У Х В А Л А

про відмову у видачі судового наказу

02 грудня 2019 року м. Чернігівсправа № 927/960/19

Господарський суд Чернігівської області у складі судді Шморгуна В. В., розглянувши матеріали заяви б/н від 25.11.2019 Корюківської міської ради , вул. Бульварна, 6, м. Корюківка, Чернігівська область, 15300 до боржника: Корюківське міжгосподарське виробничо-експлуатаційне підприємство по енергетиці та електрифікації «Райагропроменерго» , вул. Вознесенська, 11, м. Корюківка, Корюківський район, Чернігівська область, 15300 про видачу судового наказу
ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Чернігівської області надійшла заява Корюківської міської ради про видачу судового наказу про стягнення з Корюківського міжгосподарського виробничо-експлуатаційного підприємства по енергетиці та електрифікації «Райагропроменерго» 8491,20 грн заборгованості зі сплати орендної плати, в т.ч. залишок несплаченої пені в сумі 785,23 грн.

В обґрунтування поданої заяви заявник посилається на неналежне виконання боржником взятих на себе зобов`язань за Договором оренди земельної ділянки від 15.04.2003, Договором оренди земельної ділянки від 20.02.2008, Додаткової угоди від 29.08.2013 про поновлення договору оренди землі від 20.02.2008, Додаткової угоди від 24.05.2018 до договору оренди земельної ділянки від 20.02.2008, яка розташована за адресою: вул. Вознесенська, 11, м. АДРЕСА_1 , цільове призначення земельної ділянки - для виробничих потреб, кадастровий номер земельної ділянки :01:001:0282, площею 0,2427 га.

Розглянувши подану Корюківською міською радою заяву разом з доданими до неї документами, суд дійшов висновку про наявність підстав для відмови у видачі судового наказу з огляду на наступне:

Згідно з п. 1 ч. 1, ч. 2, 4 ст. 12 ГПК України господарське судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку, зокрема, наказного провадження.

Наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Умови, за яких суд має право розглядати вимоги про стягнення грошових сум у наказному провадженні, а справи - у загальному або спрощеному позовному провадженні, визначаються цим Кодексом.

Підстави та порядок видачі судового наказу врегульовано положеннями Розділу ІІ ГПК України.

Згідно ст. 147 ГПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги. Заявником та боржником в наказному провадженні можуть бути юридичні особи та фізичні особи - підприємці.

Виходячи з загальних засад наказного провадження та встановленого порядку розгляду заяви про видачу судового наказу, наказне провадження у господарському судочинстві забезпечує можливість стягнення грошової заборгованості, наявність та безспірність якої підтверджується доданими до заяви документами.

У відповідності до ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Обов`язкові вимоги до форми та змісту заяви про видачу судового наказу викладені у ст.150 ГПК України, відповідно до п. 4, 5 ч. 2 якої у заяві про видачу судового наказу повинно бути зазначено вимоги заявника та обставини, на яких вони грунтуються, а також перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Згідно п. 4 ч. 3 ст. 150 ГПК України до заяви про видачу судового наказу додаються інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Доказами у справі, відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків (ч. 2 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно з ч. 1 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ст. 78 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Згідно зі ст. 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд, згідно зі ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Виходячи із наведених приписів даних норм, при зверненні заявника до господарського суду із заявою про видачу судового наказу та при викладенні обставин, на яких ґрунтуються вимоги заявника, останнім мають бути зазначені та надані належні, допустимі, достовірні та вірогідні докази, на підтвердження заявлених ним вимог та обставини їх виникнення.

Відповідно до ч. 1 ст. 148 ГПК України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Зі змісту заяви про видачу судового наказу вбачається, що Корюківська міська рада пред`являє вимоги до Корюківського міжгосподарського виробничо-експлуатаційного підприємства по енергетиці та електрифікації «Райагропроменерго» про стягнення 8491,20 грн заборгованості зі сплати орендної плати, в т.ч. залишок несплаченої пені в сумі 785,23 грн., а також суми сплаченого судового збору в розмірі 192,10 грн.

У поданій заяві заявник зазначає, що 15.04.2003 між Корюківською міською радою та Корюківським міжгосподарським виробничо-експлуатаційним підприємством по енергетиці та електрифікації «Райагропроменерго» укладено Договір оренди земельної ділянки.

