ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" листопада 2019 р. Справа№ 927/186/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Суліма В.В.

суддів: Майданевича А.Г.

Пономаренка Є.Ю.

при секретарі судового засідання : Стаховській А.І.

за участю представників сторін:

від позивача: Щиглов Є.О.;

від відповідача: Ортинська М.Ю.,

розглянувши апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Нью Сіті Девелоперс"

на рішення Господарського суду Чернігівської області від 19.06.2019 року (повний текст складено 27.06.2019 року)

на додаткове рішення Господарського суду Чернігівської області від 04.07.2019

у справі № 927/186/19 (суддя: Книш Н.Ю.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Нью Сіті Девелоперс"

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Вебпродакшн"

про розірвання договору та стягнення коштів в сумі 133 470,41 грн

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Нью Сіті Девелоперс" (далі - позивач) звернулось до Господарського суду Чернігівської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Вебпродакшн" (далі - відповідач) про розірвання договору № від 03.11.2016 року про надання послуг з технічної підтримки програмного забезпечення та про надання права користування об`єктом права інтелектуальної власності, що укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Нью Сіті Девелоперс" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Вебпродакшн" та про стягнення 133 470,41 грн, з яких: 78 909,60 грн - основна сума боргу, 4 955,05 грн - 3% річних, 27 771,64 грн - пеня, 21 834,12 грн - інфляційні збитки.

Позовні вимоги мотивовані тим, що у січні 2017 року між сторонами обговорювалося питання налаштування програмного забезпечення, зокрема, щодо оформлення технічного завдання, що підготовлювалось відповідачем для узгодження з позивачем, проте 25.01.2017 року позивач не погодився з технічним завданням. Позивач стверджує, що відповідачем до теперішнього часу результати робіт, а саме: Технічне завдання (далі ТЗ) на розробку додаткових модулів, налаштування і впровадження СRМ системами ОnеВох, так і не надано, будь-яких Актів прийняття-здачі наданих послуг позивачу не надано та не підписано. Позивач вважає, що вказані обставини, дозволяють стверджувати про невиконання відповідачем умов Договору, що є прямою підставою для його розірвання та для стягнення коштів. Крім того, позивач посилається на постанову Північного апеляційного господарського суду від 18.12.2018 року у справі №927/462/17 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Нью Сіті Девелоперс" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Вебпродакшн" про стягнення 78909,60 грн, якою залишено без змін рішення Господарського суду Чернігівської області від 23.05.2018 року про відмову у позові, якою встановлено ряд обставин, які не підлягають доказуванню.

Господарський суд Чернігівської області повністю відмовив в задоволенні позовних вимог своїм рішенням від 19.06.2019 року (повний текст складено 27.06.2019 року).

27.06.2019 року від відповідача надійшла заява, до якої за поясненням останнього додані документи на підтвердження судових витрат у розмірі 50 800,00 грн, які сплачені у зв`язку з розглядом справи № 927/186/19, та докази її направлення позивачу.

Господарський суд Чернігівської області частково задовольнив заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Вебпродакшн" своїм додатковим рішенням від 04.07.2019 року та присудив до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Нью Сіті Девелоперс" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Вебпродакшн" 26 600,00 грн витрат на правничу (правову) допомогу; в частині вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Вебпродакшн" про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Нью Сіті Девелоперс" витрат на правничу (правову) допомогу у розмірі 24200,00 грн - відмовив.

Не погодившись з прийнятим рішенням від 19.06.2019 року, Товариство з обмеженою відповідальністю "Нью Сіті Девелоперс" звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій просить повністю скасувати рішення у даній справі та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована тим, що Господарський суд Чернігівської області, визнав обставини встановленими, які є недоведеними і мають значення для справи, неправильно застосував норми процесуального та матеріального, зокрема, не застосував до спірних правовідносин правовий висновок викладений в постанові Північного апеляційного господарського суду від 18.12.2018 у справі №927/462/17 факту, якою було встановлено, що між сторонами було укладено договір № про надання послуг з технічної підтримки програмного забезпечення та про права користування об`єктом права інтелектуальної власності.

