ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

04.12.2019 м. Ужгород Справа № 907/399/19

Суддя Господарського суду Закарпатської області Ремецькі О.Ф.,

За участю секретаря судового засідання Мешко Р.В.

розглянувши матеріали справи за позовом Приватного акціонерного товариства "Підприємство з експлуатації електричних мереж Центральна Енергетична Компанія, м. Дніпро

до Товариства з обмеженою відповідальністю Електро Пром Монтаж, с. Лохово Мукачівського району Закарпатської області

про стягнення 211 082,23грн.,

За участю представників:

Від позивача - не з`явився

Від відповідача не з`явився

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Господарського суду Закарпатської області з позовом до відповідача про стягнення суми 211 082,23грн. попередньої оплати за Договором підряду №425 від 15.09.2017 року, посилаючись на порушення відповідачем вимог ст.ст.526, 530, 629, Цивільного кодексу України, та ст. 193 Господарського кодексу України.

Ухвалою господарського суду Закарпатської області від 09.07.2019 залишено позовну заяву без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків.

19.07.2019 року від позивача надійшла заява про усунення недоліків разом з додатками.

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 09.09.2019 відкрито загальне позовне провадження у розгляді справи №907/399/19 та призначено підготовче засідання на 07.10.2019.

Ухвалою суду від 07.10.2019 року відкладено підготовче засідання на 11 листопада 2019 року.

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 11.11.2019 закрито підготовче провадження у справі та призначено до розгляду по суті на 04.12.2019.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань зі своєчасного виконання підрядних робіт за договором підряду, внаслідок чого позивачем заявлено вимогу про повернення коштів попередньої оплати.

21.11.2019 позивач подав суду клопотання про розгляд справи без участі його уповноваженого представника за наявними у ній матеріалами.

Відповідач не скористався наданим йому правом надати суду відзив на позов, на виклик суду жодного разу не з`явився, хоча підготовче провадження судом відкладалося. Відповідно до ст. 120 ГПК України судом вчинені дії для належного повідомлення відповідача про розгляд справи. Враховуючи, що про час та місце розгляду справи відповідач був повідомлений своєчасно та належним чином (ухвали було надіслано на його офіційну юридичну адресу), суд дійшов висновку, що він мав час та можливість надати свої заперечення з приводу предмета спору, та докази, які мають значення для розгляду справи по суті.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Приписами ч.2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Приймаючи до уваги, що відповідач у строк, встановлений частиною 1 статті 251 Господарського процесуального кодексу України, не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, за висновками суду, в матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

Судом також враховано, що згідно з приписами п. 6.1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до ст. 233 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих позивачем.

У судовому засіданні 04.12.2019 року, відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані позивачем матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Між Приватним акціонерним товариством "Підприємство з експлуатації електричних мереж Центральна Енергетична Компанія (замовник, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю Електро Пром Монтаж (підрядник, відповідач) 15.09.2017 було укладено договір підряду №425 (надалі - Договір), за умовами якого підрядник зобов`язується виконати та здати Замовнику в установлений Договором строк закінчені будівельно - монтажні роботи - «Улаштування трифазного вводу в житловий будинок за адресою: м. Дніпро, вул. П. Чубинського, 2. ОСББ «ЗАТИШОК ДНІІІРО» (КЛ-0,4 кВ від РБ-2 в РУ-0,4 кВ ТП-100 до АВ-вводу в РЩ ж/б № 2 по вул. Л. Чубинського, 2)» (надалі - Об`єкт).

Відповідно до п. 5.2. Договору, строки виконання та закінчення всіх видів (етапів, комплексів) Робіт за цим Договором визначаються Календарним планом виконання робіт (Додаток № 2), який є невід`ємною частиною цього Договору.

Згідно з розділом 3 Договору сторони погодили, що ціна Договору визначається згідно з Кошторисною документацією (Договірною ціною та кошторисами), яка є Додатком № 1 до цього Договору та становить 175901,86 грн., крім того ПДВ в розмірі 20% 35180,37 грн. Загальна ціна Договору з ПДВ складає 211 082,23 грн. (двісті одинадцять тисяч вісімдесят дві грн. 23 коп.)

За умовами договору оплата у розмірі 100 % ціни Договору, визначеної в пункті 3.2. Договору, здійснюється протягом 180 банківських днів після повного закінчення Підрядником всіх робіт, підписання останнього Акту приймання виконаних будівельних робіт Замовником і здачі об`єкта в експлуатацію. За наявності фінансування Замовник має право, але не зобов`язаний здійснити повну або часткову попередню оплату робіт.

