ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2019 року Справа № 915/1660/19

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області,

головуючий суддя Давченко Т.М.

за участі секретаря Говоріної А.Е.,

та представників сторін:

від позивача ? Шлеляної С.М., дов. від 15.01.2019 № 18/10/195-19, та Колісніченко Н.О., дов. від 15.01.2019 № 18/10/194-19;

від відповідача ? Павленко О.І., дов. від 10.05.2019 № 860/01/27-2019;

від третьої особи представник не з?явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу № 915/1660/19

за позовом Миколаївського обласного центру зайнятості,

вул. Нікольська, 68, м. Миколаїв, 54001;

до Головного управління національної поліції в Миколаївській області,

вул. Декабристів, 5, м. Миколаїв, 54001;

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - ОСОБА_1 ,

АДРЕСА_1 ;

про стягнення грошових коштів у сумі 19078 грн. 66 коп.

В С Т А Н О В И В:

Миколаївським обласним центром зайнятості (далі - Миколаївський ОЦЗ) пред`явлено позов до Головного управління Національної поліції в Миколаївській області (далі - Управління) про стягнення з останнього в порядку ч. 4 ст. 35 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" грошових коштів у загальній сумі 19078 грн. 66 коп. - суми допомоги по безробіттю, виплаченої Березнегуватським районним центром зайнятості, правонаступником якого є позивач, в період 22.04.2016-15.11.2016 громадянину ОСОБА_1 , якого 28.03.2016 на підставі п. 5 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про національну поліцію" звільнено з посади інспектора-чергового Березнегуватського відділення поліції Снігурівського відділу поліції через службову невідповідність, а 16.11.2016 - поновлено на роботі за постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 07.11.2016 у справі № 814/953/16, ? як такого, що звільнено протиправно.

Миколаївський ОЦЗ також просить суд про стягнення з відповідача грошових коштів на відшкодування судових витрат з оплати позовної заяви судовим збором.

За такими вимогами ухвалою від 01.08.2019 відкрито провадження в даній справі.

У відзиві від 15.08.2019 на позовну заяву Управління позов не визнало, вважаючи його необґрунтованим та безпідставним, так як: 1) ОСОБА_1 , порушуючи свої обов`язки по Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", ввів суд в оману, приховавши факт отримання допомоги з центру зайнятості, внаслідок чого при присудженні судом оплати за час вимушеного прогулу не було враховано виплаченого матеріального забезпечення по безробіттю, що надає можливість подвійного стягнення з державного бюджету, а саме одночасної виплати допомоги по безробіттю та виплати за вимушений прогул; ОСОБА_1 має намір незаконно збагатитися за рахунок двох державних організацій, отримуючи подвійний заробіток (матеріальне забезпечення по безробіттю та компенсацію заробітної плати за час вимушеного прогулу), що не передбачено жодним нормативним документом і приводить до безпідставних виплат з державного бюджету за однією і тією самою обставиною; 2) заявлена до стягнення сума була виплачена позивачем добровільно, а саме, виплачена як допомога по безробіттю у зв?язку з наданням ОСОБА_1 статусу безробітного, що свідчить про відсутність матеріальної шкоди, завданої відповідачем позивачу та відсутність підстав для стягнення з відповідача шкоди у вигляді коштів, перерахованих третій особі.

Ухвалою від 03.10.2019 залучено громадянина ОСОБА_1 до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача.

Громадянин ОСОБА_1 , належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, що підтверджується відповідним поштовим повідомленням у матеріалах справи, в судове засідання не з`явився; своїм правом надання пояснень або заперечень по суті справи третя особа не скористалася.

Вислухавши представників позивача, які позовні вимоги підтримали повністю з підстав, викладених у позовній заяві, з урахуванням відповіді на відзив, та представника відповідача, який позов не визнав з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву, дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого.

Наказом Управління від 28.03.2016 № 58 о/с по особовому складу майора поліції інспектора-чергового Березнегуватського відділення поліції Снігурівського відділу поліції ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції на підставі п. 5 ч.1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію" - через службову невідповідність.

З метою реалізації права на соціальний захист ОСОБА_1 звернувся до Березнегуватського районного центру зайнятості (РЦЗ), правонаступником якого, внаслідок приєднання на підставі наказу Державної служби зайнятості (Центрального апарату) від 26.10.2016 № 194 "Про реорганізацію базових центрів зайнятості Миколаївської області", є Миколаївський ОЦЗ, із заявою від 22.04.2016 про надання статусу безробітного на підставі ч. 2 ст. 43 Закону України "Про зайнятість населення".