Крім того, скаржник зазначив, що суд першої інстанції дійшов не вірного висновку, що між сторонами не було укладено договору у письмовій формі, не було погоджено сторонами під час укладання договору послуги у спрощений спосіб.

Також, скаржник вказав, що між сторонами існували зобов`язальні відносини згідно договору № від 03.11.2016 року про надання послуг з технічної підтримки програмного забезпечення та про надання права користування об`єктом права інтелектуальної власності та які регулюються главою 63 Цивільного кодексу України.

При цьому, скаржник вказав, що відповідачем до теперішнього часу результати робіт, а саме: технічне завдання на розробку додаткових модулів, налаштування і впровадження CRM системи OneBox, так і не надано, будь-яких актів прийняття-здачі наданих послуг позивачу не надано та не підписано, вказана CRM системи OneBox не відповідала вимогам позивача.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.07.2019 року справу № 927/186/19 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Сулім В.В., судді: Пономаренко Є.Ю., Руденко М.А.

Північний апеляційний господарський суд апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Нью Сіті Девелоперс" на рішення Господарського суду Чернігівської області від 19.06.2019 року у справі №927/186/19 залишив без руху своєю ухвалою від 22.07.2019 року.

Апелянтом протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху було усунено недоліки та подано до суду апеляційної інстанції докази, що підтверджують сплату судового збору у розмірі 121,58 грн, шляхом подання відповідної заяви.

Відтак, скаржником було усунено недоліки поданої апеляційної скарги.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.08.2019 року, у зв`язку з перебуванням суддів Пономаренко Є.Ю., Руденко М.А., у відпустці, було сформовано для розгляду апеляційної скарги у справі № 927/186/19 нову колегію суддів у складі: головуючого судді: Суліма В.В., суддів: Майданевич А.Г., Ткаченко Б.О.

Північний апеляційний господарський суд відкрив апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Нью Сіті Девелоперс" на рішення Господарського суду Чернігівської області від 19.06.2019 року у справі №927/186/19, та призначив розгляд справи на 10.10.2019 року своєю ухвалою від 29.08.2019 року.

Крім того, Товариство з обмеженою відповідальністю "Нью Сіті Девелоперс"Не погодившись з прийнятим додатковим рішенням, звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати додаткове рішення у даній справі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що Господарський суд Чернігівської області, визнав обставини встановленими, які є недоведеними і мають значення для справи, неправильно застосував норми процесуального права.

Так, скаржник зазначив, що суд не перевірив та не встановив факту відсутності у справі доказів, які б підтверджували безпосереднє зарахування коштів на банківський рахунок АО «Аіпістайл» від відповідача за договором про надання правничої допомоги №АА/000014 від 26.07.2018 року укладеним між АО "АЙПІСТАЙЛ" та Товариством з обмеженою відповідальністю «Венбпродакшн», адже виходячи із платіжних доручень на які у своєму рішенні послався суд, встановити факт надходження коштів на рахунок адвокатського об`єднання від відповідача не можливо.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.08.2019 року справу № 927/186/19 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Сулім В.В., судді: Пономаренко Є.Ю., Руденко М.А.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.08.2019 року, у зв`язку з перебуванням суддів Пономаренко Є.Ю., Руденко М.А., у відпустці, було сформовано для розгляду апеляційної скарги у справі № 927/186/19 нову колегію суддів у складі: головуючого судді: Суліма В.В., суддів: Майданевич А.Г., Ткаченко Б.О.

Північний апеляційний господарський суд відкрив апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Нью Сіті Девелоперс" на додаткове рішення Господарського суду Чернігівської області від 04.07.2019 року у справі №927/186/19, та призначив до спільного розгляду справи на 10.10.2019 року своєю ухвалою від 29.08.2019 року.

25.09.2019 року через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів від представника відповідача до суду надійшли відзиви на апеляційні скарги.

Витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.10.2019 року, у зв`язку з перебуванням судді Ткаченка Б.О., у відпустці, було сформовано для розгляду апеляційних скарг у справі № 927/186/19 нову колегію суддів у складі: головуючого судді: Суліма В.В., суддів: Пономаренко Є.Ю., Майданевич А.Г.

