УХВАЛА

м. Київ

05.12.2019Справа № 910/17075/19
За заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Євроінвест Метал"

про вжиття заходів забезпечення позову

у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Євроінвест Метал"

до Акціонерного товариства "Скай Банк"

про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню

Суддя Усатенко І.В.

Представники сторін: без виклику.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Євроінвест Метал" звернулось до Господарського суду Міста Києва з позовом до Акціонерного товариства "Скай Банк" про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню

До позовної заяви долучено заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Євроінвест Метал" про забезпечення позову.

Заявник просить до набрання законної сили рішенням Господарського суду міста Києва у даній справі зупинити стягнення на підставі виконавчого напису, вчиненого 27.11.2019 за реєстровим № 1446 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Орел Оленою Володимирівною (свідоцтво № 8435), за яким стягувачем є Акціонерне товариство «СКАЙ БАНК», боржником - Товариство з обмеженою відповідальністю «ЄВРОІНВЕСТ МЕТАЛ, що перебуває на виконанні приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Білан Світлани Володимирівни у межах виконавчого провадження № 60749899. Виключити з опису та зняти арешт з основних засобів (обладнання) Товариства з обмеженою відповідальністю «ЄВРОІНВЕСТ МЕТАЛ», які зазначені в постанові приватного виконавця Білан Світлани Володимирівни від 29.11.2019 р. про опис та арешт майна (коштів) боржника за виконавчим провадженням № 60749899. Зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Білан Світлану Володимирівну та Акціонерне товариство «СКАЙ БАНК» повернути Товариству з обмеженою відповідальністю «ЄВРОІНВЕСТ МЕТАЛ» основні засоби (обладнання), які були описані, арештовані та вилучені на підставі постанови приватного виконавця Білан Світлани Володимирівни від 29.11.2019 р. про опис та арешт майна (коштів) боржника за виконавчим провадженням № 60749899.

Заява обґрунтована тим, що виконавчий напис подано для виконання приватному виконавцю. 28.11.2019 р. приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Білан Світланою Володимирівною винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 60749899 з примусового виконання виконавчого напису нотаріуса № 1446 від 27.11.2019 р. В цей же день приватним виконавцем Білан Світланою Володимирівною за виконавчим провадженням № 60749899 винесено постанову про арешт майна боржника. 29.11.2019 р. приватним виконавцем Білан Світланою Володимирівною за виконавчим провадженням № 60749899 винесено постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника, якою зазначене у виконавчому написі нотаріуса майно вилучено та передано на зберігання представнику АТ «СКАЙ БАНК» - Перепелиці Д.Д. За таких обставин, захист порушених прав та інтересів позивача в межах даної справи може бути знівельовано внаслідок незаконного стягнення на підставі спірного виконавчого напису коштів на користь відповідача за час вирішення відповідного спору. При цьому, спірним виконавчим написом було звернуто стягнення на належне позивачу деревообробне обладнання, яке безпосередньо використовується товариством у господарській діяльності, наслідком чого є повне зупинення діяльності товариства через відсутність обладнання, наказом по підприємству оголошено простій, а працівники ТОВ «ЄВРОІНВЕСТ МЕТАЛ» можуть бути звільнені за відсутності виробничого обладнання та залишитись без засобів до існування (копія наказу додана до позовної заяви). Приписи ст. 34 Закону України "Про виконавче провадження", які встановлюють вичерпний перелік підстав зупинення виконавчих дій, не містять такої підстави як оскарження виконавчого документу до суду, а вказують лише на обов`язок виконавця зупинити вчинення виконавчих дій, зокрема, на підставі зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа. Тобто, звернення до суду з позовом про визнання оскаржуваного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку із порушенням приписів закону при його вчиненні, не нівелює обов`язку виконавця вчинити примусові дії з його виконання в порядку та в межах строків, визначених Законом України "Про виконавче провадження", що свідчить про обґрунтованість посилань на можливе виконання спірного виконавчого напису (звернення стягнення на майно шляхом його продажу з публічних торгів) за час вирішення даного спору в суді. Відповідно до частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обгрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. При цьому, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 29.06.2006 р. у справі "Пантелеєнко проти України" зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом. У рішенні від 31.07.2003 р. у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини вказав на те, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17.07.2008) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права. Оскільки в даному випадку предметом спору є немайнова позовна вимога, судове рішення у разі задоволення якої не вимагатиме примусового виконання, то в даному випадку не є взагалі застосуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, а має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. При цьому, в таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду. Відтак, за наявності в матеріалах справи документарного підтвердження початку примусового виконання спірного виконавчого напису обґрунтованим є посилання на те, що невжиття заходів до забезпечення позову у даній справі шляхом зупинення стягнення за оскаржуваним виконавчим написом може нівелювати ефективність судового захисту шляхом прийняття рішення господарського суду у даній справі у разі задоволення позовних вимог, адже у разі повного виконання спірного виконавчого напису таке задоволення позову не призведе до фактичного відновлення прав та інтересів, з метою захисту яких позивач звернувся з відповідним позовом до суду, оскільки виробниче обладнання, на яке звернуто стягнення вже буде реалізоване і з метою його повернення товариству доведеться знову звертатися до суду з новими позовами та витрачати додаткові кошти. Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 386 Цивільного кодексу України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. В даному випадку, враховуючи те, що на час розгляду справи розпочато процедуру виконання спірного виконавчого напису, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку, застосування заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі нього є адекватним та ефективним способом забезпечення позову. Крім того, з метою запобігання можливим потенційним порушенням майнових прав та охоронюваних законом інтересів позивача та його працівників, а також враховуючи, що невжиття заходів до забезпечення позову може породжувати подання нових позовів, зокрема стосовно відшкодування стягнутих коштів чи повернення майна за рахунок яких буде здійснено їх відшкодування в межах виконавчого провадження (у разі встановлення судом обставин неправомірності видачі оскаржуваного виконавчого напису), наряду з зупинення виконавчого провадження адекватним та ефективним засобом забезпечення позову є виключення майна з опису, зняття з нього арешту, та зобов`язання приватного виконавця Білан С.В. та AT «СКАЙ БАНК» повернути ТОВ «ЄВРОІНВЕСТ МЕТАЛ» виробниче обладнання, яке були описане, арештоване та вилучене за постановою приватного виконавця Білан Світланою Володимирівною від 29.11.2019 р. про опис та арешт майна (коштів) боржника за виконавчим провадженням № 60749899.

Розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Євроінвест Метал" про забезпечення позову, суд дійшов до висновку, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 1 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

Заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити найменування суду, до якого подається заява; повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, за наявності; предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; інші відомості, потрібні для забезпечення позову (ч. 1 ст. 139 Господарського процесуального кодексу України).

Заява позивача про вжиття заходів до забезпечення позову, не містить обґрунтованих доводів щодо реальних, існуючих обставин, які вказують на ймовірну складність або неможливість виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог, так само як і не містить документального обґрунтування, наявності фактичних обставин, які свідчать про загрозу невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову. Посилання заявника на ту обставину, що у разі , якщо позов носить немайновий характер, то підстави для застосування заходів забезпечення позову не мають оцінюватись на те чи достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, а має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, оцінюються судом критично, оскільки, фабула статті 136 ГПК України чітко визначає підстави для забезпечення позову.

Таким чином, заява позивача про забезпечення позову є такою, що не підлягає задоволенню, оскільки заявником не наведені достатньо обґрунтовані підстави того, що невжиття заходів щодо забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду та не надано жодних доказів на підтвердження обставин, зазначених у заяві. Заявник не навів обставин в підтвердження того, що не застосування визначених ним засобів забезпечення позову унеможливить виконання рішення щодо визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Вказана обставина позбавляє суд можливості дійти висновку про адекватність запропонованих заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частинами 1-2 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Таким чином, суд зазначає, що саме лише посилання заявника на те, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до порушення його прав і охоронюваних законом інтересів, без обґрунтування підстав для вжиття таких заходів з посиланням на відповідні докази та без обґрунтування необхідності термінового вжиття заходів забезпечення позову не може бути підставою для винесення ухвали про забезпечення позову.

В той же час, заявником не надано суду жодних доказів на підтвердження намірів не виконувати рішення суду у даній справі, оскільки, з приводу примусового виконання виконавчого напису нотаріуса відповідач звернувся до звернення позивача з позовом до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. (ст. 79 Господарського процесуального кодексу України).

Тобто, саме лише посилання в заяві на потенційну можливість невиконання рішення суду та імовірність порушення прав особи без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Оскільки, заявником не було надано доказів на підтвердження того, що невжиття, визначених ним заходів, забезпечення позову порушить його права та в подальшому утруднить чи може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні поданої заяви про забезпечення позову.

Відповідно до ч. 6 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України, про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

На підставі ст.129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір за подання заяви про забезпечення позову покладається на заявника - Товариство з обмеженою відповідальністю "Євроінвест Метал".

Керуючись ст.ст. 136, 137, 138-140 та ст. 234 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю "Євроінвест Метал" в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в апеляційному та касаційному порядку.

Суддя І.В.Усатенко