ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРCОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел./0552/26-47-84, 49-31-78, факс 49-31-78, веб сторінка: ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
______________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 листопада 2019 року Справа № 923/798/19

Господарський суд Херсонської області у складі судді Нікітенка С.В. при секретарі Фінаровій О.Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі Херсонської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України", м. Київ

до Державного підприємства "Херсонський морський торговельний порт", м. Херсон,

За участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Регіональне відділення Фонду державного майна в Херсонській області, Автономній Республіці Крим та Севастополі, м. Херсон,

про стягнення 30354,78 грн.

За участю представників сторін:

від позивача - Шуляк С.І., довіреність № 8588/3871/10-01-01 від 19.12.2018р.;

від відповідача - Горбачевська К.В., довіреність № 18-15/47 від 29.12.2018р.;

від 3-ї особи - Кулініч В.О. довіреність. № 3 від 02.01.2019р.

У відповідності до ч.1 п.1 статті 222 Господарського процесуального кодексу України здійснюється повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суть спору: 17 вересня 2019 року Державне підприємство "Адміністрація морських портів України" в особі Херсонської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" звернулось до Господарського суду Херсонської області з позовною заявою про стягнення з Державного підприємства "Херсонський морський торговельний порт" 30354,78грн. заборгованості, з якої: 19712,15 грн. - основний борг, 1675,62 грн. - інфляційні втрати, 701,79 грн. - 3% річних, 8268,22 грн. - пеня. Зазначена заборгованість нарахована позивачем на підставі Договору оренди індивідуально визначеного нерухомого майна, що належить до державної власності №1426-17-065 від 21.04.2017.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.09.2019 визначено суддю по справі - Нікітенко С.В.

Ухвалою від 23 вересня 2019 року суд прийняв позовну заяву позивача до розгляду, відкрив провадження у справі та визначив розгляд справи № 923/798/19 здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Пунктом 7 даної ухвали залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Регіональне відділення Фонду державного майна в Херсонській області, Автономній Республіці Крим та Севастополі.

08 жовтня 2019 року до суду від відповідача у справі надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого позовні вимоги не визнаються у повному обсязі. Зокрема, за твердженням відповідача, ДП "Адміністрація морських портів України" звернулась до Регіонального відділення Фонду державного майна в Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі з пропозицією про розірвання договорів оренди індивідуально визначеного нерухомого майна, що належить до державної власності, в тому числі і договору №1426-17-065 від 21.04.2017 на зазначений лист отримало відповідь, відповідно до якої останній повідомив, що не заперечує щодо розірвання договорів оренди індивідуально визначеного нерухомого майна, що належить до державної власності № 1187-14-065 від 22.04.2014; № 1188-14-065 від 12.05.2014; № 1202-14-065 від 25.06.2014; № 1203-14-065 від 26.06.2014; № 1424-17-065 від 03.04.2017 та № 1426-17-065 від 21.04.2017.

Відповідач зазначає, що листом № 10-27/45 від 20.04.2018 повідомив позивача про розірвання вищевказаних договорів оренди індивідуально визначеного нерухомого майна, що належить до державної власності та просив прийняти відповідне майно, а також підписати необхідні акти. 01 травня 2018 року Орендарем були звільнені орендовані приміщення, про вказані обставини було додатково інформовано Балансоутримувача листом №10-15/52-1 від 03.05.2018.

Також зазначає, що листом № 10-27/52 від 03.05.2018 відповідачем було направлено на адресу позивача Акти приймання-передавання орендованого майна (про повернення майна) відповідно до умов укладеного договору, з проханням прийняти відповідне державне майно, підписати направлені Акти приймання-передавання орендованого майна (про повернення майна) та протягом трьох робочих днів з моменту отримання, повернути їх для подальшого направлення в Регіональне відділення Фонду державного майна в Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі.