Північний апеляційний господарський суд прийняв апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Нью Сіті Девелоперс" на рішення Господарського суду Чернігівської області від 19.06.2019 та на додаткове рішення Господарського суду Чернігівської області від 04.07.2019 року у справі №927/186/19 до провадження у складі нової колегії суддів: головуючий суддя - Сулім В.В., судді: Пономаренко Є.Ю., Майданевич А.Г., своєю ухвалою від 10.10.2019 року.

У судовому засіданні 28.11.2019 року представник позивача підтримав доводи апеляційних скарг та просив їх задовольни рішення Господарського суду Чернігівської області від 19.06.2019 року та додаткове рішення Господарського суду Чернігівської області від 04.07.2019 року скасувати.

Представник відповідача в судовому засіданні Північного апеляційного господарського суду заперечував проти доводів апеляційних скарг та просив апеляційні скарги залишити без задоволення, рішення та додаткове рішення по даній справі залишити без змін.

Крім того, представник відповідача у відзивах на апеляційні скарги, зокрема, зазначив, що скаржник в апеляційній скарзі на рішення господарського суду вказує, що по справі №927/462/17 було встановлено факт укладання договору № від 03.11.2016 року про надання послуг з технічної підтримки програмного забезпечення та про надання права користування об`єктом права інтелектуальної власності. Проте, ані рішенням Господарського суду Чернігівської області від 23.05.2018 року, ані постановою Північного апеляційного господарського суду від 18.12.2018 року по справі №927/462/17 не було встановлено факту укладання договору між позивачем та відповідачем у письмовій формі у тому вигляді, як його було сформовано від № від 03.11.2016 року і копія якого є в матеріалах справи, тобто з усіма положеннями щодо усіх умов, які були сформовані як проект договору під № від 03.11.2016 року, що був направлений відповідачем, але не підписаний зі сторони позивача і жодним чином не погоджений відповідачем. Також, вказав, що між сторонами не було погоджено ТЗ, як того вимагає п. 1.5 договору. Позивач не надав відповідачу перелік, яким має відповідати CRM система.

Враховуючи відсутність належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів, наданих скаржником щодо порушення норм матеріального права при визначенні судом суми витрат на правничу (правову) допомогу, недоведеність скаржником не співмірності таких витрат, відповідач повністю погоджується із додатковим рішенням суду першої інстанції.

Розглянувши апеляційні скарги, перевіривши матеріали справи, Північний апеляційний господарський суд вважає, що рішення Господарського суду Чернігівської області від 19.06.2019 року та додаткове рішення від 04.07.2019 року підлягає залишенню без змін, а апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Нью Сіті Девелоперс" - без задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з ч. 4 ст.75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України, ст. 18 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Відповідно до ч.ч. 2, 4 ст.13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом. Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.

Так, одним з основних елементів верховенства права є принцип правової певності, який серед іншого передбачає, що рішення суду з будь-якої справи, яке набрало законної сили, не може бути поставлено під сумнів.

Принцип правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів тісно пов`язаний з приписами ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України. За змістом наведеної норми, неодмінною умовою її застосування є один і той самий склад сторін як у справі, що розглядається господарським судом, так і у справі (або справах) зі спору, що вирішувався раніше, і в якій встановлено певні факти, що мають значення для розглядуваної справи.

Преюдиційні факти є обов`язковими при вирішенні інших справ та не підлягають доказуванню, оскільки їх істинність встановлено у рішенні, у зв`язку з чим немає необхідності встановлювати їх знову, піддаючи сумніву істинність та стабільність судового акту, який набрав законної сили.

Тому, як правильно встановлено судом першої інстанції, судове рішення у справі 927/462/17 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Нью Сіті Девелоперс" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Вебпродакшн" про стягнення 78909,60 грн помилково перерахованих коштів, не може бути поставлене під сумнів, а прийняте рішення не може йому суперечити, обставини, встановлені у цьому рішенні, не потребують доказування.

Як вбачається з рішення Господарського суду Чернігівської області від 23.05.2018 року у справі №927/462/17, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 18.12.2018 року, відповідачем на звернення позивача було здійснено направлення інформації про програмне забезпечення "OneBox" та був сформований номер заявки № .

