ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"27" листопада 2019 р. Справа №914/2194/18

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді Скрипчук О.С.
суддів Мирутенка О.Л. Плотніцького Б.Д.
секретар судового засідання Лагутін В.Б.
розглянувши апеляційну скаргу Державного підприємства «Старицький військовий лісгосп» за № 22 від 27.08.2019
на рішення Господарського суду Львівської області від 12.08.2019 (повний текст рішення складено 14.08.2019 року, м. Львів, суддя Березяк Н.Є.)
у справі № 914/2194/18
за позовом: Державного підприємства «Старицький військовий лісгосп», с. Старичі Яворівського району Львівської області
до відповідача-1: Яворівської квартирно-експлуатаційної частини (регіону), м. Яворів Львівської області
до відповідача-2: Військової частини НОМЕР_1 , с. Старичі Яворівського району Львівської області
до відповідача-3: Військової частини НОМЕР_2 , с. Старичі Яворівського району Львівської області
про стягнення 160 875,00 грн. заборгованості.
за участю представників:
від позивача Мацелюх Г.З. - довіреність № 95 від 23.10.2019
від відповідача-1 :Прийма І.С. - довіреність № 4 від 15.02.2019
від відповідача 2: Cокирка Н.А. - довіреність № 97 від 10.01.2019
від відповідача 3 : Цінкевич М.Б. - довіреність № 1330/1 від 29.03.2019
ВСТАНОВИВ:
ДП «Івано-Франківський військовий лісокомбінат» в особі Старицького військового лісгоспу звернувся із позовом до Яворівської квартирно-експлуатаційної частини (регіону), Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 про стягнення. 160 875,00 грн. заборгованості.
Рішенням Господарського суду Львівської області від 12.08.2019 року у справі № 914/2194/18 у задоволенні позову відмовлено.
Рішення суду мотивоване тим, що позивач не надав суду договорів, укладених з Яворівською КЕЧ про закупівлю дров на зазначену в позовній заяві суму. Крім цього, відсутні будь які документи, якими передбачено відпуск Яворівською КЕЧ району дров для військових частин. Також, товарно-транспортні накладні, якими позивач підтверджує поставку відповідачам, є неналежними доказами поставки дров.
Не погоджуючись із рішенням суду, ДП «Старицький військовий лісгосп» подав апеляційну скаргу, в якій заявив клопотання про залучення його до участі у справі, як правонаступника позивача, оскільки відповідно до Наказу Міністерства оборони України № 94 від 04.03.2019 «Про реорганізацію державного підприємства «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат» було створено ДП «Старицький військовий лісгосп» до якого перейшли за розподільчим балансом, у відповідній частині, майно, права та обов`язки ДП «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат».
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 27.11.2019 клопотання ДП Старицький військовий лісгосп про заміну сторони його правонаступником задоволено та замінено позивача Державне підприємство Івано-Франківський військовий лісокомбінат в особі Старицького військового лісгоспу на його правонаступника Державне підприємство Старицький військовий лісгосп.
Скаржник в апеляцій скарзі просить рішення Господарського суду Львівської області від 12.08.2019 у справі № 914/2194/18 скасувати та прийняти нове, яким позовні вимоги задоволити повністю.
Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення порушено норми матеріального та процесуального права. А саме, скаржник стверджує, що судом першої інстанції не було взято до уваги листи підтвердження № 10 від 19.01.2018, № 3 від 09.02.2018, № 9 від 19.01.2018, № 455 від 01.02.2018 про факт отримання дрів паливних військовими частинами А 2615, А 4150.
Посилаючись на статті 202, 205 Цивільного кодексу України, ч.1.ст.181 Господарського кодексу України, скаржник вважає, що між сторонами був укладений договір поставки, тому відповідачі зобов`язані здійснити належне виконання зобов`язань, зокрема провести остаточний розрахунок за отриману продукцію.
Відповідачами до суду подано відзиви № 3784 від 07.10.2019, № 3070 від 10.10.2019, № 532214 від 10.10.2019 на апеляційну скаргу в яких просять апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Львівської області від 12.08.2019 у справі № 914/2194/18 без змін.
Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються доводи та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, заслухавши в судовому засіданні доводи представників сторін, суд встановив наступне.
Як стверджує позивач, в січні 2017 Старицьким військовим лісгоспом Державного підприємства «Івано- Франківський військовий ліспромкомбінат» для Яворівської квартирно - експлуатаційної частини району було відпущено дрова паливні м`яких порід 55 м. куб., дрова твердих порід 90 м. куб. на загальну суму 61 830.00 грн., згідно товаро - транспортних накладних №000041/9 від 19.01.2017, . №000041/2 від 25.01.2017, №000041/5 від 27.01.2017, .№ 000041/6 від 25.01.2017, № 000041/7 від 21.01.2017, № 000041/8 від 20.01.2017, № 000041/18 від 28.01.2017, .№ 000041/17 від 28.01.2017, № 000041/19 від 30.01.2017, № 000041/20 від 30.01.2017 , № 000041/21 від 30.01.2017, № 000041/16 від 30.01.2017.
