ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2019 року

м. Черкаси справа № 925/684/19

Господарський суд Черкаської області в складі головуючого - судді Довганя К.І., із секретарем Дяченко Т.В. за участю представників: позивача - Попов А.В. адвокат за ордером, відповідача - Дубинського В.М. адвокат за ордером, третьої особи - Чепурна С.В. за посадою, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси справу за позовом приватного акціонерного товариства "Карлівський машинобудівний завод" до фізичної особи - підприємця Хімчук Юлії Григорівни, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - приватне підприємство "Укргосптовари", про стягнення 56 950,05 грн.

ВСТАНОВИВ:

Заявлено позов про стягнення 56950,05 грн. суми попередньої оплати по договору купівлі - продажу №13/04/18 від 13.04.2018.

В обґрунтування заявлених вимог позивач послався на те, що станом на 22 травня 2019 року за відповідачем обліковується борг перед позивачем, який виник в результаті недопоставки Товару по договору купівлі - продажу №13/04/18 від 13.04.2018.

Відповідач у відзиві на позов вважає вимогу позивача необґрунтованою посилаючись на те, що 21.06.2018 відповідачем на суму 56 950,05 грн. позивачу був поставлений товар, що підтверджується видатковою накладною №РН - 0000047 від 21.06.2018. Ця накладна позивачем не підписана, оскільки відповідач, як і перевізник - приватне підприємство «Укргосптовари» відразу і не вимагали цього підпису.

Як зазначив відповідач, це пояснюється тим, що між сторонами по справі та перевізником ПП «Укргосптовари» існують давні довірливі відносини, і водій перевізника ПП «Укргосптовари», який позивачу відвантажив товар, поспішав, не дочекавшись відповідного від позивача підпису.

Відповідач звернув увагу суду на те, що між відповідачем, позивачем та третьою особою існувала звичайна практика: якщо відразу після відвантаження позивачу товару останній свого підпису в видатковій накладній не поставив, то потім він в ній розписувався. Але цього разу, з незрозумілих для відповідача причин, позивачем це зроблено не було.

Відповідач вказує на те, що зазначений товар був отриманий перевізником згідно трьом товарно-транспортним накладним в Чорнявськом лесництві та в Богданівському лесництві (товарно -транспортна накладна про перевезення деревини автомобільним транспортом екз.2 від 19.06.2018; товарно-транспортна накладна про перевезення деревини автомобільним транспортом екз.3 від 19.06.2018 та товарно-транспортна накладна про перевезення деревини автомобільним транспортом від 21.06.2018).

Відповідач зауважив, що перелічений в цих накладних товар співпадає з переліком товару, який міститься у вказаній видатковій накладній №РН -0000047 від 21.06.2018. Перевезення згідно цих документів, здійснював водій перевізника.

Відповідач повідомив, що поставка третьою особою позивачу також підтверджується актом надання послуг № УГ-0173 від 21.06.2018, в якому вказане виконання робіт: «Автопослуга за маршрутом Богданівське л-во Черкаської обл. - м. Карловка, авто ДАФ НОМЕР_2/НОМЕР_3» і підтверджується подорожним листом вантажного автомобіля від 21.06.2018.

Відповідач зазначив, що 10.09.2018 відповідачем позивачу було повернуто 58337,80 грн. На думку відповідача, ним добровільно була повернута саме та частина коштів, на яку він дійсно товар не поставив. І це, як вважає відповідача, свідчить про те, що позивачу відповідачем товару на суму 56 950,05 грн. дійсно було поставлено. В іншому б випадку, вказана сума коштів йому також була б повернута.

Відповідач вказав, що причиною повернення цих коштів являється те, що позивач, не дивлячись на отримання ним товару, відмовився поставити свій підпис в видатковій накладної №РН - 0000047 від 21.06.2018. Претензія позивача до відповідача була пред`явлена майже через півтора місяця після 30.10.2018.

Позивач у відповіді на відзив доводи відповідача вважає безпідставними і необґрунтованими.

Відповідач у письмовому запереченні на відповідь позивача на відзив просив суд відмовити у задоволенні заявлених вимог.

Позивач у відповіді на заперечення відповідача просив суд позовну заяву задовольнити в повному обсязі.

