РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

03.12.2019Справа № 910/13557/19
Суддя Господарського суду міста Києва Демидов В.О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін

справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Родень-М» (вул. Благовісна, буд. 299, кв. 132, м. Черкаси, 18002) до Товариства з обмеженою відповідальністю «ХІМРЕАКТИВ СТАНДАРТ» (просп. Маяковського, буд. 68, оф. 233, м. Київ, 02232) про стягнення заборгованості у розмірі 22756,10 грн.,

Без виклику сторін

В С Т А Н О В И В:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Родень-М» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ХІМРЕАКТИВ СТАНДАРТ», в якому просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ХІМРЕАКТИВ СТАНДАРТ» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Родень-М» кошти в сумі 22 756,10 грн., судові витрати покласти на відповідача.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що постановою господарського суду Черкаської області від 29.03.2018 у справі №925/1499/17 Товариство з обмеженою відповідальністю «Родень-М» визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру та призначено ліквідатором банкрута арбітражного керуючого голінного А. М. В ході виконання повноважень ліквідатора було встановлено факт перерахування з рахунку ТОВ «Родень-М» на рахунок ТОВ «ХІМРЕАКТИВ СТАНДАРТ» коштів на загальну суму 22 756,10 грн., які не були повернуті на рахунок позивача та щодо яких відсутні відомості про перерахування їх на виконання тих або інших грошових зобов`язань перед Товариством з обмеженою відповідальністю «ХІМРЕАКТИВ СТАНДАРТ». Таким чином позивач вважає, що кошти в загальній сумі 22 756,10 грн. були перераховані відповідачу безпідставно, у зв`язку з чим мають бути стягнуті з відповідача на підставі ст. 1212 ЦК України.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.10.2019 у справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та запропоновано відповідачу у строк не пізніше п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження подати до суду відзив на позовну заяву, а також всі докази, що підтверджують заперечення проти позову, запропоновано позивачу у строк не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву подати відповідь на відзив, відповідачу визначено строк протягом п`яти днів з дня отримання відповіді на відзив (у разі подання такого) - для подання заперечень на відповідь на відзив.

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини 4 статті 120 цього Кодексу.

Відповідно до частини 11 статті 242 ГПК України у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Нормами частини 4 статті 89 Цивільного кодексу України передбачено, що відомості про місцезнаходження юридичної особи вносяться до Єдиного державного реєстру.

За приписами частини 1 статті 7 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру.

Так, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, з метою повідомлення відповідача про розгляд справи, ухвала від 04.10.2019 про відкриття провадження у справі була направлена судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, яка також була зазначена позивачем у позовній заяві, а саме: просп. Маяковського, буд. 68, оф. 233, м. Київ, 02232.

Проте, поштовий конверт було повернуто до суду з відміткою відділення поштового зв`язку «дана організація за вказаною адресою не знаходиться».

Згідно з пунктами 4, 5 частини 6 статті 242 ГПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відтак, в силу вищенаведених положень законодавства, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, вважається днем вручення відповідачу відповідної ухвали суду.

У даному випаду судом також враховано, що за приписами частини 1 статті 9 Господарського процесуального кодексу України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України «Про доступ до судових рішень» усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з частинами 1, 2 статті 3 Закону України «Про доступ до судових рішень» для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (частина 1 статті 4 Закону України «Про доступ до судових рішень»).

Враховуючи наведене, господарський суд зазначає, що відповідач мав право та дійсну можливості ознайомитись, з ухвалою про відкриття провадження у справі від 04.10.2019 в Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Частиною 2 статті 178 ГПК України передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Копію ухвали про відкриття провадження у справі позивачем отримано 15.10.2019, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення.

Частиною 1 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Згідно ч. 8 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи також заслуховує їх усні пояснення.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно дослідивши надані докази, суд встановив такі фактичні обставини.

Постановою господарського суду Черкаської області від 29.03.2018 у справі № 925/1499/17 Товариство з обмеженою відповідальністю «Родень-М» визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором банкрута призначено арбітражного керуючого Голінного Андрія Михайловича.

В ході виконання повноважень ліквідатора арбітражним керуючим Голінним Андрієм Михайловичем було встановлено факт перерахування з рахунку ТОВ «Родень-М» на рахунок ТОВ «ХІМРЕАКТИВ СТАНДАРТ» коштів на загальну суму 22 756,10 грн., які не були повернуті на рахунок позивача та щодо яких відсутні відомості про перерахування їх на виконання тих або інших грошових зобов`язань перед Товариством з обмеженою відповідальністю «ХІМРЕАКТИВ СТАНДАРТ».