01.12.2016 року відповідач за допомогою електронної пошти запросив у позивача реквізити для оформлення договору. Позивачем було надіслано на електронну адресу відповідача лист з вкладеним файлом, що містив реквізити позивача.

03.11.2016 року між позивачем та відповідачем був сформований договір № про надання послуг з технічної підтримки програмного забезпечення та про надання права користування об`єктом права інтелектуальної власності та додаток № 1 до нього.

03.11.2016 року відповідач направив з електронної корпоративної адреси на електронну адресу позивачу рахунок-фактуру № на суму 78909,60 грн, де було вказано що оплата здійснюється за 11 ліцензій "OneBox" та договір. В рахунку зроблено посилання на заявку із попередньо сформованим номером № та вказані реквізити відповідача.

В рішенні Господарського суду Чернігівської області у справі 927/462/17 встановлено, що відповідачем неодноразово здійснено направлення позивачу проекту договору для підписання позивачем, в т. ч. підписаного відповідачем, шляхом направлення поштовим зв`язком 09.01.2017 року та отриманого позивачем 18.01.2017 року.

З тексту проекту договору вбачається, що п. 1.1 договору замовник (позивач) доручає, а виконавець (відповідач) бере на себе зобов`язання виконати надання права користування 11 невиключних ліцензій програмного забезпечення "OneBox". Згідно п. 2.3 проекту договору замовник зобов`язується прийняти і оплатити в повному обсязі надані за цим договором послуги в строки та у відповідному порядку, які зазначені у даному договорі. Загальна вартість невиключних ліцензій на ПЗ складає 78909,60 грн. Оплата здійснюється 100 % передоплатою. Після надходження цих коштів виконавець приступає до надання послуг.

02.12.2016 року позивач здійснив оплату 11 невиключних ліцензій у сумі 78909,60 грн з призначенням платежу "оплата за ліцензію OneBox зг. рах. № від 02.11.2016 року" (копія виписки банку від 02.12.2016 року).

Також, судом при розгляді справи №927/462/17 було встановлено, що зазначений позивачем в призначенні платежу номер рахунку співпадає з формованою відповідачем номеру заявки. В рішенні вказано, що позивачем за інструкцією відповідача, що надійшла електронним листом з корпоративної електронної адреси відповідача на електронну пошту позивача було створено піддомен box.ncd.com.ua для домену ncd.com.ua, якому відповідає офіційна електронна адреса (веб-сайт) позивача http://ncd.com.ua.

За вказаним піддоменом розташоване програмне забезпечення "OneBox", права на користування яким та ключі доступу до якого позивач отримав від відповідача.

30.12.2016 року виконуючи зобов`язання по наданню невиключних ліцензій позивачу відповідач направив позивачу ключі (логіни та паролі) для доступу до інших користувачів.

При цьому, в рішенні Господарського суду Чернігівської області у справі 927/462/17 суд зазначив, що використання позивачем програми підтверджено як експертним висновком №179/17 так й здійсненим судом оглядом та дослідженням доказів в судовому засіданні 06.07.2017 року.

Водночас, колегія суддів відзначає, що представники сторін час розгляду даної справи в суді першої інстанції стверджували, що питання використання позивачем програмного забезпечення "OneBox" досліджувалось під час розгляду справи №927/462/17 і повторного дослідження у даній справі не потребує.

Так, матеріали даної справи не містять, а скаржником не надано ані суду першої інстанції, ані суду апеляційної інстанції належних та допустимих доказів невикористання позивачем програмного забезпечення "OneBox", щодо виконання відповідачем зобов`язання стосовно надання 11 невиключних ліцензій.

Господарським судом Чернігівської області, в рішенні від 23.05.2018 року у справі №927/462/17 встановлено, що оскільки позивач прийняв пропозицію щодо укладення договору шляхом оплати 78909,60 грн, що підтверджується наданою позивачем копією платіжного доручення № 554 від 01.12.2016 року на підставі виставленого відповідачем рахунку № від 02.11.2016 року, це свідчить про відповідність змісту та характеру пропозиції на укладення договору про купівлю-передачу невиключних авторських прав, а подальше використання функціоналу комп`ютерної програми свідчить про прийняття позивачем виконаного відповідачем замовлення позивача.