Ухвалою суду від 10.06.2019 справа призначалась до розгляду на 04.07.2019 в порядку спрощеного позовного призначення.

Ухвалою суду від 04.07.2019 припинено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження; відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання у справі на 10.09.2019.

Ухвалою суду від 10.09.2019 продовжено строк підготовчого засідання на 30 днів і відкладено на 22.10.2019.

Ухвалою суду від 22.10.2019 змінено тип найменування Публічного акціонерного товариства "Карлівський машинобудівний завод" на Приватне акціонерне товариство "Карлівський машинобудівний завод"; закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті у засіданні суду на 03 грудня 2019 року.

Представник позивача в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав повністю, просив суд їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти позову повністю.

Представник від третьої особи в судовому засіданні щодо заявлених вимог покладався на розсуд суду.

Суд, вислухавши представників сторін, оцінивши наявні у справі докази, встановив наступне.

Предметом спору є стягнення/повернення на користь позивача перерахованих відповідачу грошових коштів на виконання умов договору купівлі-продажу через неотримання позивачем товару.

З матеріалів справи вбачається, що 13.04.2018 між позивачем і відповідачем був укладений Договір купівлі-продажу за №13/04/18 (далі - Договір), відповідно до умов якого відповідач (Продавець) зобов`язався за замовленням позивача (Покупець) поставити продукцію - лісоматеріали круглі, згідно ГОСТу-9463-88 (далі - Товар), а позивач зобов`язався прийняти і сплатити грошові кошти за Товар в розмірі і в терміни, передбачені Договором.

Пунктами 2.1. - 2.3. Договору передбачено, що продавець зобов`язується передати Товар Покупцю відповідно по кількості, зазначеній у видатковій накладній та в строк (термін) узгоджений Сторонами при отриманні заявки Покупця.

Продавець зобов`язаний надати Покупцеві документи які посвідчують якість, відповідність стандартам та вимогам встановленим діючим законодавством України на кожний окремий вид Товару.

В разі виникнення необхідності Продавець звіряє з Покупцем взаєморозрахунки Сторін.

Пунктами 3.1. - 3.4. Договору визначені права і обов`язки Покупця, а саме: прийняти Товар за замовленою кількістю, якістю і комплектністю в порядку і терміни, встановлені цим Договором і оформити відповідні супровідні документи. Своєчасно сплатити вартість отриманого Товару в розмірах і в строки, встановлені цим Договором. Зобов`язаний звіряти взаєморозрахунки Сторін в разі необхідності або за вимогою Продавця. Покупець замовляє Товар письмово або усно.

Згідно п.4.2. Договору Товар вважається прийнятим:

- коли він фактично переданий Покупцеві на складі Продавця і представниками Сторін підписана видаткова накладна;

- коли він доставлений представником Продавця або перевізником у місце фактичного знаходження Покупця або місце, яке вказане в заявці і Покупцем підписані документи про прийняття вантажу.

У випадку коли Товар доставляється у місце фактичного знаходження Покупця або місце яке вказане в заявці Продавець зобов`язаний передати разом з Товаром два екземпляри видаткових накладних які підписані Продавцем. Покупець зобов`язаний негайно підписати вищевказані видаткові накладні і один екземпляр кожної видаткової накладної невідкладно надіслати Продавцю.

За умовами п.4.7. та п.4.8. Договору право власності на Товар переходить до Покупця з моменту підписання Сторонами видаткової накладної.

Доставка Товару зазначеного у Договорі здійснюється Покупцем за його рахунок. Якщо Покупець бажає щоб Продавець доставив Товар, він має за три дні до відвантаження Товару внести 100% передоплату ціни доставки Товару.

П.5.1 Договору визначено, що розрахунки за придбаний товар здійснюються Покупцем у безготівковій формі в національній валюті України шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Продавця через обслуговуючий по даній Угоді банк, за цінами, що вказується Продавцем у видаткових накладних, які до їх виписки (складання) узгоджуються з Покупцем при отриманні усної або письмової заявки.

Відповідно до умов цього Договору позивач перерахував грошові кошти за Товар на загальну суму 170 000,00 грн., що підтверджується платіжними дорученнями:

- № 66397 від 17.04.2018 на суму 85 000,00 грн., із яких 80 451,24 грн. -

грошові кошти, що були зараховані в рахунок попередньої оплати за Товар, та 4 548,76 грн. були вирахувані за раніше поставлений Товар, поза межами укладеного вказаного Договору;

- № 67091 від 10.05.2018 на суму 85 000,00 грн.

