ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
04.12.2019 Справа № 920/678/19
Господарський суд Сумської області у складі судді Соп`яненко О.Ю., розглянувши матеріали справи № 920/678/19
про стягнення 5032922 грн. 62 коп. заборгованості за договором поставки №79/9-162-18 від 30.10.2018,
за участю представників сторін:
від позивача: не з`явився;
від відповідача: не з`явився
при секретарі судового засідання Молодецькій В.О.
Від позивача 21.11.2019 надійшла заява щодо розміру судових витрат у зв`язку з розглядом справи та порядку подання на їх підтвердження відповідних доказів. Відповідна заява була зроблена представником позивача до закінчення судових дебатів.
Рішенням господарського суду Сумської області від 21.11.2019 у справі №920/678/19 позов задоволено: з Дочірнього підприємства «Завод обважених та бурильних труб» (40020, м. Суми, вул. Комарова, 2, код 30991664) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Прайд-Груп» (04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, 21, код 39380801) стягнуто 4290646 грн. 80 коп. - основного боргу, 560487 грн. 78 коп. - пені, 134 532 грн. 15 коп. інфляційних збитків, 47 255 грн. 80 коп. - 3% річних та 75493 грн. 84 коп. витрат зі сплати судового збору; призначено судове засідання у справі №920/678/19 для вирішення питання про судові витрати на 04.12.2019.

27.11.2019 від позивача надійшла заява від 25.11.2019 (вх. №3643к) про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, в якій він просить суд розглянути питання щодо стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу за відсутності сторони позивача; долучити до матеріалів справи та врахувати під час розгляду докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, подані на виконання вимог ч.8 ст.129 ГГІК України; ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з Дочірнього підприємства «Завод обважених та бурильних труб» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Прайд-Груп» судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 29127 грн. 50 коп., понесені у зв`язку з розглядом справи №920/678/19 у господарському суді Сумської області.

Представник позивача в судове засідання не з`явився.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, письмових пояснень по суті заявлених вимог не подав.

Згідно п. 3 ч. 1. ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення зокрема, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

За змістом статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).

Разом із тим згідно зі статтею 15 Господарського процесуального кодексу України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (стаття 16 Господарського процесуального кодексу України).

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 зазначеного Кодексу).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості; ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 Господарського процесуального кодексу України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 Господарського процесуального кодексу України): - подання заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу.

3) розподіл судових витрат (стаття 129 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ст. 123 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Зі змісту ч.3 ст. 123 ГПК України вбачається, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Частиною 1 ст. 126 ГПКУ передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до ч. 2 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України, за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Згідно з п.1, п. 2 ч.5 ст. 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи та чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін.

В постанові від 27.06.2018 по справі №826/1216/16 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що стаття 59 Конституції України гарантує кожному право на правову допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009, передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права. Отже, з викладеного слідує, що до правової допомоги належать й консультації та роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру; представництво у судах тощо.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у пункті 95 рішення у справі «Баришевський проти України» від 26.02.2015, пунктах 34-36 рішення у справі «Гімайдуліна і інших проти України» від 10.12.2009, пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» від 12.10.2006, пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» від 30.03.2004, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

За змістом пункту 1 частини 2 статті 126, частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 126 цього Кодексу).

Натомість положеннями пункту 2 частини 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України регламентовано порядок компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги (витрати на проїзд, проживання, поштові послуги тощо), для розподілу яких необхідною умовою є надання відповідних доказів, які підтверджують здійснення таких витрат. Зазначена правова позиція викладена в Постанові Об`єднаної палати Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19.

В обґрунтування понесених витрат на професійну правову (правничу) допомогу представником позивача - адвокатом Красніковим П.І. подано суду наступні докази:

- копії договорів про надання адвокатської допомоги, укладені позивачем з адвокатами Красніковим П.І. від 03.09.2019 року, Єлмановою В.А. від 20.05.2019 року на підтвердження домовленостей щодо оплатності послуг адвокатів;

- копії рахунків №13 від 22.11.2019 року на суму 11 991 грн. 50 коп., виставленого адвокатом Єлмановою В.А., та №1 від 22.11.2019 року на суму 17 136 грн. 00 коп., виставленого адвокатом Красніковим П.І., на оплату за надання професійної правничої допомоги згідно звітів адвокатів від 22.11.2019 за договорами від 20.05.2019 року та від 03.09.2019 року відповідно.

- звіт адвоката Єлманової В.А. (детальний опис робіт) на підтвердження факту надання професійної правничої допомоги із розшифровкою обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартість, що підлягає сплаті в рамках супроводження клієнта ТОВ «Прайд-Груп» за стягненням заборгованості з ДП «Завод обважнених бурильних та ведучих труб» із додатками (доказами)

- звіт адвоката Краснікова П.І. (детальний опис робіт) на підтвердження факту надання професійної правничої допомоги із розшифровкою обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартість, що підлягає сплаті в рамках супроводження клієнта ТОВ «Прайд-Груп» за стягненням заборгованості з ДП «Завод обважнених бурильних та ведучих труб» із додатками (доказами).

За замістом частини 4 ст. 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини 5, 6 ст. 126 ГПК України).

Суд приймає до уваги те, що: справа № 920/678/19 не відноситься до категорії типових справ, які розглядаються господарськими судами; згідно п. 4.1. Договорів про надання адвокатських послуг від 20.05.2019 та від 03.09.2019 Замовник сплачує Виконавцю плату за домовленістю згідно виставлених рахунків та/або звітів адвоката, які були виставлені позивачу: рахунок №13 від 22.11.2019 року на суму 11 991 грн. 50 коп., виставлений адвокатом Єлмановою В.А., та рахунок №1 від 22.11.2019 року на суму 17 136 грн. 00 коп., виставлений адвокатом Красніковим П.І.; представником позивача подано детальний звіт з детальним описом робіт на підтвердження факту надання професійної правничої допомоги із розшифровкою обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартість; позовні вимоги по справі №920/678/19 задоволено в повному обсязі.

При цьому, суд зауважує, що за змістом п. 1 ч. 2 ст. 126, ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 126 Кодексу).

Також, положеннями п. 2 ч. 2 ст. 126 ГПК України регламентовано порядок компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги (витрати на проїзд, проживання, поштові послуги тощо), для розподілу яких необхідною умовою є надання відповідних доказів, які підтверджують здійснення таких витрат.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про те, що представником Товариства з обмеженою відповідальністю «Прайд-Груп» подано належні докази, які підтверджують обґрунтованість витрат позивача на професійну правову (правничу) допомогу в розмірі 29 127 грн. 50 коп., а отже заява представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Прайд-Груп» від 25.11.2019 (вх. №3643к від 27.11.2019) підлягає задоволенню в повному обсязі.

Керуючись статтями 129, 238, 244 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1.Заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Прайд-Груп» від 25.11.2019 (вх. №3643к від 27.11.2019) про ухвалення додаткового рішення в справі № 920/678/19 - задовольнити.

2. Стягнути з Дочірнього підприємства «Завод обважених та бурильних труб» (40020, м. Суми, вул. Комарова, 2, код 30991664) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Прайд-Груп» (04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, 21, код 39380801) 29 127 грн. 50 коп. витрат на правову допомогу.

3. Видати наказ після набрання додатковим рішенням законної сили.

Згідно зі ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, встановленому статтями 256-258 ГПК України.

Повний текст рішення підписано 09.12.2019.

Суддя О.Ю. Соп`яненко