При цьому, постановою Північного апеляційного господарського суду від 18.12.2018 року у справі №927/462/17 встановлено, що правовідносини між сторонами виникли на підставі договору про надання послуг у спрощеній формі і такі правовідносини регулюються Главою 63 Цивільного кодексу України.

Водночас, колегія суддів відзначає, що господарський суд у справі №927/462/17 дійшов висновку про наявність між сторонами договірних відносин, а не про укладення сторонами договору в редакції запропонованій відповідачем.

За таких обставин твердження скаржника про встановлення судом факту укладення між сторонами 03.11.2016 року договору № про надання послуг з технічної підтримки програмного забезпечення та про надання права користування об`єктом права інтелектуальної власності у редакції запропонованій відповідачем спростовуються встановленими обставинами.

Крім того, колегія суддів не приймає як належне твердження скаржника, що постановою Північного апеляційного господарського суду від 18.12.2018 року у справі №927/462/17 було встановлено факт укладення договору №, оскільки в постанові зазначено про формування позивачем і відповідачем договору № про надання послуг з технічної підтримки програмного забезпечення та про надання права користування об`єктом права інтелектуальної власності, що є різними по своїй суті поняттями, що породжують різні юридичні наслідки.

Відповідно до ч. 2 ст. 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч. 1 ст. 638 Цивільного кодексу України).

В свою чергу згідно ч.ч. 2, 3 ст. 180 Господарського кодексу України господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода. При укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії (ч.ч. 1,2 ст. 640 Цивільного кодексу України).

Згідно ч. 2 ст. 642 Цивільного кодексу України, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

Відповідно до ч. 8 ст. 181 Господарського кодексу України у разі якщо сторони не досягли згоди з усіх істотних умов господарського договору, такий договір вважається неукладеним (таким, що не відбувся). Якщо одна зі сторін здійснила фактичні дії щодо його виконання, правові наслідки таких дій визначаються нормами Цивільного кодексу України.

Згідно з приписами ч. 7 ст. 179 Господарського кодексу України, господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

При цьому, колегія суддів приймає до уваги, що з електронного листування сторін не випливає остаточної та однозначної узгодженості всіх істотних умов договору, на текстах документів відсутні підписи сторін.

Подана позивачем копія договору № від 03.11.2016 року містить підпис тільки зі сторони відповідача. При цьому факт не підписання вказаного договору позивачем визнається.

Позивач в обґрунтування підстав розірвання договору № від 03.11.2016 року, зокрема, посилається на п.1.5 договору в редакції запропонованій відповідачем, при цьому, як правильно встановлено судом першої інстанції, відсутні докази узгодження такої умови договору позивачем під час виникнення правовідносин сторін на підставі договору про надання послуг у спрощеній формі.

Дії сторін свідчать про те, що вони дійшли згоди про надання правом користування об`єктом права інтелектуальної власності 11 ліцензій "OneBox" в спрощений спосіб.

Водночас, колегія суддів відзначає, що матеріали справи не містять, а скаржником не було надано ані суду першої інстанції , ані суду апеляційної інстанції належних та допустимих в розумінні ст.ст. 73, 76-79 Господарського процесуального кодексу України доказів досягнення сторонами в розумінні ч. 6 ст. 181 Господарського кодексу України згоди щодо істотних умов договору № від 03.11.2016 року про надання послуг з технічної підтримки програмного забезпечення та про надання права користування об`єктом права інтелектуальної власності в редакції наявній в матеріалах справи №927/186/19.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що між сторонами не було укладено вищевказаний договір в редакції запропонованій відповідачем.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку щодо відмови в задоволенні позовних вимог в частині розірвання договору № від 03.11.2016 року про надання послуг з технічної підтримки програмного забезпечення та про надання права користування об`єктом права інтелектуальної власності, що укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Нью Сіті Девелоперс" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Вебпродакшн".

