ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2019 року

м. Київ

Справа № 908/1306/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Волковицької Н. О. - головуючого, Могила С. К., Случа О. В.,

розглянув у письмовому провадженні касаційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області

на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 21.08.2019 (Дармін М. О. - головуючий, судді Антонік С. Г., Березкіна О. В.) у справі

за позовом Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Вільнянськ"

до Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області

про поновлення договору оренди землі.

Короткий зміст і підстави позовних вимог

1. У травні 2019 року Сільськогосподарський виробничий кооператив "Вільнянськ" (далі - СВК "Вільнянськ") звернувся до Господарського суду Запорізької області з позовною заявою до Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області (далі - ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області), в якій просив визнати поновленим договір оренди землі від 03.02.2009, на той самий строк і на тих самих умовах шляхом укладення додаткової угоди у наведеній позивачем редакції.

2. 11.07.2019 позивач подав до Господарського суду Запорізької області заяву про вжиття заходів забезпечення позову немайнового характеру, відповідно до якої просив заборонити ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області, , адреса: 69095, м. Запоріжжя, вул. Українська, 50, до моменту прийняття остаточного рішення у цій справі вчиняти будь-які дії щодо земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 13,4791 га, кадастровий номер :01:003:0045, а саме:

включати земельну ділянку сільськогосподарського призначення площею 13,4791 га кадастровий номер :01:003:0045, до переліку земельних ділянок для продажу права оренди на неї на конкурентних засадах (земельних торгах);

вносити до Державного земельного кадастру будь-яку інформацію щодо поділу чи об`єднання земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею

13, 4791 га кадастровий номер: :01:003:0045;

видавати будь-які накази організаційно-розпорядчого характеру щодо земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 13, 4791 га кадастровий номер: :01:003:0045.

3. Заяву обґрунтовано тим, що в разі вчинення відповідачем зазначених дій неможливо буде задовольнити його позов та/або виконати судове рішення.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

4. Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 15.07.2019 у справі № 908/1306/19 у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовлено. Приймаючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив із того, що заявником належними та допустимими доказами не довів обставин, які унеможливлювали би в подальшому виконання рішення суду в разі задоволення позову, а наведені СВК "Вільнянськ" доводи є лише його припущення, які не можуть бути підставою для забезпечення позову.

5. Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 21.08.2019 у справі № 908/1306/19 ухвалу Господарського суду Запорізької області від 15.07.2019 скасовано. У справі постановлено нове рішення. Заяву СВК "Вільнянськ" від 11.07.2019 про вжиття заходів забезпечення позову немайнового характеру задоволено частково. Заборонено ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області (, адреса: 69095, м. Запоріжжя, вул. Українська, 50) до моменту прийняття остаточного рішення у справі № 904/1306/19 вчиняти будь-які дії щодо земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 13,4791 га кадастровий номер: :01:003:0045, яка знаходиться на території Максимівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області, а саме:

включати земельну ділянку сільськогосподарського призначення площею 13,4791 га кадастровий номер: :01:003:0045 до переліку земельних ділянок для продажу права оренди на неї на конкурентних засадах (земельних торгах);

вносити до Державного земельного кадастру будь-яку інформацію щодо поділу чи об`єднання земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею

13, 4791 га кадастровий номер: :01:003:0045.

У решті у задоволенні заяви відмовлено.

6. Постанову обґрунтовано тим, що у межах своїх дискреційних повноважень ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області, яке здійснює розпорядження землями сільськогосподарського призначення державної власності, має право передавати їх в оренду, у тому числі, і шляхом проведення аукціону, формувати земельні ділянки, здійснювати їх об`єднання та поділ, передавати у власність фізичним особам для ведення особистого селянського господарства по 2,0 га землі та вчиняти інші розпорядчі дії щодо землі, зокрема і стосовно спірної земельної ділянки. Як підтверджено позивачем ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області вчинило дії щодо внесення змін до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно. Державного реєстру Іпотек. Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна про припинення речового права СВК "Вільнянськ", незважаючи на наявність спору в суді. У відзиві на апеляційну скаргу відповідач також повністю заперечує право позивача, тому припущення СВК "Вільнянськ", що відповідач може вчиняти дії зі спірною земельною ділянкою до вирішення спору в суді є обгрунтованими. Йдеться про те, що здійснення відповідачем під час вирішення цього спору дій із спірною земельною ділянкою, фактично порушить принцип ефективного судового захисту прав і інтересів позивача в обраний ним спосіб в межах зазначеного спору, адже зумовить необхідність з метою відновлення порушених прав звертатися до набувачів речових прав на цю земельну ділянку з інших підстав. Поділ чи об`єднання земельної ділянки призведе до припинення цієї земельної ділянки як об`єкта цивільних прав, що також унеможливить ефективний спосіб захисту у справі № 908/1306/19.