Згідно п.1.1, 1.2 Договору орендодавець на підставі рішення восьмої сесії /двадцять четвертого скликання/ «Про вилучення, надання земельних ділянок в оренду і зниження орендної плати» від 18.02.2003 передає в оренду, а орендар набуває право на оренду земельної ділянки, що знаходиться в місті Корюківка по вулиці Гарнієра, 11 Чернігівської області відповідно до плану /схеми/ земельної ділянки. В оренду передається земельна ділянка площею 2427 кв.м.

Договір укладається до 18.01.2008 (п.2.2 Договору).

20.02.2008 між тими ж самими сторонами на підставі рішення шістнадцятої сесії міської ради п`ятого скликання від 15.02.2008 «Про поновлення договорів оренди» поновлено договір оренди земельної ділянки несільськогосподарського призначення, яка знаходиться у м. Корюківка, вул. Гарнієра, 11.

Відповідно до п. 4 Договору від 20.02.2008 нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 47180,88 грн з розрахунку 19,44 грн за 1 кв.м.

Згідно п. 7 Договору оренди земельної ділянки від 20.02.2008 договір поновлено на наступний термін до 18.01.2013 р.

Пунктом 8 вищевказаного Договору передбачено, що орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі у розмірі 3 % нормативної грошової оцінки землі.

У відповідності до п. 10 Договору орендна плата вноситься у грошовій формі, гривнями щомісячно у розмірі 1/12 частини річної орендної плати не пізніше 30 числа, наступного за звітним місяця.

29.08.2013 укладено Додаткову угоду про поновлення договору оренди землі від 20.02.2008. Так, Договір поновлено з 18.01.2013 на наступний термін 5 років на тих самих умовах.

24.05.2018 між тими ж самими сторонами укладено Додаткову угоду до договору оренди земельної ділянки від 20.02.2008, яка розташована за адресою: вул. Вознесенська, 11, м. Корюківка, цільове призначення земельної ділянки - для виробничих потреб, кадастровий номер земельної ділянки :01:001:0282, площею 0,2427 га.

Згідно вищевказаної Додаткової угоди термін дії Договору поновлено на 5 років з 18.01.2018 на тих самих умовах та встановлено річну орендну плату у розмірі 6 % від нормативної грошової оцінки землі м. Корюківка. Розрахунок орендної плати до договору оренди додається і є його невід`ємною частиною.

Відповідно до ст. 13 Закону України « Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Статтею 24 Закону України «Про оренду землі» передбачено право орендодавця вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.

Проаналізувавши додані до заяви документи, судом встановлено, що заявником не було надано розрахунку заборгованості по орендній платі за землю.

На підтвердження наявності заборгованості з орендної плати заявником надано копії листів: Менської місцевої прокуратури Чернігівської області від 12.03.2018, Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області від 05.09.2018 та 12.11.2018 та Головного управління Державної податкової служби у Чернігівській області від 22.10.2019.

У листі Менської місцевої прокуратури Чернігівської області від 12.03.2018 № 110 кн.-вих.-18 міститься інформація про заборгованість за договором оренди землі, зареєстрованим 23.09.2015 (доказів такої реєстрації заявником не надано).

При цьому, як встановлено судом, у відповідний період діяв Договір оренди земельної ділянки, строк якого був поновлений Додатковою угодою від 29.08.2013. Згідно зазначеної у цьому листі інформації заборгованість з орендної плати за землю Корюківського міжгосподарського виробничо-експлуатаційного підприємства по енергетиці та електрифікації «Райагропроменерго» становить 8772,53 грн.

У листі Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області від 05.09.2018 № 4121/9/25-01-17-02-17 повідомляється, що станом на 04.09.2018 Корюківське міжгосподарське виробничо-експлуатаційне підприємство по енергетиці та електрифікації «Райагропроменерго» має заборгованість з орендної плати з юридичних осіб в сумі 7533,69 грн, в тому числі недоїмка 7277,19 грн та пеня 256,50 грн. Борг виник починаючи з 30.12.2017. Облік з орендної плати за землю в розрізі договорів земельних ділянок органами ДФС не здійснюється.

У листі Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області від 12.11.2018 № 5152/9/25-01-17-01-17 зазначається, що станом на 09.11.2018 по Корюківському міжгосподарському виробничо-експлуатаційному підприємству по енергетиці та електрифікації «Райагропроменерго» обліковується заборгованість з орендної плати за землю по м. Корюківка в розмірі 5379,48 грн.

У листі Головного управління Державної податкової служби у Чернігівській області від 22.10.2019 повідомляється, що станом на 22.10.2019 заборгованість по платежу орендна плата з юридичних осіб по Корюківському міжгосподарському виробничо-експлуатаційному підприємству по енергетиці та електрифікації «Райагропроменерго» становить 8491,20 грн (в т.ч. залишок несплаченої пені 785,23 грн).