Крім того, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови в задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача 78909,60 грн сплачених коштів, з огляду на наступне.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 18.12.2019 року у справі №927/462/17 встановлено факт передання відповідачем позивачу програмного забезпечення "OneBox" на піддомен box.ncd.com.ua для домену ncd.com.ua, якому відповідає офіційна електронна адреса (веб-сайт) позивача, а також ту обставину, що позивач прийняв пропозицію, щодо укладення договору шляхом оплати 78 909,60 грн на підставі виставленого відповідачем рахунку № від 02.11.2016 року, що свідчить про відповідність змісту та характеру пропозиції на укладення договору про надання послуг з технічної підтримки програмного забезпечення та про надання права користування об`єктом права інтелектуальної власності (11 невиключних ліцензій програмного забезпечення "OneBox"), а подальше використання функціоналу комп`ютерної програми свідчить про прийняття позивачем виконаного відповідачем замовлення, суд доходить висновку про виконання договору відповідачем, який укладено у спрощений спосіб, обома сторонами.

Отже, як правильно встановлено судом першої інстанції, доводи скаржника про невиконання відповідачем зобов`язання за договором спростовуються матеріалами справи.

Разом з цим, колегія суддів відзначає, що доводи скаржника, що відповідачем до теперішнього часу результати робіт, а саме: технічне завдання на розробку додаткових модулів, налаштування і впровадження CRM системи OneBox, так і не надано, будь-яких актів прийняття-здачі наданих послуг позивачу не надано та не підписано, вказана CRM системи OneBox не відповідала вимогам позивача, не спростовують висновків суду першої інстанції.

Щодо позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача 4955,05 грн 3 % річних за період з 26.01.2017 року по 28.02.2019 року, 21834,12 грн - інфляційних збитків за період з лютого 2017 року по січень 2019 року, колегія суддів відзначає наступне.

Крім того, судом першої інстанції було правомірно відмовлено в задоволенні позовних вимог в частині стягнення 3 % річних, інфляційних втрат та пені, як похідні від вимог в задоволенні яких було відмовлено.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Щодо додаткового рішення, колегія суддів відзначає наступне.

12.04.2019 року відповідачем було подано відзив на позовну заяву від 10.04.2019 року №5059, в якому окрім заперечень проти позову відповідач просив суд у разі відмови у задоволенні позовної заяви стягнути із позивача на користь відповідача витрати на правничу (правову) допомогу. Також зазначено, що детальну інформацію щодо розміру витрат та її документальне підтвердження буде надано суду протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду на підставі абз. 2 ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України. Орієнтовно на правничу (правову) допомогу відповідач планує понести витрати на суму 50000,00 грн.

Крім того, відповідач у судовому засіданні 19.06.2019 року до початку судових дебатів усно зазначав, що документальне підтвердження щодо розміру судових витрат буде надано суду протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

27.06.2019 року від відповідача надійшла заява від 24.06.2019 року №6720, до якої за поясненням останнього додані документи на підтвердження судових витрат у розмірі 50800,00 грн, які сплачені у зв`язку з розглядом справи №927/186/19, та докази її направлення позивачу.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення (ч. 2 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно ч. 3 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України, зокрема, визначено, що додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Положеннями ч.8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України визначено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

При визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Як зазначалось вище, частиною 5 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у разі недотримання вимог ч. 4 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України).

Разом з тим, на переконання колегії суддів, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність") або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

Отже, необхідною умовою для вирішення питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу є наявність доказів, які підтверджують фактичне здійснення таких витрат учасником справи.

Наведена правова позиція викладена у додаткових постановах Верховного Суду від 22.03.2018 року у справі №910/9111/17 та від 11.12.2018 року у справі №910/2170/18.

