незалежно від того, є вони споживачами природного газу чи ні), укладають з оператором газорозподільної системи, до об`єктів газорозподільної системи якого підключені зазначені будинки/гуртожитки, акт розмежування балансової незалежності та експлуатаційної відповідальності сторін відносно їх внутрішньобудинкових систем газопостачання.

Згідно з ч. 1 ст. 19 Закону України Про житлово-комунальні послуги, відносини між учасниками договірних відносин у сфері житло-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Таким чином, системний аналіз положень Закону України Про житлово-комунальні послуги, Кодексу ГРМ вказує на те, що послуги з обслуговування внутрішньобудинкових газорозподільних систем мають здійснюватися виключно на основі укладених договорів між оператором ГРМ та, у даному випадку балансоутримувачем, що спростовує твердження відповідача про те, що послуги за договором повинні надаватися тільки на об`єктах, які належать Лубенському КЖЕУ на праві власності.

Наданий скаржником до матеріалів справи договір № 10-17/2019-11 від 17.10.2019 р., укладений між головою будинкового комітету б. № 72 по вул. Монастирська, м. Лубни та АТ «Лубнигаз» в світлі приписів абз. 4 п. 1 гл. 5 розд. ІІІ Кодексу ГРМ не свідчить про безпідставність позовних вимог та не спростовує їх обґрунтованість в зазначеній частині.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Інші доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи.

Враховуючи викладене, судова колегія дійшла висновку, що оскаржуване рішення суду підлягає скасуванню в частині стягнення з відповідача на користь позивача основного боргу в сумі 30 443,88 грн., пені в сумі 3 191,38 грн., 3 % річних в сумі 456,62 грн., інфляційних втрат в сумі 1 770,18 грн. та судового збору в сумі 537,93 грн. з прийняттям нового рішення в цій частині про відмову у задоволенні позовних вимог та задоволенням апеляційної скарги відповідача в частині щодо неправомірності стягнення судом першої інстанції заборгованості за зобов`язаннями липня 2018 року та травня 2019 року за договором.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, судовий збір за позовом та апеляційною скаргою покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 269, 270, 275, 277, 281, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Лубенського комунального житлово-експлуатаційного управління на рішення господарського суду Полтавської області від 06.08.2019 р. у справі № 917/1054/19 задовольнити частково.

Рішення господарського суду Полтавської області від 06.08.2019 р. у справі № 917/1054/19 в частині стягнення з Лубенського комунального житлово-експлуатаційного управління на користь Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Лубнигаз» основного боргу в сумі 30 443,88 грн., пені в сумі 3 191,38 грн., 3 % річних в сумі 456,62 грн., інфляційних втрат в сумі 1 770,18 грн. та судового збору в сумі 537,93 грн. скасувати, та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову у цій частині відмовити.

В іншій частині рішення господарського суду Полтавської області від 06.08.2019 р. у справі № 917/1054/19 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Стягнути з Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Лубнигаз» (37503, Полтавська область, м. Лубни, вул. Л.Толстого, 87, ) на користь Лубенського комунального житлово-експлуатаційного управління (37502, Полтавська область, м. Лубни, вул. Метеорологічна, 22, ) судові витрати за апеляційною скаргою в сумі 806,90 грн.

Доручити господарському суду Полтавської області видати відповідний наказ.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом 20-ти днів.

Повний текст постанови складено 06.12.2019 р.

Головуючий суддя В.І. Пушай

Суддя Д.О. Попков

Суддя Н.М. Пелипенко