ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

28.11.2019 Справа № 920/877/19
м. Суми

Господарський суд Сумської області у складі судді Котельницької В.Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження справу №920/877/19

За позовом Фізичної особи-підприємця Люлькова Олександра Миколайовича, с.Фотовиж, Глухівський район, Сумська область

до відповідача Головного управління Держгеокадастру у Сумській області, м.Суми

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на щодо предмету спору на стороні відповідача Глухівської районної державної адміністрації, м.Глухів, Сумська область

про зобов`язання укласти додаткову угоду до договору оренди землі

За участю представників:

від позивача: Кугай А.В. (адвокат, ордер серії ВМ № 1000875 від 12.08.2019)

від відповідача: Рудік А.А. (довіреність № 9-18-0.6-174/62-18 від 21.12.2018)

від третьої особи: не прибув

при секретарі судового засідання Пономаренко Т.М.

Суть спору: 19.08.2019 позивач звернувся до суду із позовною заявою, відповідно до якої просить спонукати (зобов`язати) відповідача вчинити дії - укласти додаткову угоду до договору оренди землі, зареєстрованого 25.06.2007 у Глухівському районному відділі Сумської регіональної філії ДП «Центр ДЗК» (Державному реєстрі земель) за № 92 (зі змінами, внесеними угодами, зареєстрованими у Глухівському районному відділі Сумської регіональної філії ДП «Центр ДЗК» (Державному реєстрі земель) від 20.05.2008 за № 47 та від 2010 року № б/н) на умовах, викладених в прохальній частині позову.

Ухвалою суду від 27.08.2019 відкрито провадження у справі № 920/877/19 та призначено підготовче засідання на 03.10.2019; залучено до участі у справі у якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Глухівську районну державну адміністрацію.

10.09.2019 до суду від третьої особи надійшло клопотання № 01-48/2313 про розгляд справи без участі представника третьої особи.

Представник позивача у підготовче засідання 03.10.2019 надав суду докази направлення третій особі копії позовної заяви з додатками.

Ухвалою суду від 03.10.2019 відкладено підготовче засідання на 31.10.2019.

16.10.2019 до суду надійшла заява позивача про зміну предмета позову, у якій позивач просить суд визнати укладеною додаткову угоду до договору оренди землі, зареєстрованого 25.06.2007 у Глухівському районному відділі Сумської регіональної філії ДП «Центр ДЗК» (Державному реєстрі земель) за № 92 (зі змінами, внесеними угодами, зареєстрованими у Глухівському районному відділ Сумської регіональної філії ДП «Центр ДЗК» (Державному реєстрі земель) від 20.05.2008 за № 47 та від 2010 року № б/н) на умовах, викладених у заяві про зміну предмета позову.

Відповідач подав відзив на позов, проти вимог позивача заперечує та зазначає про відсутність підстав для поновлення спірного договору оскільки його дія закінчилась 25.06.2019.

Ухвалою від 31.10.2019 суд прийняв до розгляду заяву позивача про зміну предмета позову; відклав підготовче засідання на 19.11.2019.

У підготовчому засіданні 19.11.2019 представник відповідача повідомив про зміну адреси та просив суд направляти поштову кореспонденцію на нову адресу - м.Суми, вул. Герасима Кондратьєва, 25.

Ухвалою суду від 19.11.2019 було закрито підготовче провадження та розгляд справи по суті призначено у судове засідання на 28.11.2019.

При розгляді справи по суті судом надано вступне слово представникам сторін.

Представник позивача змінені позовні вимоги підтримав та просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача проти позову заперечував, просив суд в задоволенні позову відмовити, підтримав позицію, викладену у відзиві на позовну заяву.

У ході судового засідання судом були встановлені обставини справи, досліджено докази, надані сторонами на підтвердження своїх позицій по суті спору, а також вчинено інші необхідні дії, встановлені Главою 6 «Розгляд справи по суті» Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши наявні в матеріалах справи докази, заслухавши пояснення представників сторін з приводу обставин справи, суд встановив:

19.06.2007 між позивачем та Глухівською РДА було укладено договір оренди землі, відповідно до умов п. 1 якого Глухівська РДА як орендодавець надала, а позивач як орендар прийняв у строкове платне користування земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Фотовизької сільської ради Глухівського району Сумської області.