За твердженнями позивача, ОСОБА_1 у період 22.04-15.11.2016 перебував у Березнегуватському РЦЗ на обліку як безробітний та отримував допомогу по безробіттю в порядку і розмірах, визначених законодавством. Викладене підтверджується поданим позивачем розрахунком допомоги по безробіттю в загальній сумі 19078 грн. 66 коп., виплаченої ОСОБА_1 в указаний період; витягами з відомостей виплат за видами забезпечення за квітень 2016 року № 80; за травень 2016 року № 92, 98; за червень 2016 року №№ 104, 110, 116; за липень 2016 року № 127; за серпень 2016 року №№ 139, 144; за вересень 2016 року №№ 155, 160; за жовтень 2016 року № 172; за листопад 2016 року №№ 174, за січень 2019 року № 9, та відповідними платіжними дорученнями: від 20.05.2016 № 198 на суму 67858 грн. 21 коп.; від 10.06.2016 № 249 на суму 85784 грн. 45 коп.; від 22.06.2016 № 265 на суму 58953 грн. 31 коп.; від 24.06.2016 № 270 на суму 123266 грн. 04 коп.; від 11.07.2016 № 290 на суму 47575 грн. 7 коп.; від 13.07.2016 № 294 на суму 122925 грн. 41 коп.; від 05.08.2016 № 328 на суму 92007 грн. 44 коп.; від 29.08.2019 № 376 на суму 98392 грн. 59 коп.; від 12.09.2016 № 396 на суму 113011 грн. 72 коп.; від 23.09.2016 № 434 на суму 74670 грн. 03 коп.; від 04.10.2016 № 451 на суму 126725 грн. 07 коп.; від 19.10.2016 № 487 а суму 67567 грн. 12 коп.; від 04.11.2016 № 516 на суму 64230 грн. 40 коп.; від 16.11.2016 № 537 на суму 114098 грн. 86 коп.; від 04.02.2019 № 4 на суму 235104 грн. 21 коп. (а.с. 73-122).

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 07.11.2016 у справі № 814/953/16, залишеною без змін постановами Одеського апеляційного адміністративного суду від 29.03.2017 та Вищого адміністративного суду України від 07.11.2017, визнано протиправним і скасовано наказ Управління від 28.03.2016 № 58 о/с у частині звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції та поновлено останнього на посаді інспектора-чергового Березнегуватського відділення поліції Снігурівського відділу поліції ГУ НП в Миколаївській області. Цією ж постановою вирішено про стягнення з Управління на користь громадянина ОСОБА_1 5537 грн. 35 коп. - заробітної плати за час вимушеного прогулу; 5729 грн. 71 коп. - середньої заробітної плати за один місяць.

На виконання вищевказаної постанови суду наказом Управління від 16.11.2016 № 315 о/с ОСОБА_1 поновлено на посаді інспектора-чергового Березнегуватського відділення поліції Снігурівського відділу поліції ГУ НП в Миколаївській області, і з 15.11.2016 припинилася реєстрація ОСОБА_1 у Березнегуватському РЦЗ.

Викладені обставини, на думку позивача, є підставою для утримання з Управління в порядку ч. 4 ст. 35 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" виплачених грошових коштів у спірній сумі.

Березнегуватською районною філією Миколаївського ОЦЗ, яка є підрозділом останнього, направлено Управлінню претензію від 25.03.2019 № 58-01-14/252 про перерахування Миколаївському ОЦЗ суми допомоги по безробіттю, виплаченої громадянину ОСОБА_1 .

Відповідач у листі від 23.04.2019 № 765/05/27-2019 просив Миколаївське ОЦЗ про відстрочення повернення указаних вище коштів, виплачених ОСОБА_1 .

Миколаївське ОЦЗ листом від 21.05.2019 № 58-01-42/01 повідомило відповідача про можливість розгляду питання щодо відстрочення сплати грошових коштів за умови надання відповідного графіку погашення заборгованості, за умови повного погашення до 01.07.2019; указаний лист, за твердженнями позивача, Управлінням залишено без реагування та виконання.

Правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття визначено Законом України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття".