За умовами п.4.2.3. договору сторони погодили, що у випадку одержання попередньої оплати та неможливості виконати свої зобов`язання, Підрядник повертає Замовнику одержані грошові кошти не пізніше 5-ти банківських днів з моменту виявлення такої обставини.

На виконання умов договору ПРАТ «ПЕЕМ «ЦЕК» 15 вересня 2017 року було здійснено повну оплату Робіт, що підтверджується Платіжним дорученням № 5769 від 15.09.2017 (копія додається).

За доводами позивача, що підтверджуються матеріалами справи Відповідач не виконав зобов`язання згідно умов Договору, а саме не виконав роботи згідно Календарного плану виконання робіт (Додаток 2 до Договору) та у строк дії Договору (п. 13.1. Договору), не надав ПрАТ «ПЕЕМ «ЦЕК» Акти приймання виконаних будівельних робіт, Акти приймання-передачі змонтованого устаткування, та Довідки КБ-3.

3 метою досудового врегулювання спору позивач керуючись п.п. 6.18, 8.4 та 8.5 договору, на адресу відповідача направив вимогу про повернення переданих коштів, однак, дана вимога залишена без відповіді та задоволення, що і стало підставою звернення до суду.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Проаналізувавши укладений сторонами договір №425 від 15.09.2017, суд дійшов висновку, що останній за своєю правовою природою є договором підряду, а тому виниклі між сторонами спірні правовідносини підпадають під регулювання Глави 33 Господарського кодексу України та нормами глави Цивільного кодексу України.

Оскільки між сторонами по справі склалися господарські правовідносини, то до них слід застосовувати положення Господарського кодексу України як спеціального акту законодавства, що регулює правовідносини у господарській сфері.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно зі статтею 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною першою статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (частина 7 статті 193 Господарського кодексу України).

Відповідно до ст. 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов договору ПРАТ «ПЕЕМ «ЦЕК» 15 вересня 2017 року було здійснено повну оплату Робіт, що підтверджується Платіжним дорученням № 5769 від 15.09.2017 (копія міститься у матеріалах справи).

За умовами п.4.2.3. договору сторони погодили, що у випадку одержання попередньої оплати та неможливості виконати свої зобов`язання, Підрядник повертає Замовнику одержані грошові кошти не пізніше 5-ти банківських днів з моменту виявлення такої обставини.

Матеріалами справи встановлено, що Відповідач не виконав зобов`язання згідно умов Договору, а саме не виконав роботи згідно Календарного плану виконання робіт (Додаток 2 до Договору) та у строк дії Договору (п. 13.1. Договору), не надав ПрАТ «ПЕЕМ «ЦЕК» Акти приймання виконаних будівельних робіт, Акти приймання-передачі змонтованого устаткування, та Довідки КБ-3.

У зв`язку з чим, позивач скориставшись регламентованим договором правом вимагати повернення суми попередньої оплати, звернувся 30.05.2019 до відповідача з вимогою №1401/010.01-04 від 30.05.2019 повернути сплачену ним суму попередньої оплати. Однак дана вимога залишена без відповіді та задоволення, що і стало підставою звернення до суду.

Відповідачем не спростовано доводів позовної заяви, та не надано суду належних та допустимих доказів про наявність інших обставин ніж ті, що досліджені судом.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача попередньої оплати за договором № 425 від 15.09.2017 року у розмірі 211 082,23 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Частиною 4 ст. 13 ГПК України визначено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги приватного акціонерного товариства "Підприємство з експлуатації електричних мереж Центральна Енергетична Компанія, м. Дніпро до Товариства з обмеженою відповідальністю Електро Пром Монтаж, с. Лохово Мукачівського району Закарпатської області про стягнення суми 211 082,23 грн., підлягають задоволенню у повному обсязі.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 13, 73, 74, 76-80, 86, 129, 232, 236-242, Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Електро Пром Монтаж (89634, Закарпатська обл., Мукачівський район, с. Лохово, вул. Центральна, 56А, ) на користь Приватного акціонерного товариства "Підприємство з експлуатації електричних мереж Центральна Енергетична Компанія(49008, м. Дніпро, вул. Дмитра Кедріна, буд. 28, ) суму 211 082,23 грн (двісті одинадцять тисяч вісімдесят дві гривні 23 коп.) попередньої оплати, а також 3 166,24 грн. (три тисячі сто шістдесят шість гривень 24 коп.) на відшкодування витрат по оплаті судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Згідно з пунктом 17.5 розділу ХІ Перехідні положення Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України від 03.10.2017 №2147-VIII до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повний текст рішення складено: 05.12.2019.

Суддя О. Ф. Ремецькі