На підставі видаткової накладної № 38 від 24.04.2018 відповідач поставив Товар на суму 50 163,39 грн.

10.09.2018 платіжним дорученням №182 відповідачем було повернуто позивачу частину отриманого раніше авансу у розмірі 58 337,80 грн. за недопоставлений Товар по Договору, що підтверджується банківською випискою з поточного рахунку позивача від 10.08.2018.

Станом на 22.05.2019 за відповідачем обліковується борг перед позивачем, який виник в результаті недопоставки Товару, на загальну суму 56 950,05 грн.: 170 000,00 грн. (попередня оплати за Товар) - 4 548,76 грн. (грошові кошти, що були вирахувані за раніше поставлений Товар) - 50 163,39 грн. (вартість поставленого Товару) - 58 337,80 грн. (сума повернутого авансу) = 56 950,05 грн.

Сума заборгованості відповідача перед позивачем становить 56 950,05 грн.

З метою врегулювання спору, позивачем 30.10.2018 відповідачу була надіслана претензія за № 3325 щодо повернення грошових коштів в розмірі 56 950,05 грн., отриманих відповідачем у якості авансу.

07.11.2018 відповідач направив позивачу лист/відповідь за № 6, в якій не погодився із викладеними доводами позивача і наполягав негайно підписати та завірити печаткою підприємства видаткові накладні та його примірник Договору, і один примірник документів невідкладно надіслати йому у 3-х денний термін.

З матеріалів справи вбачається, що 30.10.2017 між відповідачем і третьою особою був укладений договір про надання транспортних послуг за № 215/17, відповідно до умов якого замовник (відповідач) замовляє, а перевізник (третя особа) здійснює перевезення вантажу на власних автомобілях, або найманим транспортом.

В матеріалах справи містяться подані відповідачем:

- Акт надання послуг від 21.06.218 за № УГ-0173, підписаний повноважними особами відповідача і третьої особи про вартість здійсненої автопослуги третьою особою (перевізником), яка становила 12000 грн., в т.ч. ПДВ;

- копія товарно-транспортної накладної при перевезенні третьої особою для відповідача деревини автомобільним транспортом (вантажовідправник - ДП «Чигиринське лісове господарство») серії ЧРВ № 340355 від 19.06.2018;

- копія товарно-транспортної накладної при перевезенні деревини автомобільним транспортом серії ЧРВ № 351044 від 21.06.2018, де перевізник: «ДП підприємство ДКВС України»; пункт розвантаження: «М жовті води»; вантажоодержувач: «Хімчук Ю.Г. ФОП»;

- копія подорожнього листа вантажного автомобіля за № 246053 (не читабельна).

Відповідно до ст. ст. 11, 205 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є договори та інші правочини, які вчиняються усно або в письмовій формі за вибором сторін правочину.

Ч. 2 ст. 207 Цивільного кодексу України встановлено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його сторонами.

Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

Згідно ст.ст.525-526, 530 Цивільного кодексу України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання, або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов`язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків (ст. 612 ЦК України).

Статтями 193, 199 ГК України, ч.1 ст. 216 ЦК України передбачено, що виконання господарських зобов`язань забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбачених кодексами та іншими законами. До відносин щодо забезпечення виконання зобов`язань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення ЦК України.

Згідно ч. 2 ст. 693 Цивільного кодексу України, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

За приписами ст.ст. 73-74 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються, в тому числі, такими засобами як електронними доказами.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Відповідно ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Ст.96 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, яка містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (в тому числі текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних й інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет). Електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, засвідченій електронним цифровим підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис". Законом може бути передбачено інший порядок засвідчення електронної копії електронного доказу. Учасники справи мають право подавати електронні докази в паперових копіях, посвідчених в порядку, передбаченому законом. Паперова копія електронного доказу не вважається письмовим доказом. Учасник справи, який подає копію електронного доказу, повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу електронного доказу.