В якості доказу надання юридичних послуг та понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 50800,00 грн, до матеріалів справи долучено копію договору про надання правничої (правової) допомоги №АА/000014 від 26.07.2018 року; додаткові угоди до договору про надання правничої (правової) допомоги №АА000014 від 26.07.2018 року: №2 від 26.03.2019 року, №3 від 22.04.2019 року, №4 від 10.05.2019 року, № 5 від 21.05.2019 року, №6 від 24.05.2019 року, №7 від 11.06.2019 року, № 8 від 12.06.2019 року, №9 від 19.06.2019 року; ордер серії КС № 198834 від 18.04.2019 року адвокату Ортинській М.Ю. та ордер серії КС № 198832 від 08.04.2019 адвокату Колько Є.Ю. на представництво інтересів відповідача на підставі договору про надання правничої (правової) допомоги від 26.07.2018 року №АА/000014; рахунки-фактура на оплату послуг; акти надання послуг, які підписані представниками адвокатського об`єднання і клієнта та скріплені печатками: №31 від 29.03.2019 року на суму 12000,00 грн, №48 від 31.05.2019 року на суму 2400,00 грн, №49 від 31.05.2019 року на суму 7000,00 грн, №50 від 31.05.2019 року на суму 3600,00 грн, №62 від 05.06.2019 року на суму 7000,00 грн, №63 від 12.06.2019 року на суму 7000,00 грн, №64 від 13.06.2019 року на суму 4800,00 грн, №69 від 21.06.2019 року на суму 7000,00 грн.

Надані послуги були оплачені відповідачем на рахунок адвокатського об`єднання у повному обсязі, що підтверджується платіжними дорученнями (копії додані до матеріалів справи з відмітками банку про проведення платежів): №317 від 28.03.2019 року на суму 12000,00 грн, №434 від 31.05.2019 року на суму 2400,00 грн, №412 від 16.05.2019 року на суму 7000,00 грн, №427 від 27.05.2019 року на суму 3600,00 грн, №440 від 05.06.2019 року на суму 7000,00 грн, №455 від 12.06.2019 року на суму 7000,00 грн, №452 від 12.06.2019 року на суму 4800,00 грн, №466 від 21.06.2019 року на суму 7000,00 грн, в яких у розділі "призначення платежу" йдеться посилання на відповідні рахунки адвокатського об`єднання.

Так, на підтвердження складу та розміру витрат на правничу допомогу суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження) . Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу , а також розрахунку таких витрат, є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування витрат.

Аналогічна правова позиція міститься в постанові Великої палати Верховного Суду від 27.06.2019 року №826/1216/16.

При цьому, колегія суддів приймає до уваги, що положеннями Господарського процесуального кодексу України не встановлений обов`язок надання виписок по руху коштів по рахунку.

З огляду на викладене, колегія суддів не приймає як наладжене твердження скаржника, як на підставу для скасування додаткового рішення, що суд першої інстанції не перевірив та не встановив факту відсутності у справі доказів, які б підтверджували безпосереднє зарахування коштів на банківський рахунок АО "АЙПІСТАЙЛ" від відповідача за договором про надання правничої допомоги №АА/000014 від 26.07.2018 року укладеним між АО «Аіпістайл» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Венбпродакшн», адже виходячи із платіжних доручень на які у своєму рішенні послався суд, встановити факт надходження коштів на рахунок адвокатського об`єднання від відповідача не можливо.

До матеріалів справи відповідачем подано звіт (детальний опис наданих послуг) по справі №927/186/19 від 21.06.2019, який підписаний та скріплений печатками адвокатського об`єднання "АЙПІСТАЙЛ" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Вебпродакшн".

Як вбачається зі вищевказаного звіту (детального опису наданих послуг) щодо позиції першої - підготовку відзиву на позов вартістю 12000,00 грн адвокат зазначив, що клієнт надав Адвокатському об`єднанню документи: скан-копію позовної заяви, поданої Товариством з обмеженою відповідальністю "Нью Сіті Девелоперс", додатки до позовної заяви, для аналізу і підготовки відзиву при цьому адвокатом Адвокатського об`єднання проаналізовано документи, надані Клієнтом, а саме позовні вимоги, підстави позову, нормативно-правові акти, на які посилається позивач, викладені обставини та докази додані до позовної заяви, проаналізовано документи, які були подані Товариством з обмеженою відповідальністю "Нью Сіті Девелоперс" по попередній справі № 927/462/17, у тому числі висновок експерта №179/17 від 07.03.2018 року по справі №927/462/17 у Господарському суді Чернігівської області, протокол огляду та дослідженням доказів в судовому засіданні Господарського суду Чернігівської області 06.07.2017 року по справі №927/462/17; зібрані і описані докази, що мають значення для вирішення справи; підготовлена нормативно-правова аргументація та заперечення щодо доводів позивача; підготовлено для подання до Господарського суду Чернігівської області відзиву та додатків (доказів) до нього згідно ст. ст. 80, 165 Господарського процесуального кодексу України.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме постанови Північного апеляційного господарського суду від 18.12.2018 у справі №927/462/17 інтереси Товариства з обмеженою відповідальністю "ВЕБПРОДАКШН" представляла адвокат Колько Є.Ю.