Так, згідно вказаного закону загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням на випадок безробіття є система прав, обов`язків та гарантій, яка передбачає матеріальне забезпечення на випадок безробіття з незалежних від застрахованих осіб обставин та надання соціальних послуг за рахунок коштів Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття;

страховик - Фонд загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття (далі - Фонд);

страховий випадок - подія, через яку застраховані особи втратили заробітну плату (грошове забезпечення) або інші передбачені законодавством України доходи, внаслідок втрати роботи з незалежних від них обставин та зареєстровані в установленому порядку як безробітні, готові та здатні приступити до підходящої роботи і дійсно шукають роботу;

втрата роботи з незалежних від застрахованих осіб обставин - припинення трудового договору відповідно до статті 36 (пункти 1, 2, 3), статті 38 (у разі неможливості продовження роботи, а також невиконання роботодавцем законодавства про працю, умов колективного чи трудового договору), статті 39, статті 40 (пункти 1, 2, 5, 6) Кодексу законів про працю України, а також з аналогічних підстав, визначених іншими законами, а для військовослужбовців - звільнення зі служби з поважних причин без права на пенсію (у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, за станом здоров`я, у зв`язку із закінченням строку контракту, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, через сімейні обставини або з інших поважних причин відповідно до законодавства про військовий обов`язок і військову службу).

Терміни "застрахована особа", "страхувальники" та "роботодавці" вживаються в Законі у значенні, наведеному у Законі України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" (ст. 1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття").

Так, застрахована особа - фізична особа, яка відповідно до законодавства підлягає загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачується чи сплачувався у встановленому законом порядку єдиний внесок;

страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до цього Закону зобов`язані сплачувати єдиний внесок;

роботодавці - підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності, відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами (ст. 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування").

Згідно ст. 1 Закону України "Про зайнятість населення" безробіття - соціально-економічне явище, за якого частина осіб не має змоги реалізувати своє право на працю та отримання заробітної плати (винагороди) як джерела існування;

безробітний - особа віком від 15 до 70 років, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, готова та здатна приступити до роботи;

зареєстрований безробітний - особа працездатного віку, яка зареєстрована в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, як безробітна і готова та здатна приступити до роботи;

соціальний захист у разі настання безробіття - комплекс заходів, що передбачений загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням на випадок безробіття та законодавством про зайнятість населення.

Кожен має право на соціальний захист у разі настання безробіття, що реалізується шляхом: участі в загальнообов`язковому державному соціальному страхуванні на випадок безробіття, яке передбачає матеріальне забезпечення на випадок безробіття; надання безоплатних соціальних послуг, зокрема, інформаційно-консультаційних та профорієнтаційних, професійної підготовки, перепідготовки, підвищення кваліфікації з урахуванням попиту на ринку праці, сприяння у працевлаштуванні, зокрема, шляхом фінансової підтримки самозайнятості та реалізації підприємницької ініціативи відповідно до законодавства; надання особливих гарантій працівникам, які втратили роботу у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці; надання додаткової гарантії зайнятості окремим категоріям населення, які не здатні на рівних умовах конкурувати на ринку праці (ст. 9 Закону України "Про зайнятість населення").

Статусу безробітного може набути, зокрема, особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи. Статус безробітного надається у разі відсутності підходящої роботи з першого дня реєстрації у територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, незалежно від зареєстрованого місця проживання чи місця перебування. Порядок реєстрації, перереєстрації та ведення обліку громадян, які шукають роботу, і безробітних у територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, визначається Кабінетом Міністрів України.

Зареєстровані безробітні мають право на безоплатне одержання від територіальних органів центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції: послуг з пошуку підходящої роботи та сприяння у працевлаштуванні, в тому числі на громадські та інші роботи тимчасового характеру; консультаційних, інформаційних та профорієнтаційних послуг з метою обрання або зміни виду діяльності (професії); інформації про свої права та обов`язки як безробітного; відомостей про себе, які містяться в Єдиній інформаційно-аналітичній системі; матеріальне забезпечення на випадок безробіття та соціальні послуги відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" та цього Закону; збереження права на виплату допомоги по безробіттю на період участі у громадських та інших роботах тимчасового характеру (тривалістю до 180 днів, зокрема у разі заміщення тимчасово відсутнього працівника) у розмірах, встановлених до укладення ними строкового трудового договору на участь у таких роботах; оскарження, у тому числі до суду, дій або бездіяльності державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, їх посадових осіб, що призвели до порушення прав щодо зайнятості особи.

Одним з видів матеріального забезпечення за цим Законом є, зокрема, допомога по безробіттю (ст. 1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття").

Реєстрація безробітного в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, припиняється у разі, зокрема, поновлення на роботі за рішенням суду, що набрало законної сили (ст.ст. 43-45 Закону України "Про зайнятість населення"). Викладене кореспондується з приписами п. 37 Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.03.2013 № 198.