Як зазначає ліквідатор, листом від 10.05.2018 №20277/23-00-08-0114 Головне управління ДФС у Черкаській області повідомило з приводу того, що за ТОВ «Родень-М», зокрема, був відкритий 19.03.2014 розрахунковий рахунок № НОМЕР_1 , українська гривня, який було закрито 10.11.2016.

В ході виконання повноважень ліквідатора було отримано виписку з рахунку № НОМЕР_1 про рух грошових коштів.

Виходячи із наданої банком виписки було встановлено, що 03.04.2015 з рахунку ТОВ «Родень-М» № НОМЕР_1 на рахунок № НОМЕР_2 , МФО 354347 (Черк ГРУ Пат КБ «Приват Банк»), відкритий за ТОВ «ХІМРЕАКТИВ СТАНДАРТ» були перераховані кошти в сумі 22 756,10 грн. з призначенням платежу «Повернення коштів за непоставлений товар зг листа від 03.03.2015».

В той же час, 20.04.2018 ліквідатором банкрута була прийнята документація ТОВ «Родень-М» від головного бухгалтера ТОВ «Родень-М», в тому числі й за 2015 рік документи щодо постачальників, поставок продукції, виставлених позивачу рахунків на оплату.

Серед переданої документації відсутні будь-які документи, пов`язані та/або які можуть свідчити про наявність правовідносин між ТОВ «Родень-М» та ТОВ «ХІМРЕАКТИВ СТАНДАРТ», які підтверджують досягнення домовленості щодо поставки товару позивачем.

Крім цього, виходячи з відомостей про рух коштів по рахунках банкрута, які станом на 03.04.2015 (виходячи із повідомленої інформації в листі від 10.05.2018 №20277/23-00-08-0114 були відкриті за ТОВ «Родень-М»: ПАТ «Кредобанк», ПАТ КБ «Хрещатик», ПАТ КБ «ПриватБанк», ПАТ «БМ Банк», ПАТ «Міський комерційний банк», вбачається, що в період з лютого по квітень 2015 року від ТОВ «ХІМРЕАКТИВ СТАНДАРТ» не надходили жодні кошти в якості передоплати за поставку товару, що могло б в даному випадку зумовити необхідність у поверненні 03.06.2015 коштів відповідачу.

З метою позасудового врегулювання спору, ТОВ «Родень-М» направляло на адресу ТОВ «ХІМРЕАКТИВ СТАНДАРТ» 12.12.2018 вимогу від 11.12.2018 №925/1499/17/1081 на суму 22 756,10 грн., проте відповіді, будь-яких документів або коштів не отримало.

Таким чином позивач вважає, що кошти в загальній сумі 22 756,10 грн. були перераховані відповідачу безпідставно, у зв`язку з чим мають бути стягнуті з відповідача на підставі ст. 1212 ЦК України.

Дослідивши обставини справи, надані матеріали, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 73, ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Належність доказів - спроможність фактичних даних містити інформацію щодо обставин, які входять до предмета доказування, слугувати аргументами (посилками) у процесі встановлення об`єктивної істини. Належність доказів - це міра, що визначає залучення до процесу в конкретній справі тільки потрібних і достатніх доказів. Під належністю доказу розуміється наявність об`єктивного зв`язку між змістом судових доказів (відомості, що містяться в засобах доказування) і самими фактами, що є об`єктом судового пізнання. Традиційно правило допустимості доказів у процесуальному праві розумілось як певне, встановлене законом обмеження у використанні доказів у процесі вирішення конкретних справ, що є наслідком наявності письмових форм фіксації правових дій та їх наслідків.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Шабельник проти України» (Заява № 16404/03) від 19 лютого 2009 року 921, зазначається, що хоча стаття 6 гарантує право на справедливий судовий розгляд, вона не встановлює ніяких правил стосовно допустимості доказів як таких, бо це передусім питання, яке регулюється національним законодавством (див. рішення у справі «Шенк проти Швейцарії», від 12 липня 1988 року, серія A, № 140, с. 29, пп. 45 - 46, та у справі «Тейшейра ді Кастру проти Португалії», від 9 червня 1998 року, Reports 1998-IV, с. 1462, п. 34).