Позивач вважає, що вказані дрова були отримані військовою частиною А 4150, згідно нарядів отриманих від Яворівської КЕЧ району
Також апелянт стверджує, що в січні 2017 року, згідно товаро - транспортних накладних № 000041/10 від 27.01.2017, №000041/12 від 27.01.2017, №000041/1 від 23.01.2017, № 000041/3 від 23.01.2017, № 000041/4 від 23.01.2017, № 000041/11 від 24.01.2017, № 000041/13 від 26.01.2017, № 000041/14 від 25.01.2017, № 000041/15 від 26.01.2017, № 000045/1 від 23.01.2017, № 000045/2 від 24.01.2017, № 000043/3 від 24.01.2017 було відпущено дрова паливні м`яких порід 17.4 м. куб., дрова твердих порід 87.8 м. куб. на загальну суму 54 642,00 грн. для Яворівської квартирно - експлуатаційної частини району, які були отримані військовою частиною А 2615 згідно нарядів отриманих від Яворівської КЕЧ району.
На думку позивача, факт отримання даної продукції військовими частинами А 4150 та А 2615 підтверджується листами № 9 від 19.01.2018, № 455 від 01.02.2018, № 10 від 19.01.2018 та № 3 від 09.02.2018.
Крім того, позивач стверджує, що в січні 2017 року Старицький військовий лісгосп Державного підприємства «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат» відпустив Яворівській КЕЧ району дрова паливні згідно товаро-транспортних накладних № 000017/1 від 11.01.2017, № 000017/2 від 12.01.2017, № 000017/3 від 06.01.2017, № 000017/6 від 13.01.2017, № 000017/12 від 17.01.2017, № 000017/13 від 17.01.2017, № 000017/14 від 17.01.2017, № 000017/15 від 17.01.2017 дрова паливні м`яких порід в кількості 28 м. куб., дрова твердих порід 78 м. куб. на загальну суму 46 152,00 грн. з якої відповідачами було сплачено лише 1749,00 грн.
31.10.2017 Старицьким військовим лісгоспом Державного підприємства «Івано- Франківський військовий ліспромкомбінат » на адресу Яворівської КЕЧ району, була скерована претензія №379, якою просить розглянути дану вимогу та оплатити протягом семи днів з дня отримання вимоги, кошти в сумі 160 875.20 грн.
У відповіді на претензію від 16.11.2017 №3169 Яворівська КЕЧ (району) відмовила у задоволенні претензії, у зв`язку із відсутністю підтверджуючих документів щодо заявленої заборгованості.
При винесенні постанови колегія суддів виходила з наступного.
Відповідно до ч.1. ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно з ч.4. ст. 203 ЦК України правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.
Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.
Згідно з ч.ч.1-3 ст.180 ГК України зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства. Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода. При укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.
Відповідно до ч.1 ст.181 зазначеного Кодексу господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.
Згідно з ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди."
Частиною 2 ст.712 ЦК України встановлено, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю - продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
Згідно ст.655 ЦК України за договором купівлі - продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
З матеріалів справи вбачається і не заперечується самим позивачем, що між сторонами не було укладено письмового договору на поставку паливних дров для військових частин на зазначену в позовній заяві суму.
Факт поставки товару позивач доводить товаро - транспортними накладними, а факт отримання товару військовими частинами А 4150 та А 2615 доводить листами командирів військових частин, в яких вони підтверджують отримання дров паливних за вищевказаними товаро - транспортними накладними. Зокрема, лист ВЧ А 4150 № 455 від 01.02.2018 та лист ВЧ 2615 № 3 від 09.02.2018.
Натомість, відповідачі заперечують отримання лісопродукції у січні 2017 на зазначену суму в позовній заяві.
Водночас, суд апеляційної інстанції зазаначає, що наказом МОУ № 448 від 03.07.2013 року «Про затвердження Положення про організацію квартирно - експлуатаційного забезпечення Збройних Сил України» ( Положення) затверджено порядок забезпечення військових частин твердим паливом, в даному випадку дровами.
Відповідно до розділу Х 10 Положення забезпечення військових частин твердим та рідким паливом здійснюється Головним КЕУ ЗС України централізовано через КЕВ ( КЕЧ). Заявки на паливо подаються військовими частинами в кінці року на наступний рік. Рахунок потреби в паливі виконується згідно з нормативними документами і зведені заявки подаються до 10 грудня поточного року до КЕУ. Узагальнені заявки КЕУ подаються до 20 грудня поточного року до Головного КЕУ ЗСУ. Тверде паливо військові частини одержують через паливний склад Яворівської КЕЧ району від постачальників з якими укладаються договори на закупівлю дров паливних.
Відтак, законодавством встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення договорів для забезпечення військових частин твердим паливом.
Як вбачається з матеріалів справи, позивач не надав суду договорів, укладених з Яворівською КЕЧ про закупівлю дров на зазначену в позовній заяві суму.
Разом з тим, вчинення особою дій, спрямованих на виконання умов договору, має підтверджуватись відповідними документами.
