ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" грудня 2019 р. Справа№ 910/9939/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Андрієнка В.В.

суддів: Буравльова С.І.

Сітайло Л.Г.

секретар судового засідання - Добрицька В.С.

учасники справи:

позивача Киященко О.А.

відповідача Міщенко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал"

на рішення Господарського суду міста Києва

від 24.09.2019

у справі № 910/9939/19 (суддя Котков О.В.)

за позовом Приватного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "НФ Трейдінг Україна"

про стягнення грошових коштів

ВСТАНОВИВ:

25 липня 2019 року на розгляд Господарського суду м. Києва було передано позовну заяву Приватного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал" до Товариства з обмеженою відповідальністю "НФ Трейдінг Україна" про стягнення 73063,01 грн

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем було безпідставно набуті кошти в розмірі 73063,01 грн, які всупереч вимогам статті 1212 Цивільного кодексу України не повертаються позивачеві.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 04.09.2019 у справі №910/1239/19 в задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Відмовляючи у позові, суд першої інстанції виходив з того, що спірні грошові кошти в сумі 73 063,01 грн не можуть вважатися отриманими відповідачем без достатньої правової підстави в розумінні ст. 1212 Цивільного кодексу України, оскільки відповідні кошти було сплачено позивачем на користь відповідача на виконання умов укладеного між сторонами договору №ДГ-АВО007322 від 22.06.2015. Отже, положення встановлені в ст. 1212 Цивільного кодексу України, до спірних правовідносин сторін в частині стягнення 73 061,01 грн застосуванню не підлягають, оскільки ці грошові кошти набуто відповідачем на достатніх правових підставах.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Приватне акціонерне товариство "Акціонерна компанія "Київводоканал" подало апеляційну скаргу, в якій просило суд скасувати рішення Господарського суду м. Києва від 24.09.2019 у справі № 910/9939/19, прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Судові витрати покласти на відповідача.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції, відмовляючи у позовних вимогах ПрАТ «АК «Київводоканал», у своєму рішенні від 24.09.2019 зазначав про те, що до спірних правовідносин по вказаній справі не можуть застосовуватися норми статті 1212 ЦК України, оскільки на момент отримання відповідачем коштів від апелянта, у нього були підстави для їх отримання. Проте, Господарським судом м. Києва безпідставно не застосовано статтю 1212 ЦК України «Загальні положення про зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави», взагалі залишено поза увагою те, що особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Апелянт оплатив товар у розмірі 3 963 945,00 грн, відповідач, в порушення умов Договору, поставив товар лише на загальну суму 3 890 881,99 грн, у зв`язку з чим у ПрАТ «АК «Київводоканал» виникла переплата у розмірі 73 063,01 грн. Однак, відповідач на момент закінчення дії договору недопоставив товар апелянту та не повернув кошти переплати у розмірі 73 063,01 грн. Крім того, жодних листів щодо допоставки товару на вказану суму апелянт на адресу відповідача не надсилав.

Крім того, скаржник звертав увагу суду на те, що на момент перерахування апелянтом коштів відповідачу була підстава для такого перерахування, а саме укладений Договір між сторонами. Однак, вказаний Договір припинив свою дію 30.04.2018, тобто саме з цієї дати у відповідача відпала підстава зберігати у себе переплату у розмірі 73 063,01 грн.

Згідно з витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.11.2019 апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал" передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді (судді-доповідача) Андрієнка В.В., судді Буравльов С.І., Сітайло Л.Г.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.11.2019 відкрито апеляційне провадження за скаргою Приватного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал", розгляд справи призначено на 03.12.2019.

29.11.2019 через відділ документального забезпечення суду від відповідача надійшов письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просив суд залишити рішення Господарського суду м. Києва від 24.09.2019 у даній справі без змін, а апеляційну скаргу позивача без задоволення.