За твердженням відповідача, лише 20.06.2018 року ХФ ДП "АМПУ" направило на адресу ДП "ХМТП" лист №26-01-01.02-4/162, яким повідомило, що повертає без розгляду Акти приймання - передавання орендованого майна (про повернення майна) у зв`язку з дебіторською заборгованістю, що виникла за іншими договорами, а саме: договорами про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого майна та надання комунальних послуг орендарю.

Відповідачем було повторно направлено на адресу позивача зазначені вище акти, які були підписані останнім лише 18.07.2018 та направлено до Регіонального відділення Фонду державного майна в Херсонській області Автономній Республіці Крим та Севастополі.

За твердженням відповідача, у період з 03.05.2018 року по 18.07.2018 з боку ХФ ДП "АМПУ" було допущене протиправне зволікання у підписанні Актів приймання - передачі майна, що призвело до нарахування заборгованості відповідачу, оскільки на думку відповідача зазначені дії позивача призвели до нарахування заборгованості, що виникла за відсутності вини ДП "Херсонський морський торговельний порт", тому вважає позовні вимоги необґрунтованими та просить суд відмовити позивачу у задоволені позву. Відзив з додатком прийнято до розгляду та долучено до матеріалів справи.

10 жовтня 2019 року до суду від третьої особи надійшли пояснення по суті заявленого позову, відповідно до наданих пояснень, останній зазначає, що у зв`язку з невиконанням відповідачем зобов`язань щодо сплати орендної плати станом на момент припинення договору виникла заборгованість у сумі 13466,84 грн., на адресу відповідача було направлено претензію з вимогою сплатити існуючу заборгованість, оскільки останнім було порушено строки проведення розрахунків за укладеним договором оренди майна Регіональним відділенням було нарахована пеня у розмірі 2353,95грн., за твердженням останнього вказану заборгованість було сплачено у травні 2019 року. у повному обсязі.

Ухвалою від 11 жовтня 2019 суд відклав розгляд справи на 20.11.2019р.

18 жовтня 2019 року до суду від позивача у справі надійшли заперечення на відзив відповідача, відповідно до яких першим спростовуються твердження останнього та наводяться доводив обґрунтування своєї правової позиції. Зазначені матеріали прийнято до розгляду та долучено до справи.

30 жовтня 2019 року до суду від відповідача у справі надійшла заява про застосування строку позовної давності, відповідно до якої відповідач просить суд застосувати положення ч. 4.ст. 267 ЦК України, до нарахованої та заявленої до стягнення позивачем суми пені.

У судове засідання 20.11.2019р. прибули повноважні представники сторін.

Представник позивача у судовому засіданні 20.11.2019р. позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив задовольнити, з підстав викладених у позовній заяві.

Представник відповідача у судовому засіданні 20.11.2019р. позовні вимоги не визнав та у задоволенні позову просив відмовити, надавши аналогічні пояснення тим, які містяться у відзиві на позовну заяву.

Представником третьої особи підтримано позицію викладену у наданих поясненнях.

У судовому засіданні 20.11.2019р. проголошено вступну та резолютивну частини судового рішення і повідомлено представникам сторін орієнтований час складення повного рішення.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, суд -

в с т а н о в и в :

Матеріали справи свідчать, що 21 квітня 2017 року між Регіональним відділенням Фонду державного майна України Херсонській області, Автономній Республіці Крим та Севастополі (надалі - орендодавець) і Державним підприємством "Херсонський морський торгівельний порт" (надалі - орендар або відповідач) був укладений договір оренди індивідуально визначеного нерухомого майна, що належить до державної власності № 1426-17-065 (надалі - договір).

Предметом укладеного договору є передача орендарю в оренду індивідуально визначеного нерухомого майна - вбудовані нежитлові приміщення другого, третього та четвертого поверхів загальною площею 393,00кв.м будівлі блоку службово-побутових приміщень, що обліковується на балансі ДП "Адміністрація морських портів України" за адресою м. Херсон, пр. Ушакова, 4, вартість якого визначена згідно з висновком про вартість майна на 31.10.2016 і становить за незалежною оцінкою 958789,00 грн. Вказане майно перебуває на балансі Херсонської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (надалі - позивач або балансоутримувач).