Пунктом 2 договору оренди землі від 19.06.2007 встановлено, що в оренду надається земельна ділянка загальною площею 66,4436 га, у тому числі 66,4436 га ріллі.

За умовами п. 20 даного договору сторони визначили, що передача земельної ділянки орендареві здійснюється у 10-денний строк після державної реєстрації цього договору за актом приймання-передачі.

Відповідно до п. 8 договору оренди землі його укладено строком на 12 років. Після закінчення строку договору орендар має переважне право на поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово про намір продовжити його дію.

Відповідно до п. 43 договору оренди він набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації.

Як встановлено судом, договір оренди був зареєстрований у Глухівському районному відділі Сумської регіональної філії ДП ЦДЗК, про що у державному реєстрі земель вчинено запис від 25.06.2007 за № 92. Відтак, суд зазначає, що строк дії договору встановлений до 25.06.2019.

Актом приймання-передачі земельної ділянки, що надається в оренду, складеним 25.06.2007, підписаним представниками сторін та скріпленим їхніми печатками, підтверджується факт передачі об`єкта оренди позивачу.

Законом України №5245-VI від 06.09.2012 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності» до чинного законодавства були внесені зміни, відповідно до яких з 01.01.2013 розпорядником земель сільськогосподарського призначення державної власності було визначено Держземагентство України.

В подальшому згідно пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України №442 від 10.09.2014 «Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади» було утворено Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, реорганізувавши Державне агентство земельних ресурсів України шляхом перетворення.

Відповідно до підпункту 31 пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України №15 від 14.01.2015 «Про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру» до основних завдань Держгеокадастру віднесено розпорядження землями державної власності сільськогосподарського призначення в межах, визначених Земельним кодексом України, безпосередньо або через визначені в установленому порядку його територіальні органи. Відповідно до наказу Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру № 6 від 03.03.2015 «Про затвердження положень про територіальні органи Держгеокадастру у Сумській області» повноваження Головного управління Держземагентства покладено на Головне управління Держгеокадастру у Сумській області, в тому числі й з питань розпорядження земельними ділянками державної форми власності.

Таким чином, з 03.03.2015 Головне управління Держгеокадастру у Сумській області відповідно до статті 122 Земельного кодексу України наділене повноваженнями з передачі у власність або в користування для всіх потреб, земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності в межах області.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання пункту 8 укладеного договору оренди землі позивач направив на адресу Головного управління Держгеокадастру у Сумській області заяву від 19.04.2019 про надання згоди на пролонгацію спірного договору оренди землі на строк 7 років на умовах додаткової угоди, копію якої було додано до даної заяви.

Вказаний лист отриманий Головним управлінням Держгеокадастру в Сумській області 19.04.2019, що підтверджується відтиском штемпеля про реєстрацію вхідної кореспонденції.

Листом від 17.05.2019 відповідач повідомив позивача про можливість розглянути питання про поновлення договору оренди землі від 19.06.2007 (державна реєстрація від 25.06.2007 за № 92) за умови надання до Головного управління діючої довідки про відсутність заборгованості з податків, зборів, платежів, що контролюються фіскальними органами, для підтвердження відсутності заборгованості зі сплати орендної плати.

15.07.2019 ФОП Люльков О.М. подав відповідачеві заяву, до якої долучив довідку про відсутність податкового боргу. Дана заява отримана відповідачем 15.07.2019.

Листом № 28-18-0.6-4854/2-19 від 22.07.2019 відповідач повідомив позивача про те, що його заява від 19.04.2019 повторно розглянута, при цьому відповідач відмовив у поновленні договору, посилаючись на те, що строк дії договору закінчився 25.06.2019.

У зв`язку з виникненням вказаних обставин, позивач звернувся до суду з позовом, у якому, з урахуванням поданої заяви про зміну предмета спору, просив суд визнати укладеною додаткову угоду до договору оренди землі, зареєстрованого 25.06.2007 у Глухівському районному відділі Сумської регіональної філії ДП «Центр ДЗК» (Державному реєстрі земель) за № 92 (зі змінами, внесеними угодами, зареєстрованими у Глухівському районному відділ Сумської регіональної філії ДП «Центр ДЗК» (Державному реєстрі земель) від 20.05.2008 за № 47 та від 2010 року № б/н) на умовах додаткової угоди, текст якої викладено у заяві про зміну предмета позову (вх. № 3214к від 16.10.2019).