7. Не погоджуючись із постановою Центрального апеляційного господарського суду від 21.08.2019 у справі № 908/1306/19, ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області звернулося до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду із касаційною скаргою, в якій просить постанову апеляційного господарського суду скасувати і залишити в силі ухвалу суду першої інстанції, ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви СВК "Вільнянськ" про вжиття заходів забезпечення позову.

Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу

8. У касаційній скарзі скаржник зазначає про неправильне застосування та порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права, а саме статті 19 Конституції України, статті 31 Закону України "Про оренду землі", статті 74 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), наголошуючи, що: оскільки на час подання ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області до суб`єкта державної реєстрації прав листа від 13.03.2019 договір припинив свою дію у зв`язку із закінченням строку на який його було укладено, дії ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області повністю узгоджуються з положеннями частини 2 статті 19 Конституції України та статті 31 Закону України "Про оренду землі"; 2) позивач не обґрунтував та не надав належних і допустимих доказів, які свідчили б про те, що не здійснення заборони ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області до моменту прийняття остаточного рішення у цій справі вчиняти будь-які дії може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду за умови задоволення позову; що запропоновані заявником заходи до забезпечення позову не матимуть наслідком неприпустиме порушення його законних прав та інтересів; 3) аргументи позивача обґрунтовані лише власними, нічим не підтвердженими припущеннями (передбаченнями, прогнозами) про наявність загрози, і без надання відповідних доказів, не є достатньою підставою для задоволення клопотання про забезпечення позову.

Узагальнений виклад позиції інших учасників справи

9. У відзиві на касаційну скаргу СВК "Вільнянськ" вказує на безпідставність доводів скаржника, погоджується із правовою позицією, викладеною у постанові Центрального апеляційного господарського суду від 21.08.2019 у справі № 908/1306/19, тому просить залишити її без змін.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

10. Як установили суди попередніх інстанцій та вбачається із матеріалів справи, між Вільнянською районною державною адміністрацією Запорізької області як орендодавцем, права якого відповідно до положень чинного законодавства на теперішній час належать відповідачеві, та СВК "Вільнянськ" як орендарем укладено договір оренди земельної ділянки від 03.02.2009 щодо земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 13,4791 га, кадастровий номер: :01:003:0045, яка знаходиться на території Максимівської сільської ради Вільнянського району Запоріжської області, строком на десять років.

11. Суди попередніх інстанцій установили, що ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області вчинило дії щодо внесення змін до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна про припинення речового права позивача.

Позиція Верховного Суду

12. Здійснивши розгляд касаційної скарги у письмовому провадженні, дослідивши наведені у ній доводи, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, Верховний Суд вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

13. Відповідно до частини 1, абзацу 3 частини 2 статті 791 та частини четвертої статті 122 Земельного кодексу України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Формування земельних ділянок здійснюється шляхом поділу чи об`єднання раніше сформованих земельних ділянок. Центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною 8 цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

14. За змістом абзацу 2 частини 10 статті 24 та частини 6 статті 16 Закону України "Про Державний земельний кадастр" державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, у разі поділу чи об`єднання земельних ділянок. Кадастровий номер скасовується лише у разі скасування державної реєстрації земельної ділянки. Зміна власника чи користувача земельної ділянки, зміна відомостей про неї не є підставою для скасування кадастрового номера.

15. Відповідно до статті 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

16. Однак положення зазначеної норми пов`язують вирішення питання про забезпечення позову з обґрунтуванням обставин необхідності такого забезпечення в контексті положень статті 73 ГПК України, яке (забезпечення) застосовується в якості гарантії задоволення вимог позивача. Умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитися за кількістю або погіршитися за якістю на момент виконання рішення.

17. Відповідно до частини 1 статті 137 ГПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; 6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 7) передачею речі, що є предметом спору, на зберігання іншій особі, яка не має інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1- 9 цієї частини.

18. У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

19. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язують застосування певного виду забезпечення позову. Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких його вживають. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із вартістю майна, на яке вимагається накласти арешт, або майнових наслідків заборони відповідачу вчиняти певні дії.

20. Оскільки у цьому випадку орендар звернувся до суду з позовними вимогами немайнового характеру, судове рішення у разі задоволення яких не вимагатиме примусового виконання, у такому випадку мало бути застосовано та досліджено таку підстава вжиття заходів забезпечення позову як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття відповідних заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. При цьому в таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, зокрема, чи зможе позивач їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду (наведену правову позицію викладено у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.08.2018 у справі № 910/1040/18).