Допустимість доказів має загальний і спеціальний характер. Загальний характер полягає в тому, що незалежно від категорії справ слід дотримуватися вимоги щодо отримання інформації з визначених законом засобів доказування з додержанням порядку збирання, подання і дослідження доказів. Спеціальний характер полягає в обов`язковості певних засобів доказування для окремих категорій справ чи заборона використання деяких з них для підтвердження конкретних обставин справи.

Отже, допустимість доказів означає, що у випадках, передбачених нормами матеріального права, певні обставини повинні підтверджуватися певними засобами доказування або певні обставини не можуть підтверджуватися певними засобами доказування.

Вказана правова позиція взаємоузгоуджється із правовою позицією Верховного Суду у постанові від 01.08.2019 у справі № 927/313/18.

Статтею 1212 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: повернення виконаного за недійсним правочином; витребування майна власником із чужого незаконного володіння; повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Виходячи зі змісту зазначеної норми можна виокремити особливості змісту та елементів кондикційного зобов`язання.

Характерною особливістю кондикційних зобов`язань є те, що підстави їх виникнення мають широкий спектр: зобов`язання можуть виникати як із дій, так і з подій, причому з дій як сторін зобов`язання, так і третіх осіб, із дій як запланованих, так і випадкових, як правомірних, так і неправомірних. Крім того, у кондикційному зобов`язанні не має правового значення чи вибуло майно, з володіння власника за його волею чи всупереч його волі, чи є набувач добросовісним чи недобросовісним.

Кондикційне зобов`язання виникає за наявності таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.

Конструкція статті 1212 ЦК України, як і загалом норм глави 83 ЦК України, свідчить про необхідність установлення так званої «абсолютної» безпідставності набуття (збереження) майна не лише в момент його набуття (збереження), а й станом на час розгляду спору.

Вказана правова позиція взаємоузгоджується із правовою позицією, висловленою Верховним Судом у постанові від 06.08.2019 у справі № 910/5027/18.

Суд встановив факт перерахування позивачем на рахунок відповідача грошових коштів у розмірі 22 756,10 грн.

Як вказує позивач і матеріали справи не містять доказів зворотного, між сторонами не існує жодного документу на підтвердження встановлення договірних зобов`язань з відповідачем та передачу відповідачем будь-якого майна або надання відповідачем послуг на сплачені позивачем суми.

Відповідачем, у відповідності до приписів чинного процесуального закону, не спростовано належними та допустимими доказами викладені позивачем у позові обставини щодо відсутності правових підстав для перерахування позивачем спірних грошових коштів. Жодних документальних доказів на підтвердження існування між сторонами договірних відносин відповідачем також не надано.

Встановлені судом обставини свідчать про відсутність між сторонами договірних зобов`язань, доказів протилежного матеріали справи не місять, у зв`язку з чим, перераховані позивачем на рахунок відповідача грошові кошти у розмірі 22 756,10 грн, з урахуванням приписів ст. 1212 Цивільного кодексу України, вважаються такими, що безпідставно набуті відповідачем, відтак зазначені кошти підлягають поверненню позивачу.

Доказів на підтвердження повернення позивачу сплачених коштів, в тому числі станом на час розгляду справи в суді, до матеріалів справи не надано.

Таким чином, позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню у повному обсязі з покладенням на відповідача у справі 1921,00 грн. судових витрат на підставі положень ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 13, 73, 74, 76, 120, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов - задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ХІМРЕАКТИВ СТАНДАРТ» (02232, м. Київ, просп. Маяковського, буд. 68, оф. 233, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Родень-М» (18002, м. Черкаси, вул. Благовісна, буд. 299, кв. 132, ) заборгованість у розмірі 22 756 (двадцять дві тисячі сімсот п`ятдесят шість) грн 10 коп. та витрати зі сплати судового збору у розмірі 1 921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) грн. 00 коп.

Рішення набирає законної сили у строк та в порядку, встановленому ст.241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду в строк, встановлений ст.256 Господарського процесуального кодексу України та в порядку, передбаченому ст.257 Господарського процесуального кодексу України з урахуванням приписів п.п.17.5 п.17 Розділу ХІ Перехідні положення Господарського процесуального кодексу України.

З повним текстом рішення можна ознайомитись у Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою:http://reyestr.court.gov.ua/.

Повний текст рішення складено та підписано 03.12.2019

Суддя В.О.Демидов