Зокрема, відповідач зазначав, що як вбачається з матеріалів справи та досліджено судом, між позивачем та відповідачем було укладено договір поставки № ДГ-АВ0007322 від 22.06.2015, у відповідності до умов якого позивач і сплатив попередню оплату. Отже спірні кошти перераховані позивачем на підставі та на виконання зобов`язань по договору поставки. Відповідач, в свою чергу, на виконання договору зобов`язався здійснити поставку мінеральних добрив. Як було зазначено вище, чинне законодавство не передбачає таку підставу припинення зобов`язання як закінчення строку дії договору, таким чином, відсутні підстави для застосування статті 1212 Цивільного кодексу до спірних правовідносин.

В судове засідання, яке відбулось 03.12.2019 з`явилися представники позивача та відповідача.

Згідно з частиною першою статті 270 ГПК у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій Главі.

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

У відповідності з п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 ГПК України).

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст. 76 ГПК України).

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, що їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (ч. 8 ст. 80 ГПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 270 ГПК України, у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

Частиною 7 вказаної статті передбачено, що закінчивши з`ясування обставин і перевірку їх доказами, суд апеляційної інстанції надає учасникам справи можливість виступити у судових дебатах у такій самій послідовності, в якій вони давали пояснення.

Отже, враховуючи вищенаведене, головуючим суддею, з дотриманням норм процесуального права, було оголошено про судові дебати.

Представник позивача підтримав апеляційну скаргу та просив суд її задовольнити, а оскаржуване рішення скасувати. Представник відповідача заперечував щодо доводів наведених в апеляційній скарзі, та просив суд відмовити в задоволенні скарги.

Відповідно до частини 9 ст. 270 ГПК України, після закінчення дебатів суд виходить до нарадчої кімнати.

Отже, після проведення колегією суддів наради, головуючий суддя оголосив вступну та резолютивну частини постанови у даній справі, якою апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал" залишено без задоволення, а рішення Господарського суду м. Києва від 24.09.2019 без змін.

Колегія суддів, розглянувши наявні матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку фактичних обставин даної господарської справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 22 червня 2015 року між позивачем та відповідачем було укладено договір №АВО007322 про постачання товару.

Статтею 1 договору визначено: відповідач зобов`язується поставити (передати у власність) позивачу, а позивач зобов`язується прийняти і оплатити аміак водний технічний на умовах цього договору.

Також, договором визначено кількість та якість товару (стаття 2), умови поставки товару (стаття 3), ціна та порядок проведення розрахунків (стаття 4), відповідальність сторін (стаття 5), порядок вирішення спорів (стаття 6), строк дії договору (стаття 9).

На виконання умов договору позивачем було перераховано на користь відповідача 3 963 945,00 грн, що підтверджується платіжними дорученнями №31 від 24.07.2015, №158 від 07.08.2015, №379 від 03.09.2015, №232 від 13.11.2015, №1089 від 18.11.2015, №1211 від 02.07.2016, №1784 від 06.09.2016, №415 від 21.04.2017, №305 від 11.07.2017, №525 від 01.08.2017, №1234 від 05.10.2017 №3201 від 29.03.2018, №3584 від 27.04.2018 та довідкою ПАТ "Радикал Банк" №372 від 04.07.2019.

Матеріалами справи підтверджується, що відповідачем було поставлено позивачу на виконання умов договору товар (аміак водний технічний) на загальну суму 3 890 881,99 грн, відповідно до видаткових накладних від 24.06.2015, 28.07.2015, 11.08.2015, 11.09.2015, 17.11.2015, 28.04.2016, 15.07.2016, 13.09.2016, 25.04.2017, 19.07.2017, 24.08.2017, 11.10.2017, 31.03.2018.

Отже, різниця між сумою сплачених позивачем коштів та вартістю поставленого відповідачем товару складає 73 063,01 грн.