Отже, з наданих заявником копій листів вбачається, що заборгованість виникла під час дії Договору у редакції Додаткової угоди від 29.08.2013, її розмір постійно змінювався, а оскільки розрахунку заборгованості по орендній платі заявником надано не було, то неможливо встановити коли та у якій відповідно сумі склалась заборгованість за час дії Договору, відповідно до Додаткової угоди від 29.08.2013 чи Додаткової угоди від 24.05.2018.

Крім того, Державна фіскальна служба надає відомості щодо юридичних осіб, а не земельних ділянок, і у розрізі договорів облік не ведеться, тому з наданих заявником документів неможливо встановити щодо якої земельної ділянки взагалі, а відтак за яким договором, виник борг. Так, у користуванні боржника можуть перебувати і інші земельні ділянки, щодо яких також міг виникнути борг.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що заявником не зазначено обставини, на яких ґрунтуються його вимоги та не надано доказів на їх підтвердження щодо виникнення заборгованості по орендній платі за землю.

Відповідно до ст. 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність, згідно ст. 257 Цивільного кодексу України, встановлюється тривалістю у три роки.

Оскільки Договір оренди земельної ділянки, строк якого був поновлений Додатковою угодою від 29.08.2013, діяв поза межами позовної давності, то існує вірогідність і виникнення заборгованості поза межами позовної давності.

Жодних доказів щодо дати виникнення заборгованості суду надано не було.

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 152 ГПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, або пройшов строк, встановлений законом для пред`явлення позову в суд за такою вимогою.

Щодо вимог про стягнення пені в сумі 785,23 грн суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 12 Договору оренди земельної ділянки від 20.02.2008 у разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим договором, на суму боргу нараховуються штрафні санкції і пеня в порядку та розмірах передбачених Законом України «Про порядок погашення зобов`язань платників податків перед бюджетом та державними цільовими фондами» № 2181-ІІІ від 21.12.2000 р.

Як вбачається з вищезазначеного пункту Договору пеня нараховується відповідно до Закону України «Про порядок погашення зобов`язань платників податків перед бюджетом та державними цільовими фондами» № 2181-ІІІ від 21.12.2000 р., який втратив чинність з 01.01.2011. На теперішній час нарахування пені у спірних відносинах можливе лише у межах податкового законодавства, а саме Податкового кодексу України. Нарахування пені в межах цивільно-правових відносин за Договором оренди земельної ділянки від 20.02.2008 не передбачено.

Отже, вимога про стягнення пені не узгоджується з приписами ч. 1 ст. 148 ГПК України.

За приписами ч. 2 ст. 154 ГПК України за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Як встановлено судом, заява Корюківської міської ради про видачу судового наказу не відповідає вимогам, встановленим п. 4, 5 ч. 2 та п. 4 ч. 3 ст. 150 ГПК України, оскільки заявником не зазначено обставини, на яких ґрунтуються його вимоги, не подано повного переліку доказів, на яких ґрунтуються його вимоги до боржника та не надано достатніх документів на підтвердження обставин, якими заявник обґрунтовує свої вимоги. Не доведено заявником і виникнення заборгованості саме у межах позовної давності.

Згідно п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 152 ГПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушенням вимог статті 150 цього Кодексу; якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 148 цього Кодексу та якщо з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, або пройшов строк, встановлений законом для пред`явлення позову в суд за такою вимогою.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 ГПК України, про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

При цьому, суд зазначає, що відповідно до ст. 153 ГПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини 1 статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків. Відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3 6 частини 1 статті 152 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Відповідно до ч. 2 ст 151 ГПК України у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Керуючись статтями 12, 147, 148, 150, 151, 152, 153, 154, 233, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

Відмовити Корюківській міській раді (, вул. Бульварна, 6, м. Корюківка, Чернігівська область, 15300) у видачі судового наказу про стягнення з Корюківського міжгосподарського виробничо-експлуатаційного підприємства по енергетиці та електрифікації «Райагропроменерго» (, вул. Вознесенська, 11, м. Корюківка, Корюківський район, Чернігівська область, 15300) 8491,20 грн заборгованості зі сплати орендної плати за землю, в т.ч. залишок несплаченої пені в сумі 785,23 грн.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання. Ухвалу може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду, з урахуванням п. 17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України, у строки, визначені ст. 256 цього кодексу.

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень: http://reyestr.court.gov.ua/.

Суддя В.В. Шморгун