21. Задовольняючи заяву орендаря про забезпечення позову шляхом заборони відповідачеві до моменту ухвалення остаточного рішення у цій справі вчиняти будь-які дії щодо земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 13,4791 га, кадастровий номер: :01:003:0045, а саме включати зазначену земельну ділянку до переліку земельних ділянок для продажу права оренди на неї на конкурентних засадах (земельних торгах) і вносити до Державного земельного кадастру будь-яку інформацію щодо поділу чи об`єднання цієї земельної ділянки, суд апеляційної інстанції правомірно виходив з доведеності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування відповідного заходу до забезпечення позову, та зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, відповідністю та співмірністю вжитих заходів забезпечення позову предмету позову немайнового характеру, оскільки матеріалами оскарження підтверджується, що ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області вчинило дії щодо внесення змін до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна про припинення речового права позивача.

22. Суд апеляційної інстанції обґрунтовано зауважив про те, що здійснення відповідачем за час вирішення цього спору дій із спірною земельною ділянкою фактично порушить принцип ефективного судового захисту прав та інтересів позивача в обраний ним спосіб в межах цього спору, адже зумовить необхідність з метою відновлення порушених прав звертатися до набувачів речових прав на цю земельну ділянку з інших підстав.

23. Верховний Суд вважає законною та обґрунтованою позицію суду апеляційної інстанції щодо необхідності забезпечення можливості реального та ефективного судового захисту переважного права орендаря на оренду земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 13,4791 га, кадастровий номер :01:003:0045 у разі ухвалення рішення про задоволення позову.

24. Отже, суд апеляційної інстанції достеменно встановив, а скаржник не спростував того факту, що застосування заходів забезпечення позову шляхом заборони відповідачеві до моменту ухвалення остаточного рішення у цій справі вчиняти будь-які дії щодо земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 13,4791 га, кадастровий номер :01:003:0045, не порушить прав та охоронюваних законом інтересів ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області чи інших осіб, які не є учасниками справи, а лише запровадить законні обмеження, наявність яких дасть змогу створити належні умови для запобігання перешкодам у виконанні рішення суду в разі повного чи часткового задоволення позовних вимог.

25. У зв`язку з наведеним, Верховний Суд дійшов висновку, що вжиті судом апеляційної інстанції заходи забезпечення позову відповідають процесуальним нормам, що регулюють такі правовідносини, зокрема, вимогам розумності, обґрунтованості, адекватності, збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу, наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, доведеності обставин щодо ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів, а тому немає підстав для задоволення касаційної скарги (аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 22.11.2019 у справі № 908/1307/19).

26. Колегія суддів відхиляє аргументи відповідача про те, що на час подання ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області до суб`єкта державної реєстрації прав листа від 16.04.2019 договір припинив свою дію у зв`язку із закінченням строку, на який його було укладено, оскільки такі твердження фактично є запереченнями щодо обґрунтованості позовних вимог та мають оцінюватися судом першої інстанції лише під час розгляду справи суті, а не в межах оскарження ухвали про забезпечення позову.

27. Колегія суддів також не погоджується з аргументами відповідача про необґрунтованість і недоведеність доводів позивача про те, що не здійснення заборони ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області до моменту ухвалення остаточного рішення у цій справі вчиняти будь-які дії, може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду за умови задоволення позову, оскільки матеріалами оскарження підтверджується скасування уповноваженими особами Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради у Державному реєстрі речових прав зареєстрованого за СВК "Вільнянськ" права оренди на земельну ділянку сільськогосподарського призначення площею 13,4791 га, кадастровий номер :01:003:0045 на підставі листа ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області від 16.04.2019, у той час як позивач оспорює відмову відповідача у поновленні договору оренди зазначеної земельної ділянки, а позов спрямований на встановлення права позивача щодо поновлення такого договору.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги та норми права, якими керувався суд

28. За змістом пункту 1 частини 1 статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

29. Відповідно до частини 1 статті 309 цього Кодексу суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

30. З урахуванням викладеного колегія суддів вважає, що постанова у справі прийнята із додержанням норм матеріального і процесуального права, тому підстав для її скасування немає.

31. Викладені у касаційній скарзі аргументи не можуть бути підставою для скасування судового рішення, оскільки не спростовують висновків суду і фактично зводяться до незгоди із судовим рішенням.

Ураховуючи наведене та керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 ГПК України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області залишити без задоволення.

Постанову Центрального апеляційного господарського суду від 21.08.2019 у справі № 908/1306/19 залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Н. О. Волковицька

Судді С. К. Могил

О. В. Случ