Згідно ч. 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996-ХІУ, видаткова накладна, так як первинний обліковий документ повинен містити особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Оцінивши фактичні обставини справи та приписи вищенаведеного законодавства, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що господарські зобов`язання між сторонами виникли на підставі укладеного договору купівлі-продажу №13/04/18 від 13.04.2018. Даний договір виходячи з його умов, є договором купівлі-продажу.

Свої зобов`язання за цим договором позивач виконав належним чином, перерахувавши відповідачу за товар грошові кошти в сумі 170 000 грн.

На підставі видаткової накладної № 38 від 24.04.2018 відповідач поставив позивачу Товар на суму 50 163,39 грн.

Через недопоставлений товар відповідач 10.09.2018 позивачу повернув грошові кошти в розмірі 58 337,80 грн., що підтверджується платіжними документами, дослідженими в судовому засіданні. Грошові кошти в сумі 56950,05 грн. відповідач позивачу не повернув, посилаючись на отримання позивачем на вказану суму товару.

Щодо посилань відповідача на видаткову накладну №РН-0000047 від 21.06.2018, яка не підписана позивачем, і що нібито існує практика у відносинах сторін здійснювати відповідні дії після відвантаження позивачу товару, суд вважає необґрунтованими, і такими що не відповідають умовам п.4.2 Договору купівлі-продажу та вимогам ч.2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Відтак, оскільки вказана видаткова накладна не містить підпис позивача, то вона не є належним доказом саме підтвердження поставки товару позивачу.

Суд вважає, що договір про надання транспортних послуг №215/17 від 30.10.2017, на який посилається відповідач, як на доказ отримання позивачем товару, не є допустимим і належним доказом факту поставки товару позивачу, оскільки не встановлює жодних правовідносин між позивачем та відповідачем. Крім того, вказаний договір про надання транспортних послуг №215/17 від 30.10.2017, копія якого знаходиться в матеріалах справи, не містить ні підпису уповноваженої особи, ні печатки ПП «Укргосптовари».

Також, у товарно-транспортних накладних від 19.06.2018 та від 21.06.2018, на які відповідач посилається як на доказ поставки позивачу, не міститься підпис особи, яка прийняла до перевезення товар. В ній зазначений Вантажоодержувач: «ФОП Хімчук Ю.Г.». Таким чином, ці товарно-транспортні накладні не можна вважати як належний доказ, що підтверджує факт поставки товару позивачу.

У відзиві на позовну заяву відповідач зазначив товарно - транспортну накладну (екз.3 від 19.06.2018), яка відсутня взагалі як додаток у матеріалах справи. Тому суд не може її брати до уваги як належний доказ.

Посилання відповідача на Акт наданих послуг №УГ-0173 від 21.06.2018 суд оцінює критично, оскільки в Акті відсутні підтвердження про факт поставки позивачу товару і сам Акт не встановлює жодних правовідносин, що стосуються позивача.

Копії подорожніх листів від 21.06.2018, які містяться в матеріалах справи взагалі не читабельні. Відмітки позивача про факт підтвердження прибуття товару на територію позивача не значаться. Відтак, суд не може вважати подорожні листи як доказ поставки товару позивачу.

Твердження відповідача щодо стягуваної позивачем суми коштів, яка була б повернута та аргумент відповідача щодо пізнього направлення позивачем претензії відповідачу є тільки припущенням відповідача і не має доказової сили.

За приписами ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Доказів належного виконання умов вищевказаного Договору відповідач до суду не подав.

Враховуючи викладене, суд приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають до задоволення, і з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 56950,05 грн. попередньої оплати, яка була перерахована відповідачу на підставі договору купівлі - продажу №13/04/18 від 13.04.2018.

Відповідно ст.129 ГПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути витрати по сплаті судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 126, 129, ст. ст.232, 233, 236-241 ГПК України суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з фізичної особи - підприємця Хімчук Юлії Григорівни (код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ; АДРЕСА_1 ) на користь приватного акціонерного товариства "Карлівський машинобудівний завод" (; вул.Сергія Нігояна,2, м.Карлівка, Полтавська область, 39500) - 56 950,05 грн. (п`ятдесят шість тисяч дев`ятсот п`ятдесят грн. 05 коп.) попередньої оплати та 1921 грн. (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна грн.) витрат по сплаті судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Північного апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 9.12.2019.

СУДДЯ К.І.Довгань