За умовами вказаного договору орендодавець взяв на себе зобов`язання передати орендоване майно орендарю за актом приймання - передачі, в свою чергу на останнього покладено обов`язок своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату до державного бюджету та балансоутримувачу.

Сторонами досягнуто згоди з істотних умов договору, визначено предмет договору, умови передачі орендованого майна, розмір орендної плати, порядок повернення майна, строк дії договору та інші умови договору.

Строк дії договору становить до 21.03.2020 року, в частині зобов`язань орендаря щодо орендної плати - до повного виконання зобов`язань.

Додатками до вказано договору є :

- розрахунок орендної плати;

- акт приймання - передавання орендованого майна.

Зазначені додатки є невід`ємною і складовою частиною укладеного договору, зазначені додатки додано до матеріалів справи.

Сторонами договору погоджено, що орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995р. №786, і становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку жовтень 2016 року та становить 13060,00 грн. Орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць

За умовами п. 3.6. договору орендна плата перераховується до державного бюджету та балансоутримувачу у співвідношенні 70% до 30% щомісяця не пізніше 15 числа місяця, наступного за звітним, відповідно до пропорцій розподілу, установлених Кабінетом Міністрів України і чинних на кінець періоду, за який здійснюється платіж.

Сторонами узгоджено, що орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, підлягає індексації і стягується до державного бюджету та балансоутримувачу у пунктом 3.6. співвідношенні відповідно до чинного законодавства України з урахуванням пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожний день прострочення, уключаючи день оплати ( п. 3.7 договору).

На виконання умов договору Регіональним відділенням Фонду державного майна України Херсонській області, Автономній Республіці Крим та Севастополі було передано Державному підприємству "Херсонський морський торгівельний порт " в оренду державне майно, що перебуває на балансі Державного підприємства "Адміністрація морських портів України, зазначений факт позивач підтверджує доданим до позовної заяви копією акту приймання - передавання від 21.04.2017 (додаток № 2 до договору) щодо передачі майна в оренду.

За твердженням позивача, відповідачем в порушення умов договору не своєчасно та не повному обсязі сплачено орендну плату за орендоване майно, на підтвердження зазначеного позивачем до позовної заяви додано направлені на адресу відповідача претензію та листи з вимогою здійснити оплату за надісланими рахунками та підставі складених актів наданих послуг за травень, червень, липень 2018 року.

До матеріалів позовної заяви додано копію акта приймання - передавання орендованого майна - про повернення майна від 18.07.2018р..

Оскільки відповідачем не виконано вимогу позивача щодо сплати суми боргу, осатаній звернувся до Господарського суду Херсонської області з позовом про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 30357,78 грн., з якої: 19712,15 грн. - сума основної заборгованості, 8268,22 грн. - пеня, 1675,62 грн. - інфляційні втрати та 701,79 грн. - 3% річних.

Дані обставини стали підставою для звернення позивача з позовною заявою до суду.

Таким чином, виник спір, який підлягає вирішенню у судовому порядку.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі Херсонської філії ДП "Адміністрація морських портів України" підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав.

Матеріалами справи підтверджено, що 21.04.2017 року між Регіональним відділенням Фонду державного майна України Херсонській області, Автономній Республіці Крим та Севастополі і Державним підприємством "Херсонський морський торгівельний порт " був укладений договір індивідуально визначеного нерухомого майна, що належить до державної власності № 1426-17-065, зазначене у договорі майно перебуває на балансі Державного підприємства "Адміністрація морських портів України".

На підставі акта приймання передачі від 21.04.2018 визначене майно було передано орендарю в оренду (а.с. 29), відповідно наданого позивачем рахунку орендної плати за базовий місяць (додаток № 1 до договору) орендна плата на місяць становить: 13060,00грн. грн. з яких відповідно до вимог п. 3.6. договору - 70% сплачується до Державного бюджету та 30% балансоутримавачу.