Суд, розглянувши дану позовну вимогу, зазначає наступне:

Спеціальним законом, що регулює питання оренди землі, є Закон України «Про оренду землі», яким встановлено, що відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Частиною першою статті 124 Земельного кодексу України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється, зокрема, шляхом укладання договору оренди земельної ділянки.

Згідно із частиною першою статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

За змістом статті 792 ЦК України майнові відносини, що виникають з договору найму (оренди) земельної ділянки, є цивільно-правовими, ґрунтуються на засадах рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності сторін договору та, крім загальних норм цивільного законодавства щодо договору, договору найму регулюються актами земельного законодавства - Земельним кодексом України, Законом України «Про оренду землі».

Законом України «Про оренду землі» визначаються умови укладення, зміни, припинення і поновлення договору оренди землі.

Відповідно до статті 13 Закону України «Про оренду землі» під договором оренди землі розуміється договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

За змістом статті 79 Земельного кодексу України земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.

Відповідно до ст. 31 Закону України «Про оренду землі» договір оренди припиняється в разі, зокрема, закінчення строку, на який його було укладено.

Пунктом 8 договору оренди землі від 19.06.2007 передбачено, що після закінчення строку дії договору орендар має переважне право на поновлення його на новий строк.

Це положення договору узгоджується із загальною нормою частини першої статті 777 ЦК України та статтею 33 Закону України «Про оренду землі».

Так, у частині першій статті 777 ЦК України законодавець закріпив переважне право наймача, який належно виконує свої обов`язки за договором, на укладення договору на новий строк та передбачив певну процедуру здійснення цього права.

Ключовим елементом принципу правової визначеності є однозначність та передбачуваність правозастосування, а отже системності та послідовності у діяльності відповідних органів, насамперед судів. Суб`єкти (учасники спору) завжди повинні мати можливість орієнтувати свою поведінку таким чином, щоб вона відповідала вимогам норми на момент вчинення дії. Для оцінки правовідносин у даному спорі суд керується правилами, викладеними Європейським судом з прав людини (далі - ЄСПЛ) у рішенні в справі Sunday Times v. United Kingdom. У цій справі ЄСПЛ зазначив, що закон повинен бути досить доступним, він повинен служити для громадянина відповідним орієнтиром, достатнім у контексті, в якому застосовуються певні правові норми у відповідній справі; норма не може вважатися законом, якщо вона не сформульована з достатньою чіткістю, яка дає можливість громадянинові регулювати свою поведінку.

У справі Steel and others v. The United Kingdom ЄСПЛ наголосив, що Конвенція вимагає, щоб усе право, чи то писане, чи неписане, було достатньо чітким, аби дати змогу громадянинові, якщо виникне потреба, з належною порадою, передбачати певною мірою за певних обставин наслідки, що може спричинити певна дія.

З огляду на викладене, суд вважає за необхідне застосовувати правові норми та судову практику таким чином, яким вона є найбільш очевидною та передбачуваною для учасників цивільного обороту в Україні.

Статтею 33 Закону України «Про оренду землі» регламентовано поновлення договору оренди землі на новий строк як у випадку реалізації переважного права орендаря перед іншими особами (частини 1- 5 цієї норми), так і у випадку, коли орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди (частина 6 цієї норми). Тобто стаття 33 Закону України «Про оренду землі» фактично об`єднує два випадки пролонгації договору оренди.

Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що для застосування положень частини 1 статті 33 Закону України «Про оренду землі» та визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди необхідно встановити такі юридичні факти: орендар належним чином виконує свої обов`язки за договором; орендар до спливу строку договору повідомив орендодавця у встановлені строки про свій намір скористатися переважним правом укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди; орендодавець протягом місяця не повідомив орендаря про наявність заперечень і своє рішення.

Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення із проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення (частина 5 статті 33 Закону України «Про оренду землі»).

З матеріалів справи вбачається, що позивач скористався своїм переважним правом на поновлення договору оренди, оскільки більш ніж за 30 днів до закінчення строку його дії направив до Головного управління Держгеокадастру в Сумській області лист-повідомлення про поновлення договору оренди землі разом із проектом відповідної Додаткової угоди, а також інші документи. Отже, орендар належним чином виконав свій обов`язок щодо повідомлення орендодавця не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору про намір його поновити, як це передбачено умовами договору оренди землі від 19.06.2007 та не суперечить вимогам ч. 2 ст. 33 Закону України «Про оренду землі».

В свою чергу, відповідач після отримання листа позивача зобов`язаний був відповідно до ч. 5 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» протягом місяця розглянути дану заяву, узгодити з орендарем істотні умови договору, прийняти рішення та укласти додаткову угоду про поновлення договору оренди, або повідомити орендаря про відмову в продовженні договору в разі недосягнення згоди щодо істотних умов договору .

Натомість, відповідач листом № 28-18-0.6-3320/2-19 від 17.05.2019 повідомив позивача про можливість розгляду питання про поновлення договору оренди землі від 19.06.2007 за умови надання орендарем діючої довідки про відсутність заборгованості зі сплати податків, зборів та інших обов`язкових платежів, що, у свою чергу, дало позивачу підставу розраховувати на можливість поновлення договору оренди землі у разі подання витребуваних документів.

Доводи відповідача про те, що неможливість поновлення договору оренди землі від 19.06.2007 пов`язана з тим, що у поданих позивачем до розгляду документах (доданих до заяви про поновлення договору оренди) відсутня діюча довідка про відсутність заборгованості з податків, зборі, платежів, суд відхиляє з огляду на наступне.

Матеріали справи свідчать про те, що позивач з дотриманням строків, передбачених пунктом 8 договору, звернувся до відповідача з заявою б/н від 19.04.2019, у якій просив поновити договір. Законодавством визначено, що орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди.

В листі-повідомленні від 17.05.2019 за № 28-18-0.6-3320/2-19, який був направлений позивачу, відповідач повідомив, що не вважає за можливе поновити договір оренди через, зокрема, відсутність діючої довідки про відсутність заборгованості зі сплати податків, зборів та інших обов`язкових платежів.

В якості заперечень, відповідач всупереч нормам Закону України «Про оренду землі» безпідставно стверджує, що до листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі позивач повинен був надати вищевказану довідку податкового органу.

Водночас Закон України «Про оренду землі» не передбачає надання орендарем в обов`язковому порядку інших додаткових документів до листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі, крім проекту додаткової угоди.

Тобто, в листі-повідомленні від 17.05.2019 відповідач безпідставно посилається на необхідність надання додаткових документів, при цьому не зазначає конкретних підстав для відмови у поновленні дії договору оренди земельної ділянки. Відповідь на пропозицію позивача щодо поновлення договору не ґрунтується на нормах діючого законодавства, не є чітко висловленою і зрозумілою для іншої сторони. Аргументи відповідача не можуть вважатись відмовною позицією, а мають формуватись та направлятись в процесі узгодження з орендарем істотних умов договору.

Право відмовити орендареві у поновленні договору оренди землі через те, що ним не додано до листа-повідомлення інших документів окрім проекту додаткової угоди, у орендодавця відповідно до ст. 33 Закону України «Про оренду землі» відсутнє.

Таким чином, суд дійшов висновку, що саме відповідачем була порушена процедура реалізації позивачем переважного права на поновлення договору відповідно до вимог ст.33 Закону України «Про оренду землі».