Статтею 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Згідно ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.
Відповідно до ст. 77 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
На підтвердження постачання дров позивач також надає листи В/Ч 4150 за № 455 від 01.02.2018 р. та В/Ч А 2615 за № 3 від 09.02.2018 р, які не є належними і допустимими доказами поставки дров позивачем, оскільки позивачем не долучено до матеріалів справи нарядів від Яворівської КЕЧ району на підставі яких відпускались дрова військовим частинам.А відтак, доводи апелянта про те, що вищевказані листи підтверджують факт отримання відповідачами лісопродукції т є необґрунтованими.
Що стосується товарно-транспортних накладних, якими позивач підтверджує поставку паливних дров відповідачам, то суд апеляйційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що вони є неналежними доказами, в розумінні 76-79 ГПК України, з огляду на наступне.
Законом України « Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та наказом Міністерства Фінансів України № 88 від 24.05.1995 р. «Про затвердження Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку» передбачений перелік документів на підставі, яких відпускається продукція (видаткова накладна, довіреність, товарно-транспортні накладні, договір). Однак в законі також передбачено, що для здійснення господарської операції на підставі первинних документів має бути призначена особа, відповідальна за проведення таких операцій, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
В долучених позивачем товарно-транспортних накладних відсутні дані про особу, яка отримувала дрова, відсутні записи про довіреність , її номер та дату видачі і особу що її видала, відсутнє прізвище особи, що поставила підпис, на всіх накладних відсутня печатка вантажоодержувача.
Зокрема, товаро - транспортні накладні №000041/9 від 19.01.2017, №000041/2 від 25.01.2017, №000041/5 від 27.01.2017, .№ 000041/6 від 25.01.2017, № 000041/7 від 21.01.2017, № 000041/8 від 20.01.2017, № 000041/18 від 28.01.2017, .№ 000041/17 від 28.01.2017, № 000041/19 від 30.01.2017, № 000041/20 від 30.01.2017 , № 000041/21 від 30.01.2017, № 000041/16 від 30.01.2017, № 000017/12 від 17.01.2017, № 000017/13 від 17.01,2017 підписані Шалар В.Г. особу і посаду якого не встановлено, який не є працівником Яворівської КЕЧ. Вантажоодержувачем по цих ТТН зазначено Яворівську КЕЧ 28 бригаду, але жодних документів, які б підтверджували факт замовлення дров Яворівською КЕЧ району для 28 бригади, договорів на закупівлю дров, видаткових накладних, довіреностей на отримання продукції позивач суду не надав.
Товарно-транспортні накладні №000041/1 від 23.01.2017, №000041/12 від 27.01.2017, № 000041/3 від 23.01.2017, № 000041/4 від 23.01.2017, № 000041/11 від 24.01.2017, № 000041/13 від 26.01.2017, № 000041/14 від 25.01.2017, № 000041/15 від 26.01.2017, № 000045/1 від 23.01.2017, № 000045/2 від 24.01.2017№ 000017/1 від 11,01.2017, № 000017/2 від 12.01.2017, № 000017/3 від 06.01.2017, № 000017/6 від 13.01.2017, № 000017/14 від 17.01.2017, № 000017/15 від 17.01.2017 взагалі не містять жодного підпису вантажоодержувача.
Частиною 1 ст. 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безсторонньому дослідженні наявних у справі доказів.
Однак, апелянтом всупереч вищенаведеним нормам права, не подано доказів, які б підтвердили факти, викладені в позовній заяві, а доводи, наведені в апеляційній скарзі, не спростовують правомірність висновків, викладених в оскаржуваному рішенні суду першої інстанції.
Доводи апелянта, що між сторонами було укладено господарські договори у спрощений спосіб, як це передбачено ст. 181 ГК України спростовуються матеріалами справи.
Таким чином, матеріали справи свідчать про те, що, приймаючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, місцевий господарський суд всебічно, повно і об`єктивно дослідив матеріали справи в їх сукупності, дав вірну юридичну оцінку обставинам справи та прийняв рішення, яке відповідає вимогам закону та обставинам справи.
Враховуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла до висновку, що рішення Господарського суду Львівської області від 12.08.2019 слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.
Оскільки, апеляційна скарга до задоволення не підлягає, то відповідно понесені судові витрати на сплату судового збору за подання апеляційної скарги залишаються за скаржником.
Керуючись ст.ст. 269, 270, 275, 276, 281, 282 Господарського процесуального кодексу України, -
Західний апеляційний господарський суд
П О С Т А Н О В И В :
1. У задоволенні апеляційної скарги Державного підприємства «Старицький військовий лісгосп» відмовити.
2. Рішення Господарського суду Львівської області від 12.08.2019 року у справі № 914/2194/18 залишити без змін.
3. Судовий збір, сплачений за апеляційну скаргу покласти на скаржника.
4. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Строки та порядок оскарження постанов (ухвал) апеляційного господарського суду визначені § 1 глави 2 Розділу IV ГПК України.

Повний текс постанови складено 03.12.2019

Головуючий - суддя Скрипчук О.С.

суддя Мирутенко О.Л.

суддя Плотніцький Б.Д.