На підставі акта приймання - передавання орендованого майна від 18.07.2018р. визначене майно було повернуто орендарю.

Позивачем нарахована відповідачу орендна плата за період користування орендованим майном - з травня 2018 по 17 липня 2018 року.

Позивачем було направлено на адресу відповідача листами акти наданих послуг за вказані вище періоди та рахунки № 1587 від 15.06.2018 з вимогою про сплату 7746,82 грн., № 1784 від 12.07.2018 з вимогою про сплату 7746,82 грн., №2054 від 15.08.2018 з вимогою про сплату 4218,51 грн.

Відповідно до п. 3.11. договору у разі припинення (розірвання) договору оренди орендар сплачує орендну плату до дня повернення Майна за актом приймання - передавання включно. Закінчення строку дії договору не звільняє орендаря від обов`язку сплатити заборгованість за орендною платою, якщо така виникла, у повному обсязі, ураховуючи санкції, до державного бюджету та балансоутримувачу.

За актом приймання - передавання від 18.07.2019 орендоване майно повернуто орендодавцю.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським Кодексом України.

У відповідності до ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Правочин, різновидом якого є договори - основний вид правомірних дій - це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. При цьому, ст.12 Цивільного кодексу України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

Судом встановлено, що укладений 21.04.2017 між Регіональним відділенням Фонду державного майна України Херсонській області, Автономній Республіці Крим та Севастополі і Державним підприємством "Херсонський морський торгівельний порт" договору оренди індивідуально визначеного нерухомого майна, що належить до державної власності № 1426-17-065 за своїм змістом та правовою природою є договором оренди.

Відповідно до частини першої статті 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Аналогічні положення закріплені у частині першій статті 283 Господарського кодексу України.

Згідно з статтею 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналогічне положення передбачено частиною першою статті 193 Господарського кодексу України: суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 283 Господарського кодексу України до відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Одним із основних обов`язків орендаря у зобов`язанні з оренди майна є своєчасне та у повному обсязі внесення орендної плати. Такий обов`язок визначається також частиною 3 статті 18, частиною 1 статті 19 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", статтею 286 Господарського кодексу України.

Відповідно до ст. 10 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" однією із істотних умов договору оренди та основним обов`язком орендаря є сплата орендних платежів з урахуванням індексу інфляції.

Згідно з п. 3 ст. 19 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" строки внесення орендної плати визначаються у договорі.

Відповідно до пункту 5.3. договору оренди орендар зобов`язувався своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату до державного бюджету та балансоутримувачу. Пунктами 3.1., 3.3., 3.6. Договору визначено, що орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 р. №786 і становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку жовтень 2016 року 13060,00 грн. Орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць. Орендна плата перераховується до державного бюджету та балансоутримувачу щомісяця, не пізніше 15 числа місяця, наступного за звітним відповідно до пропорцій розподілу, установлених Кабінетом Міністрів України і чинних на кінець періоду, за який здійснюється платіж, у наступному співвідношенні: 70% до державного бюджету; 30% на рахунок балансоутримувача.

Згідно з частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). В силу положень статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Оскільки відповідно до умов договору, сторонами визначено, що у разі припинення (розірвання) договору оренди орендар сплачує орендну плату до дня повернення Майна за актом приймання - передавання включно, суд не приймає до уваги твердження відповідача про безпідставність нарахування позивачем зазначеної заборгованості.

Відповідач позовні вимоги належними та доступними засобами доказування не спростував, а наявні в матеріалах справи докази свідчать про обґрунтованість позовних вимог.

Таким чином, оскільки відповідач прийняв у користування майно, проте в порушення умов пунктів 5.3. та 3.6. договору оренди не здійснив оплату за його користування, а тому вимога позивача про стягнення з відповідача 19712,15 грн. заборгованості по орендній платі є обґрунтованою та такою, що підлягає до задоволення.