Також суд приймає до уваги висновки, викладені у рішеннях Європейського суду з прав людини: за обставинами справи «Стретч проти Сполученого Королівства» вирішуючи питання про те, чи був дотриманий сторонами справедливий баланс між інтересами суспільства та правами заявника Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 24.06.2003 відзначив, що місцева влада отримала узгоджену з заявником орендну плату і не стояло питання про те, що дії органу були спрямовані проти інтересів суспільства чи що порушувалися інтереси якоїсь третьої сторони, або що продовження терміну оренди могло бути всупереч з якою-небудь передбаченою законом функцією органу влади. Оскільки сама місцева влада при укладенні договору вважала, що вона має право продовжити терміни його дії, то заявник міг на розумних підставах сподіватися на виконання цих умов. Він не тільки мав право законного очікування отримання майбутніх доходів від зроблених ним капіталовкладень, але можливість продовження терміну дії договору оренди була важливим елементом його підприємницької діяльності з огляду на зобов`язання, взяті ним на себе, і взагалі періоду часу, що скоротився, за який він міг розраховувати на відшкодування своїх витрат; у рішенні Європейського суду з прав людини від 24.06.2003 у справі «Стретч проти Об`єднаного Королівства Великобританії та Північної Ірландії» встановлено, що особа (орендар) мала принаймні законне сподівання на реалізацію передбаченого договором права на продовження договору оренди і в цілях ст. 1 Першого протоколу таке сподівання можна вважати додатковою частиною майнових прав, наданих їй муніципалітетом за орендним договором.

Відповідно до статті 3 Цивільного кодексу України принципи справедливості, добросовісності та розумності є однією із фундаментальних засад цивільного права, спрямованою, у тому числі, на утвердження у правовій системі України принципу верховенства права. При цьому добросовісність означає прагнення особи сумлінно використовувати цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків, що зокрема підтверджується змістом частини 3 статті 509 цього Кодексу. Отже, законодавець, навівши у тексті Цивільного кодексу України зазначений принцип, установив у такий спосіб певну межу поведінки учасників цивільних правовідносин, тому кожен із них зобов`язаний сумлінно здійснювати свої цивільні права та виконувати цивільні обов`язки, у тому числі передбачати можливість завдання своїми діями (бездіяльністю) шкоди правам та інтересам інших осіб. Цей принцип не є суто формальним, оскільки його недотримання призводить до порушення прав та інтересів учасників цивільного обороту. Саме тому у конкретних правовідносинах, зокрема щодо поновлення договору оренди землі на підставі статті 33 Закону України «Про оренду землі», добросовісність орендодавця по суті становить гарантію дотримання прав менш захищеної сторони, якою у спірних правовідносинах є орендар.

Крім того, згідно до рішень Європейського суду з прав людини, зокрема у справах «Меллахер та інші проти Австрії» від 19.12.1998 та «Пайн Велі Девелопмент ЛТД» та інші проти Ірландії» від 23.10.1991, які є джерелом права, відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішення та застосування практики Європейського суду з прав людини», суд зазначав, що під поняттям «майно» розуміється не лише майно, яке належить особі на праві власності згідно із законодавством країни, в якій виник спір, а також під даним поняттям можуть бути «правомірні очікування»/«законні сподівання» особи.

Також судовим рішенням Європейського Суду з прав людини від 26.03.2013 у справі «Рисовський проти України», Європейський Суд зауважив, що державні органи, які не впроваджують або недотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків.

На думку суду, добросовісний орендар має право розраховувати на отримання рішення відповідача на поновлення договору оренди землі, тобто може вважатись таким, що набув права «правомірного очікування». Позивач дотримувався вимог законодавства, які регламентують його поведінку, необхідну для отримання відповідного рішення уповноваженого органу - в строки, які встановлені договором, звернувся до відповідача з заявою про поновлення договору та направив проект додаткової угоди, тобто, позивач може вважатись таким, що набув права «правомірного очікування».

Також судом врахована правова позиція Верховного Суду у складі Палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду в аналогічній справі № 920/739/17 за позовом Приватного підприємства «Карла Маркса-2» до Головного управління Держгеокадастру у Сумській області про поновлення договору оренди.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 86 зазначеного Кодексу суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Зібрані у справі докази свідчать про те, що відповідач порушив переважне право позивача на укладання договору на новий строк, не надавши обґрунтовану, законну відповідь на його заяву від 19.04.2019 про поновлення строку дії договору.

Відтак, беручи до уваги законодавчі приписи ч.1-5 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» щодо поновлення договорів оренди землі, установивши належне виконання позивачем умов договору оренди земельної ділянки, суд дійшов висновку задовольнити позовні вимоги та відновити порушене право позивача шляхом визнання укладеною додаткової угоди про поновлення договору оренди землі від 19.06.2007 на умовах додаткової угоди, запропонованої позивачем.

