УХВАЛА

про призначення судової експертизи

м. Київ

27.11.2019Справа № 910/1554/19

Господарський суд міста Києва у складі судді Курдельчука І.Д., за участю секретаря судового засідання Росущан К.О. розглядаючи у відкритому підготовчому засіданні клопотання фізичної особи-підприємця Бучацького Андрія Михайловича про призначення судової бухгалтерської експертизи

у справі №910/1554/19

за позовом фізичної особи-підприємця Бучацького Андрія Михайловича ( АДРЕСА_1 )

до акціонерного товариства «УКРСИББАНК» (04070, м. Київ, вул. Андріївська, будинок 2/12) і товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» (04080, м. Київ, вул. Кирилівська, будинок 69; 04071, м. Київ, вул. Межигірська, 22)

про визнання незаконними дії з нарахування фактичного розміру грошового зобов`язання та зобов`язання за кредитними договорами та зобов`язання здійснити перерахунок,

позивача Бучацький А.М. , паспорт серія НОМЕР_1 ,

відповідача 1, Люта В.В., довіреність № 13-2-02/4548 від 01.02.19,

відповідача2 не з`явились,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Господарського суду міста Києва знаходиться позов фізичної особи-підприємця Бучацького Андрія Михайловича (далі - Підприємець) до акціонерного товариства «УКРСИББАНК» (далі - Банк) та товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» (далі - Товариство) про:

- визнання незаконним розміру грошового зобов`язання у сумі 211 603,38 грн. за кредитним договором від 24.01.2008 № 0 (далі - Договір-1);

- визнання незаконним розміру грошового зобов`язання у сумі 664 174 грн. за кредитним договором від 02.07.2008 № 113675000 (далі - Договір-2) з урахуванням несплачених відсотків у сумі 37 171,07 доларів США;

- зобов`язання відповідачів здійснити перерахунок фактичного розміру грошового зобов`язання за кредитним Договором-1 із застосуванням 14% річних за користування кредитом та врахувати раніше сплачені кошти;

- зобов`язання відповідачів здійснити перерахунок фактичного розміру грошового зобов`язання за кредитним Договором-2 без нарахування несплачених відсотків у сумі 37 171,07 доларів США та врахувати раніше сплачені кошти.

Підприємець обґрунтовує позовні вимоги таким:

- 24.01.2008 Підприємцем (іпотекодавець) і Банком (іпотекодержатель) було укладено договір іпотеки №13134, за умовами якого іпотекодавець передає в іпотеку іпотекодержателю таке нерухоме майно - нерухомість, яке належить позичальнику, а саме: нежилі приміщення номер 18 та номер 19 (в літ. В), загальною площею 265,4 кв.м., які знаходяться за адресою: АДРЕСА_2; предметом іпотеки є власність іпотекодавця на підставі договору купівлі-продажу нежилих приміщень, посвідченого Ганчук З.М., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 25.11.2015 за реєстровим №4415, зареєстрованого в Державному реєстрі правочинів 13.10.2007 №2416015 і немає жодних договірних змін строків позовної давності, щодо правочинів на підставі яких іпотекодавець отримає право власності на предмет іпотеки;

- 24.01.2008 Підприємцем (позичальник) і Банком (банк) було укладено Договір-1, за умови якого Банк зобов`язується надавати позичальнику, а позичальник зобов`язується прийняти належним чином використовувати і повернути Банку кредит у формі невідновлювальної кредитної лінії в національній валюті України в сумі ліміту кредитної лінії, що дорівнює 454 500 грн. у порядку і на умовах визначених у Договорі-1;

- Підприємець зазначив, що Банк своїми діями унеможливив виконання позивачем умов кредитного договору з поверненню кредитних коштів, що встановлено Печерським районним судом міста Києва від 26.07.2016 у справі №757/14693/16-к та безпідставно нарахував відсотки за кредитним договором; договором факторингу від 12.12.2011 № 1 та договором відступлення права вимоги від 12.12.2011 передано право їх вимоги Товариству, яке керуючись вказаними договорами здійснило незаконний продаж майна Підприємця.

В своїй сукупності позовні вимоги ґрунтуються на неправильному нарахуванні відсотків та інших платежів, незаконному підвищенні відсотків за кредитним договором, невідповідності суми заборгованості первинним документам, невідповідності зарахування кредитних коштів умовам кредитного договору та невідповідності розрахунку суми заборгованості умовам кредитного договору.