Щодо позовних вимог в частині стягнення інфляційних втрат, 3 % річних та пені, то суд зазначає наступне, згідно із частинами першою, другою статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Вказані інфляційні нарахування на суму боргу не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування за загальним правилом здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи із суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Разом з тим, сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Отже при нарахуванні інфляційних та річних основними складовими частинами нарахування є сума заборгованості, період заборгованості та розмір процентів та коефіцієнтів, які діють у такий період.

Пунктом 3.7. Договору передбачено, що орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, підлягає індексації і стягується до бюджету та балансоутримувачу у визначеному п.3.6. співвідношенні відповідно до чинного законодавства України з урахуванням пені, в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожний день прострочення, включаючи день оплати.

Судом перевірено правильність виконаних позивачем розрахунків 3% річних та інфляційних втрат, та встановлено, що вони є вірними.

За таких обставин, позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 701,79 грн. та інфляційних втрат у розмірі 1675,62 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо заявленої позивачем до стягнення суми пені у розмірі 8268,22 грн., то суд зазначає, що дана вимога підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.

Статтею 230 ГК України передбачено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ч.4 ст. 231 ГК України, у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" (далі - Закон) платники коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочення платежу пеню, що встановлюється за згодою сторін.

Статтею 3 вищезгаданого Закону встановлено, що розмір пені не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Аналогічна норма міститься в п.2 ст. 343 ГК України.

Відповідно 3.7 договору, сторони прийшли до згоди, що у випадку, якщо орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі орендар сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожний день прострочення, включаючи день оплати.

На підставі вищезазначених норм чинного законодавства та умов договору позивач нарахував відповідачу за порушення виконання зобов`язань 8268,22 грн. пені, за період з 16.06.2018 по 16.09.2019. у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від невиконаного зобов`язання, за кожний день прострочення.

Суд зазначає, що відповідно до п.6 ст. 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Відтак, по рахунку №1587 від 15.06.2018р. нарахування пені позивач має право здійснити лише за шість місяців, тобто з 16.06.2018 року по 15.12.2018.

По рахунку №1784 від 12.07.2018р. нарахування пені позивач має право здійснити лише за шість місяців, тобто з 16.07.2018 року по 15.01.2019р.

По рахунку №2054 від 15.08.2018р. нарахування пені позивач має право здійснити лише за шість місяців, тобто з 16.08.2018 року по 15.02.2019р.

Разом з тим, 30 жовтня 2019 року до суду від відповідача у справі надійшла заява про застосування строку позовної давності, з посилання на приписи статей 258, 267 ЦК України.

Відповідно до ст. 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно із ст. 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

За приписами частини 1, 2 статті 258 Цивільного кодексу України визначено, що для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог, в тому числі, про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до ст. 259 Цивільного кодексу України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Позовна давність, встановлена законом, не може бути скорочена за домовленістю сторін.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у справі, є підставою для відмови у позові, відповідно до положень частини четвертої статті 267 ЦК України.

Таким чином, з урахуванням заяви відповідача про застосування строку позовної давності до вимоги щодо стягнення пені та враховуючи, що позовна заява подана до суду - 17.09.2019, а тому по рахунку №1587 від 15.06.2018р. пеню можна стягнути лише за період з 17.09.2018р. по 15.12.2018р., по рахунку №1784 від 12.07.2018р. пеню можна стягнути лише за період з 17.09.2018 по 15.01.2019р.. По рахунку №2054 від 18.08.2018р. пеню можна стягнути лише за період з 17.09.2018 по 15.02.2019р.