Відповідно до ст.ст. 123, 129 Господарського кодексу України суд відшкодовує позивачу за рахунок відповідача витрати по сплаті судового збору у розмірі 1921,00 грн.

Керуючись ст.ст. 123, 129, 232-233, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Визнати укладеною додаткову угоду до договору оренди землі, зареєстрованого 25.06.2007 у Глухівському районному відділі Сумської регіональній філії ДП «Центр ДЗК» (Державному реєстрі земель) за № 92 (зі змінами, внесеними угодами, зареєстрованими у Глухівському районному відділі Сумської регіональній філії ДП «Центр ДЗК» (Державному реєстрі земель) від 20.05.2008 року за № 47 та від 2010 року № б/н) на наступних умовах:

«Додаткова угода

м. Суми «___» _________ 2019 року

Головне управління Держгеокадастру у Сумській області, в особі_________________,

що діє на підставі ______________, іменоване в подальшому «Орендодавець» та фізична особа-підприємець Люльков Олександр Миколайович, іменований в подальшому «Орендар», за взаємною згодою сторін домовилися продовжити (поновити) строк дії договору оренди землі зареєстрованого у Глухівському районному відділі Сумської регіональній філії ДП «Центр ДЗК» (Державному реєстрі земель) 25.06.2007 за № 92, виклавши його окремі умови (пункти) у наступній редакції:

1. « 5. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить:

- з кадастровим номером :05:001:0146 - 1052480 (один мільйон п`ятдесят дві тисячі чотириста вісімдесят гривень) 50 копійок;

- з кадастровим номером :05:002:0265 - 495526 (чотириста дев`яносто п`ять тисяч п`ятсот двадцять шість) гривень 45 копійок»

2. « 7. Відповідно до даних агрохімічних паспортів земельних ділянок, розроблених у 2018 році, оцінка земельних ділянок становить:

- з кадастровим номером :05:001:0146: агрохімічна - 52 бали; еколого-агрохімічна - 44 бали; склад ґрунтів - 41 г чорноземи опідзолені і слабо реградовані та темно-сірі сильно реградовані легкосуглинкові ґрунти;

- з кадастровим номером :05:002:0265: агрохімічна - 58 балів; еколого-агрохімічна - 50 балів; склад ґрунтів - 29 г в ясно-сірі і сірі опідзолені супіщані ґрунти».

3. « 8. Строк договору продовжено (поновлено) на 7 років - до 25.06.2026. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію».

4. « 9. Орендна плата вноситься у грошовій формі, в розмірі 12% від нормативної грошової оцінки земельних ділянок, з урахуванням коефіцієнтів індексації нормативної грошової оцінки, що становить 185760 (сто вісімдесят п`ять тисяч шістсот шістдесят) гривень 84 копійки на рік.»

Реквізити сторін

Орендодавець Орендар

Головне управління Фізична особа-підприємець

Держгеокадастру у Сумській області Люльков Олександр Миколайович

р/р _______________________ в ПАТ р/р НОМЕР_1 в ПАТ _____________________________ «Приватбанк», МФО 305299

МФО_________________ Місцезнаходження: 41410, Сумська

Не платник ПДВ, не прибуткова установа область, Глухівський район, з ознакою неприбутковості 002 с.Фотовиж, вул. Алфьорова, 3

Місцезнаходження: 40021, Сумська обл., Ідентифікаційний номер

м. Суми, вул. Петропавлівська, 108

Код

Тел. ( 0542)70-09-15;

Керівник О. М. Люльков».

3. Стягнути з Головного управління Держгеокадастру в Сумській області (40021, м.Суми, вул. Петропавлівська, 108; ) на користь Фізичної особи-підприємця Люлькова Олександра Миколайовича ( АДРЕСА_1 ; ІПН НОМЕР_3 ) 1921,00 грн. витрат по сплаті судового збору.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Згідно зі ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;2) ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 261 цього Кодексу.

Повне рішення складено 02.12.2019.

Суддя В.Л. Котельницька