За таких обставин, з урахуванням всіх аспектів і незначної складності цієї справи та враховуючи, що адвокат Колько Є.Ю. адвокатського об`єднання "АЙПІСТАЙЛ", що підтверджується витягом з Єдиного Реєстру Адвокатів України, була обізнана з обставинами та доказами, в тому числі висновком експерта №179/17 від 07.03.2018 року по справі №927/462/17, що не потребує додаткового вивчення та оцінки, а отже виходячи з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що вартість підготовки відзиву значно завищена та неспіврозмірна.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що співрозмірною та розумною сумою до відшкодування, з урахуванням обсягу наданих послуг і виконаних робіт з підготовки відзиву на позов, буде 6000,00 грн.

Крім того, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо безпідставного та необґрунтованого включення до витрат на правову допомогу письмової промови в судових дебатах, вартість якої визначена адвокатом у розмірі 3000,00 грн, оскільки приписами Господарського процесуального кодексу України не передбачено такої процесуальної дії.

Так, при розгляді даної справи відбулося 5 судових засідань (22.04.2019 року, 10.05.2019 року, 23.05.2019 року, 11.06.2019 року, 19.06.2019 року ), у яких прийняла участь повноважений представник позивача адвокат Ортинська М.Ю. та 10.05.2019 - адвокат Колько Є.Ю., що підтверджується протоколами судових засідань.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до розрахунку суми витрат на правову допомогу по даній справі в частині надання послуг щодо участі у судових засіданнях відповідачем визначено у сумі 30400,00 грн.

Однак, враховуючи, що витрати у сумі 30400,00 грн є неспівмірними із складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг у Господарському суді Чернігівської області, затраченим ним часом на надання таких послуг, з урахуванням критерію розумності розміру таких витрат, виходячи з конкретних обставин справи та обсягу наданих стороні, як клієнту, послуг правничої допомоги щодо представництва її інтересів в суді, а також те, що їх стягнення з позивача становить надмірний тягар для нього, що суперечить принципу розподілу таких витрат, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальність "Нью Сіті Девелоперс" на користь відповідача 15200, 00 грн витрат на професійну правничу допомогу в частині участі у судових засіданнях.

Так, скаржник не надав суду мотивів та доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції викладені в оскаржуваному рішенні.

При цьому, колегія суддів зазначає, що хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін (рішення Суду у справі Трофимчук проти України по. 4241/03 від 28.10.2010 року).

Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 09.12.1994 року Європейського суду з прав людини у справі «Руїс Торіха проти Іспанії»).

Отже, зазначені в апеляційній скарзі доводи не знайшли свого підтвердження під час перегляду рішення судом апеляційної інстанції, апелянт не подав жодних належних та допустимих доказів на підтвердження власних доводів, які могли б бути прийняті та дослідженні судом апеляційної інстанції в розумінні ст.ст. 73, 76-79, 86 Господарського процесуального кодексу України. А тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Судові витрати, згідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покласти на апелянта

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 275, 276 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Нью Сіті Девелоперс" залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Чернігівської області від 19.06.2019 року у справі №927/186/19 залишити без змін.

3. Додаткове рішення Господарського Чернігівської області від 04.07.2019 року у справі №927/186/19 залишити без змін.

3. Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, покласти на апелянта.

4. Матеріали справи №927/186/19 повернути до Господарського суду Чернігівської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя В.В. Сулім

Судді А.Г. Майданевич

Є.Ю. Пономаренко

Дата складення повного тексту 10.12.2019 року.