Суд, за допомогою калькулятора підрахунку заборгованості та штрафних санкцій системи Ліга (з врахуванням Порядку проведення підрахунку заборгованості та штрафних санкцій, затвердженого листом Верховного суду України від 03.04.97р. №62-97р Рекомендації відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ) здійснив власний розрахунок пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від невиконаного зобов`язання, за кожний день прострочення, який має наступний вигляд:

Розрахунок пені за рахунком № 1587 від 15.06.2018 має наступний вигляд:

Сума боргу (грн.)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір облікової ставки НБУРозмір подвійної облікової ставки НБУ в деньСума пені за період прострочення
7746.8217.09.2018 - 25.10.20183918.0000 %0.099 %*297.99
7746.8226.10.2018 - 13.12.20184918.0000 %0.099 %*374.39
7746.8214.12.2018 - 15.12.2018218.0000 %0.099 %*15.28

Таким чином, загальна сума пені за зазначеним рахунком складає 687.66 грн.

Розрахунок пені за рахунком № 1784 від 12.07.2018 має наступний вигляд:

Сума боргу (грн.)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір облікової ставки НБУРозмір подвійної облікової ставки НБУ в деньСума пені за період прострочення
7746.8217.09.2018 - 25.10.20183918.0000 %0.099 %*297.99
7746.8226.10.2018 - 13.12.20184918.0000 %0.099 %*374.39
7746.8214.12.2018 - 15.01.20193318.0000 %0.099 %*252.14

Таким чином, загальна сума пені за зазначеним рахунком складає 924.52 грн.

Розрахунок пені за рахунком № 2054 від 15.08.2018 має наступний вигляд:

Сума боргу (грн.)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір облікової ставки НБУРозмір подвійної облікової ставки НБУ в деньСума пені за період прострочення
4218.5117.09.2018 - 25.10.20183918.0000 %0.099 %*162.27
4218.5126.10.2018 - 13.12.20184918.0000 %0.099 %*203.88
4218.5114.12.2018 - 31.01.20194918.0000 %0.099 %*203.88
4218.5101.02.2019 - 15.02.20191518.0000 %0.099 %*62.41

Таким чином, загальна сума пені за зазначеним рахунком складає 632.43 грн.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що з відповідача підлягає стягненню пеня лише у розмірі 2244,61 грн. В іншій частині вимоги щодо стягнення пені заявлені безпідставно, а тому задоволенню не підлягають.

Згідно частини третьої статті 13 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

У відповідності до частини першої статті 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Вимога пункту 1 статті 6 Конвенції щодо обґрунтовування судових рішень не може розумітись як обов`язок суду детально відповідати на кожен довід заявника. Стаття 6 Конвенції також не встановлює правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання в першу чергу національного законодавства та оцінки національними судами. Проте Європейський суд з прав людини оцінює ступінь умотивованості рішення національного суду, як правило, з точки зору наявності в ньому достатніх аргументів стосовно прийняття чи відмови в прийнятті саме тих доказів і доводів, які є важливими, тобто такими, що були сформульовані заявником ясно й чітко та могли справді вплинути на результат розгляду справи.

Відповідач, позовні вимоги належними та доступними засобами доказування не спростував, а наявні в матеріалах справи докази свідчать про обґрунтованість позовних вимог.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги підлягають частковому задоволенню.

Згідно ст.ст. 123, 129 ГПК України, судові витрати по сплаті судового збору у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони, пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 123, 129, 232, 233, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд -

в и р і ш и в:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Державного підприємства "Херсонський морський торговельний порт" (73000, м. Херсон, проспект Ушакова, 4, 73025, м. Херсон, вул. Потьомкінська, 3, ) на користь Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі Херсонської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (73000, м. Херсон, проспект Ушакова, 4, ) суму основного боргу у розмірі 19712,15 грн., суму інфляційних втрат у розмірі 1675,62 грн., суму 3% річних у розмірі 701,79 грн., суму пені у розмірі 2244,61 грн. та суму судових витрат по сплаті судового збору у розмірі 1539,83 грн.

3. В іншій частині позовних вимог відмовити.

4. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 04.12.2019р.

Суддя С.В. Нікітенко