Звертаючись з позовом, Приватне акціонерне товариство "Акціонерна компанія "Київводоканал" вказувало, що відповідачем було безпідставно набуті кошти в розмірі 73 063,01 грн, і відповідно до норм статті 1212 ЦК України, повинні бути повернуті позивачеві. Оскільки, як вказував скаржник в позовній заяві, що згідно з пунктом 9.1 Договору, даний Договір набирає чинності з моменту його укладання та діє до 30.04,2018, а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення. Таким чином, дія Договору закінчилася 30.04.2018, оскільки ПрАТ «АК «Київводоканал» виконало умови Договору та повністю сплатило кошти за отриманий товар. При цьому, постачальник на момент закінчення дії Договору переплату у розмірі 73 063,01 грн позивачу не повернув і товар не поставив.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України ( п. 2 ч. 1 ст. 193 ГК України).

Відповідно до ст. 509 ЦК України, ст.173 ГК України, в силу господарського зобов`язання, яке виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

В силу приписів ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товари у власність покупця для виконання його підприємницької діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар та сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За договором купівлі-продажу (ч. 1 ст. 655 ЦК України) одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин згідно ст. ст. 193 ГК України, 525, 526 ЦК України повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язань або одностороння зміна його умов, якщо інше не встановлено договором або законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Звертаючись з даним позовом до суду, позивач зазначив, що за період дії договору сумлінно виконував договірні зобов`язання та своєчасно сплачував кошти за надані послуги

Порушенням зобов`язання на підставі ст. 610 ЦК України є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).

Відповідно до ч. 2 статті 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Щодо тверджень позивача (апелянта) про необхідність застосування до даних правовідносин приписів ст. 1212 ЦК України, слід зазначити, що за змістом цієї статті особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовується незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Положення цієї глави застосовується також до вимог про:

1) повернення виконаного за недійсним правочином;

2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння;

3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні;

4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Вищезазначене дає підстави для висновку, що цей вид позадоговірних зобов`язань породжують такі юридичні факти як: набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи та відсутність для цього правових підстав або якщо такі відпали.

Разом з цим, оскільки кошти, які позивач просить стягнути з відповідача отримано останнім як оплата на підставі Договору №АВО007322 за постачання товару, то такі кошти набуто відповідачем за наявності правової підстави, а тому не можуть бути витребувані позивачем, відповідно до положень статті 1212 ЦК України як безпідставне збагачення.

Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в не заборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками відповідних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов`язків, зокрема внаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені частиною другою статті 11 ЦК України.

Загальна умова частини першої статті 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, бо отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі цієї статті тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання.

Набуття однією зі сторін зобов`язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов`язання не вважається безпідставним.

Тобто в разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, ст. 1212 ЦК України можна застосовувати тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі. Відповідно доводи позивача (апелянта) в цій частині як безпідставні та необґрунтовані не заслуговують на увагу.

За таких обставин, спірні грошові кошти в сумі 73 063,01 грн не можуть вважатися отриманими відповідачем без достатньої правової підстави в розумінні ст. 1212 Цивільного кодексу України, оскільки відповідні кошти було сплачено позивачем на користь відповідача на виконання умов укладеного між сторонами договору №ДГ-АВО007322 від 22.06.2015.

Беручи до уваги вищенаведене та зважаючи на встановлені обставини справи та враховуючи положення чинного законодавства, місцевий господарський суд дійшов правомірного висновку про відмову у задоволенні позову.

Враховуючи наведене, рішення Господарського суду м. Києва від 24.09.2019 у справі №910/9939/19 відповідає матеріалам справи, є законним та обґрунтованим, підстави, передбачені ст.ст. 277-278 ГПК України для його скасування, відсутні.

Судові витрати, згідно до ст. 129 ГПК України покласти позивача.

Керуючись ст. 129, 267-285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал" залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 24.09.2019 у справі №910/9939/19 залишити без змін.

3. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

4. Касаційна скарга на судове рішення подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

5. Повернути до Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/9939/19.

Повний текст постанови складено та підписано 05.12.2019.

Головуючий суддя В.В. Андрієнко

Судді С.І. Буравльов

Л.Г. Сітайло