Відповідачі заперечуючи проти позову посилаються на те, що спірні відносини ґрунтуються на обставинах, які були предметом розгляду судів і розмір зобов`язань визначений в судових рішеннях , які набрали законної сили.

Позивач клопотав про призначення судової економічної експертизи зазначив, що немає змоги достовірно визначити зобов`язання, яке випливає з укладеного ним кредитного договору, а матеріали справи не містять об`єктивних даних для визначення зобов`язання у валюті відмінній від обумовленої у первісно укладеному договорі.

Крім того, внаслідок незаконних дій працівника Банку було змінено умови договору як щодо відсоткових ставок, так і щодо порядку зарахування платежів і врахування курсу гривні до іноземних валют.

Відповідач - 2 письмово заперечував проти експертизи, вказував, що матеріали справи не містять документів необхідних для експертизи, а клопотання є зловживанням процесуальними правами позивача.

Дослідивши клопотання, заслухавши пояснення сторін, суд виходить із такого.

Відповідно до частини 1 статті 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи (частина 5 статті 236 Господарського процесуального кодексу України).

Для правильного вирішення даного спору, матеріали справи не містять об`єктивних і достовірних даних для однозначного висновку про розмір отриманого і повернутого кредиту з урахуваннях визначених сторонами процентних ставок та інших обов`язкових платежів (комісій, курсових різниць, тощо).

Відповідно до положень частини першої статті 99 ГПК України суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.

В силу приписів частини першої статті 100 ГПК України про призначення експертизи суд постановляє ухвалу, в якій зазначає підстави проведення експертизи, питання, з яких експерт має надати суду висновок, особу (осіб), якій доручено проведення експертизи, перелік матеріалів, що надаються для дослідження, та інші дані, які мають значення для проведення експертизи.

Суд створ

Відповідно до пунктів 4-6 частини 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України одними із принципів господарського судочинства є змагальність сторін, диспозитивність та пропорційність.

Водночас, слід зазначити, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права, одним з елементів якого є принцип правової визначеності.

Ключовим елементом принципу правової визначеності є однозначність та передбачуваність правозастосування, а отже, системність та послідовність у діяльності відповідних органів, насамперед судів.

Суб`єкти (учасники спору) завжди повинні мати можливість орієнтувати свою поведінку таким чином, щоб вона відповідала вимогам норми на момент вчинення дії.

У справі ЄСПЛ "Sunday Times v. United Kingdom" суд вказав, що прописаний у Конвенції термін "передбачено законом" передбачає дотримання такого принципу права як принцип визначеності. Суд стверджує, що термін "передбачено законом" передбачає не лише писане право, як-то норми писаних законів, а й неписане, тобто усталені у суспільстві правила та засади моральності суспільства.

До цих правил, які визначають сталість правозастосування, належить і судова практика.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) вимагає, щоб усе право, чи то писане, чи неписане, було достатньо чітким, щоб дозволити громадянинові, якщо виникне потреба, з належною порадою передбачати певною мірою за певних обставин наслідки, що може спричинити певна дія.

Вислови "законний" та "згідно з процедурою, встановленою законом" зумовлюють не лише повне дотримання основних процесуальних норм внутрішньодержавного права, але й те, що будь-яке рішення суду відповідає меті і не є свавільним (рішення ЄСПЛ у справі "Steel and others v. The United Kingdom").

Отже, правові норми та судова практика підлягають застосуванню таким чином, яким вони є найбільш очевидними та передбачуваними для учасників цивільного обороту в Україні.

Відповідно до статті 14 ГПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.1 ).

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності (ч.2).

Згідно зі ст.15 цього Кодексу суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо (ч.1).

Водночас в силу положень частини п`ятої ст. 13 ГПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у разі необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Враховуючи викладене для правильного вирішення спору суду є необхідним визначити точну суму, яку позивач був зобов`язаний станом на 12.12.2011, тобто момент відступлення права вимоги за кредитним договором відповідачем-1 відповідачу-2.