Поновлення безробітного на роботі за рішенням суду, у відповідності до пп. 2 п. 1 ст. 31 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", є підставою для припинення виплати допомоги по безробіттю.

Фонд має право, зокрема, стягувати з роботодавця суму страхових коштів та вартість соціальних послуг, наданих безробітному в разі поновлення його на роботі за рішенням суду, а також незаконно виплачені безробітному суми матеріального забезпечення в разі неповідомлення роботодавцем Фонду про прийняття його на роботу (абз. 6 ч. 1 ст. 34 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття"). Викладене за своїм змістом узгоджується з приписами п. 4 ст. 35 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", згідно якого з роботодавця утримується сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі за рішенням суду.

Системний аналіз наведених вище норм права дає підстави для висновку про те, що обов`язок роботодавця відшкодувати Фонду вартість соціальних послуг, наданих безробітному, в разі поновлення його на роботі за рішенням суду, виникає у тому випадку, якщо невиконання власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю потягло за собою незаконне звільнення з роботи застрахованої особи, і саме через цю подію така особа втратила заробітну плату і була вимушена стати на облік як безробітна та отримувати страхові виплати, що має бути підтверджено відповідним рішенням суду, яке набрало законної сили в порядку, визначеному законодавством.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 254 КАС України, постанова або ухвала суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Таким чином, суд визнає доведеним, що Управління є роботодавцем у розумінні Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття"; що у період 22.04-15.11.2016 громадянин ОСОБА_1 перебував у Березнегуватському РЦЗ, правонаступником якого є Миколаївський ОЦЗ , на обліку як безробітний та отримав допомогу по безробіттю в сумі 19078 грн. 66 коп.; що постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 07.11.2016 у справі № 814/953/16, яка набрала законної сили в порядку, визначеному законодавством, громадянина ОСОБА_1 поновлено на посаді інспектора-чергового як такого, що звільнено протиправно.

Твердження відповідача про те, що ОСОБА_1 , порушуючи свої обов`язки по Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", ввів суд в оману, приховавши факт отримання допомоги з центру зайнятості, внаслідок чого при присудженні судом оплати за час вимушеного прогулу не було враховано виплаченого матеріального забезпечення по безробіттю, що надає можливість подвійного стягнення з державного бюджету, а саме одночасної виплати допомоги по безробіттю та виплати за вимушений прогул, ? відхиляються судом з огляду на таке.

У відповідності до ч. 2 ст. 36 Закону України "Про загальнообов?язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов?язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг.

Разом із тим, правова природа сплачених ОСОБА_1 коштів, згідно ч. 1 ст. 7 Закону України "Про загальнообов?язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", є відмінною від коштів, стягнутих за судовим рішенням (заробітної плати за час вимушеного прогулу), і цим виключається можливість подвійного стягнення коштів з державного бюджету.

За таких обставин, вимоги про стягнення з Управління виплачених центром зайнятості ОСОБА_1 грошових коштів у сумі 19078 грн. 66 коп. суд визнає обґрунтованими, а тому позов Миколаївського ОЦЗ належить задовольнити повністю.

Господарським процесуальним законодавством передбачено покладання судових витрат, зокрема, витрат на оплату позовної заяви судовим збором, у разі задоволення позову, - на відповідача (ст. 129 ГПК України).

Ураховуючи викладене, витрати Миколаївського ОЦЗ на оплату позовної заяви судовим збором, згідно з платіжним дорученням від 20.06.2019 № 3786 на суму 1921 грн., належить покласти на відповідача.

У судовому засіданні 02.12.2019, згідно зі ст. 240 ГПК України, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Керуючись ст.ст. 232, 233, 236, 238, ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов Миколаївського обласного центру зайнятості задовольнити повністю.

2. Стягнути з Головного управління Національної поліції в Миколаївській області, вул. Декабристів, 5, м. Миколаїв, 54001, ідентифікаційний код 40108735, на користь Миколаївського обласного центру зайнятості, вул. Нікольська, 68, м. Миколаїв, 54001, ідентифікаційний код 03491441, грошові кошти в сумі 19078 (дев`ятнадцять тисяч сімдесят вісім) грн. 66 коп. - допомогу по безробіттю, виплачену громадянину ОСОБА_1 , а також грошові кошти на відшкодування витрат з оплати позовної заяви судовим збором у сумі 1921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) грн.

Рішення може бути оскаржено до Південно-Західного апеляційного господарського суду через Господарський суд Миколаївської області протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено та підписано 03.12.2019.

Суддя Т.М. Давченко