Для проведення судової економічної експертизи зобов`язати сторони надати Кредитний договір та всі додатки до нього; Додаткові угоди та всі додатки до них; Договори страхування за кредитним договором, в т.ч. предмету іпотеки, життя, титулу, фінансових ризиків (за наявності таких) та квитанції щодо сплати страхових платежів; Договори пов`язані з кредитним договором та додатковими угодами до нього (іпотеки, поруки, банківського рахунку, купівлі-продажу та ін.) та платіжні документи (квитанції) по ним; Первинні документи (заяви на видачу кредитних коштів, меморіальні ордери, платіжні доручення), які підтверджують видачу кредитних коштів та сплату всіх супутніх послуг по кредиту (послуги нотаріусів, оцінювачів, комісій, страхування, інших послуг; Виписки банку по всім аналітичним рахункам відкритих для обліку кредиту (тіло кредиту та відсотки) та операцій по штрафним санкціям. Тарифи банку на дату укладення кредитного договору (за наявності).

Розглянувши подане клопотання про призначення судової експертизи, суд дійшов до висновку про наявність підстав для його задоволення.

Предметом Договору №0 від 24.01.2008 є відкриття Позичальнику не поновлювану Кредитну лінію з лімітом 454 500,00грн., а Позичальник зобов`язується здійснювати погашення отриманого за рахунок Кредитної лінії кредиту, сплачувати Проценти за користування Кредитом та комісії, передбачені Тарифами Банку в строки і сумах, згідно з умовами цього Договору.

Тобто, умовами Кредитного договору визначено порядок нарахування та сплати процентів за користування Кредитом по Кредитному договору, зокрема проценти нараховуються і підлягають оплаті щомісяця.

Отже, оскільки предметом спору у даній справі є вимоги позичальника визначити незаконними нарахування та вимоги боргу за кредитом та процентів за користування кредитом, в розмірах, які суперечать умовам договору, а в матеріалах позовної заяви та додатках до неї на підтвердження розміру зобов`язання, та ціни вимоги і позову, містяться численні зміни і доповнення у вигляді додаткових договорів і документи суперечливого змісту, суд, з метою встановлення фактичної заборгованості вказує, що для роз`яснення вказаних питань, що виникли при вирішенні господарського спору є необхідність в спеціальних знаннях.

Відповідно до ст. 17 Закону України „Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006 року № 3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію (Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод) та практику Суду (Європейського суду з прав людини) як джерело права.

Рішеннями ЄСПЛ у справах „Dombo Beheer B.V. v. the Netherlands" від 27.10.1993 (п. 33), та „Ankerl v. Switzerland" від 23.10.1996 (п. 38) встановлено, що принцип рівності сторін у процесі - у розумінні „справедливого балансу" між сторонами - вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони. Рівність засобів включає: розумну можливість представляти справу в умовах, що не ставлять одну сторону в суттєво менш сприятливе ніж іншу сторону; фактичну змагальність; процесуальну рівність; дослідження доказів, законність методів одержання доказів; мотивування рішень.

Крім того, принцип змагальності тісно пов`язаний з принципом рівності, тоді як рівноправність сторін - один із необхідних елементів принципу змагальності, „без якого змагальність як принцип не існує". Рівноправність сторін є суттю змагальності, бо тільки через рівні можливості сторін можлива реалізація принципу змагальності.

Також, у рішенні ЄСПЛ „Дульський проти України" від 01.06.2006 року (заява № 61679/00), зазначено, що експертиза, призначена судом, є одним із засобів встановлення або оцінки фактичних обставин справи і тому складає невід`ємну частину судової процедури. Більше того, суд вирішує питання щодо отримання додаткових доказів та встановлює строк для їх отримання.

Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 99 Господарського процесуального кодексу України, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов:

1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, господарський суд призначає судову експертизу. Учасники судового процесу мають право пропонувати господарському суду питання, які мають бути роз`яснені судовим експертом. Остаточне коло цих питань встановлюється господарським судом в ухвалі;

2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликати обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.

Статтею 14 Закону України "Про судову експертизу" передбачено відповідальність судового експерта, зокрема судовий експерт на підставах і в порядку, передбачених законодавством, може бути притягнутий до дисциплінарної, матеріальної, адміністративної чи кримінальної відповідальності.

Враховуючи вищезазначену практику ЄСПЛ та той факт, що роз`яснення питань, що виникли при вирішенні даного спору потребують спеціальних знань, Господарський суд міста Києва вважає за необхідне задовольнити клопотання відповідача та призначити судово-економічну експертизу.

Зважаючи на те, що наявні докази у справі на підтвердження ціни позову, містять численні зміни і доповнення у вигляді додаткових договорів та документи суперечливого змісту, а питання встановлення вірного розрахунку суми позову, зокрема суми основного боргу та процентів за користування кредитом є предметом позовних вимог, то проведення судово-економічної експертизи має істотне значення для справи.

Відповідно до п. 8 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 №4 «Про деякі питання практики призначення судової експертизи» визначаючись з експертною установою, яка проводитиме судову експертизу, господарський суд має враховувати положення пункту 1.5 Інструкції, згідно з якими експертизи проводяться, як правило, за зонами регіонального обслуговування. Цим же пунктом передбачено, що за наявності обставин, які зумовлюють неможливість або недоцільність проведення експертизи за зоною обслуговування, особа або орган, які призначають експертизу, зазначивши відповідні мотиви, можуть доручити її виконання експертам іншої установи. З урахуванням наведеного, а також припису пункту 3 частини другої статті 86 ГПК, у разі призначення господарським судом судової експертизи не за зоною регіонального обслуговування мотиви такого призначення мають бути зазначені в ухвалі про призначення експертизи.

Судом не встановлено, а сторонами не доведено та не обґрунтовано, обставин які зумовлюють неможливість або недоцільність проведення експертизи за зоною обслуговування в м. Києві.

Відтак, суд дійшов до висновку про необхідність призначення судово-економічної експертизи, проведення якої слід доручити Київському науково-дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України (03680, м. Київ, вул. Смоленська, 6).

Керуючись ст.ст. 100, 185, 234-235 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

1.Призначити по справі № 910/1554/19 судову економічну експертизу, проведення якої доручити Київському науково-дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України (03680, м. Київ, вул. Смоленська, 6).

Відповідно до ст. 14 Закону України "Про судову експертизу" попередити експерта про кримінальну відповідальність у відповідності із ст.ст. 384 та 385 Кримінального кодексу України.

2. Зобов`язати фізичну особу-підприємця Бучацького Андрія Михайловича ( АДРЕСА_1 ), акціонерне товариство «УКРСИББАНК» (04070, м. Київ, вул. Андріївська, будинок 2/12) і товариство з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» (04080, м. Київ, вул. Кирилівська, будинок 69; 04071, м. Київ, вул. Межигірська, 22) для проведення судової економічної експертизи надати суду:

Кредитний договір №0 від 24.01.2008 та всі додатки до нього в редакціях наявних у них;

Додаткові угоди та всі додатки до них;

Договори страхування за кредитним договором, в т.ч. предмету іпотеки, життя, титулу, фінансових ризиків (за наявності таких) та квитанції щодо сплати страхових платежів;

Договори пов`язані з кредитним договором та додатковими угодами до нього (іпотеки, поруки, банківського рахунку, купівлі-продажу та ін.) та платіжні документи (квитанції) по ним;

Первинні документи (заяви на видачу кредитних коштів, меморіальні ордери, платіжні доручення), які підтверджують видачу кредитних коштів та сплату всіх супутніх послуг по кредиту (послуги нотаріусів, оцінювачів, комісій, страхування, інших послуг;

Виписки банку по всім аналітичним рахункам відкритих для обліку кредиту (тіло кредиту та відсотки) та операцій по штрафним санкціям;

Тарифи банку на дату укладення кредитного договору (за наявності).

3. Поставити на вирішення експерта (експертів) наступне питання:

- Яка сума заборгованості фізичної особи-підприємця Бучацького Андрія Михайловича ( АДРЕСА_1 ) перед акціонерним товариством «УКРСИББАНК» (04070, м. Київ, вул. Андріївська, будинок 2/12)

по Кредитному Договору №0 від 24.01.2008, станом на 12.12.2011 ?

Зобов`язати фізичну особу-підприємця Бучацького Андрія Михайловича оплатити вартість витрат по проведенню експертизи протягом 10 днів з моменту отримання рахунку.

Матеріали справи №910/1554/19 передати до Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України (03680, м. Київ, вул. Смоленська, 6).

Ухвала набрала законної сили 27.11.19.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Північного апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва протягом десяти днів з дня проголошення.

Суддя І.Д.Курдельчук