СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" листопада 2019 р. Справа № 18/30

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Білоусова Я.О.,

суддя Крестьянінов О.О. , суддя Шевель О.В.

за участі секретаря судового засідання Крупи О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 (вх. №3124 П/2) на ухвалу Господарського суду Полтавської області від 22.08.2019 у справі №18/30 (прийняту у приміщенні Господарського суду Полтавської області суддею Іванко Л.А., повний текст ухвали складено 27.08.2019)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Полтава-Бетон СМ", м.Полтава,

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергобуд Еліт", м.Полтава,

третя особа Управління державної реєстрації речових прав на нерухоме майно виконавчого комітету Полтавської міської ради, м.Полтава,

про витребування майна з чужого незаконного володіння,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 22.08.2019:

1.Замінено неналежного відповідача - ТОВ "Енергобуд Еліт" на належного відповідача - ОСОБА_1 .

2.Відкладено підготовче засідання на 19.09.19. Ухвалено, що судове засідання відбудеться в приміщенні Господарського суду Полтавської області за адресою: м.Полтава, вул.Зигіна, 1, зал судових засідань № 24.

3.Зобов`язано позивача направити залученому відповідачу копію позовної заяви з додатками, докази такого направлення надати суду.

4.Встановлено відповідачу - ОСОБА_1 строк для подання відзиву на позов з урахуванням вимог ст. 165 ГПК України 15 днів з дня отримання ухвали; після отримання від позивача відповіді на відзив подати до суду заперечення в строк 5 днів з дня отримання такої відповіді від позивача з урахуванням вимог ст.167, 184 ГПК України.

5. Встановлено позивачу строк для подання відповіді на відзив з урахуванням вимог ст. 166 ГПК України - 10 днів з моменту отримання від залученого відповідача відзиву на позов.

6. Попереджено відповідача, що у разі ненадання відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч.2 ст.178 ГПК України). При цьому, якщо докази не можуть бути подані разом з відзивом з об`єктивних причин, відповідач повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу (ч. ч.3,4 ст.80 Господарського процесуального кодексу України).

7. В задоволенні заяви ліквідатора ТОВ "Полтава-Бетон СМ" (вх.№ 8875 від 21.08.2019) про забезпечення позову відмовлено.

ОСОБА_1 з ухвалою суду першої інстанції не погодився та звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій не погоджуючись із тим, що справа за позовом ТОВ «Полтава-Бетом СМ» до нього (фізичної особи) підсудна розгляду Господарському суду Полтавської області та повинна розглядатись в межах справи про банкрутство ТОВ «Полтава-Бетом СМ», просить скасувати ухвалу суду першої інстанції в частині заміни відповідача та відкладення розгляду підготовчого провадження у справі. Закрити провадження у справі №18/30 за заявою ТОВ "Полтава-Бетон СМ" до ОСОБА_1 про витребування майна з чужого незаконного володіння.

Скарга обґрунтована тим, що позивач по справі не вимагає у межах господарської справи №18/30 визнати правочин, вчинений за його участю, недійсним. Позивач пред`явив майнові вимоги до відповідача - фізичної особи, відносно якого не порушена справа про банкрутство, а відтак господарський суд повинен був застосовувати норму ст.231 ГПК України та закрити провадження у справі. Господарський суд Полтавської області, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство ТОВ «Полтава-Бетон СМ» №18/30, не повинен розглядати справу за позовом ТОВ «Полтава-Бетон СМ» в особі арбітражного керуючого до ОСОБА_1 про витребування майна з чужого незаконного володіння в рамках порушеної справи про банкрутство, з огляду на той факт, що позовні вимоги у справі пред`явлені не до боржника, відносно якого порушена справа про банкрутство, а також судом не розглядається майнова вимога про визнання недійсним правочину, укладеного боржником, та дана категорія справ за позовом юридичної особи до фізичної особи про витребування майна не відноситься відповідно до ст.20 ГПК України до справ підсудних господарським судам.

Зважаючи на зазначене, вважає ухвалу суду в частині заміни сторони правонаступником та відкладення розгляду підготовчого слухання незаконною, оскільки суд, розглянувши клопотання про залучення до розгляду справи співвідповідача та замінивши неналежного відповідача на належного, повинен був у відповідності до ст.231 ГПК України закрити провадження у справі №18/30 за заявою ТОВ «Полтава-Бетон СМ» до ОСОБА_2 про витребування майна з чужого незаконного володіння.

18.11.2019 до суду від арбітражного керуючого Пічугіна І.В. надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх.№10834), в якому ліквідатор ТОВ «Полтава-Бетон СМ» проти апеляційної скарги заперечує, просить ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Просить продовжити встановлений Східним апеляційним господарським судом строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, посилаючись на те, що ухвала суду була отримана ним лише 06.11.2019.

25.11.2019 до суду від ПАТ «Приватбанк» надійшли додаткові письмові пояснення щодо апеляційної скарги (вх.№11090), в яких кредитор просить ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідно до ч.1 ст.263 ГПК України учасники справи мають право подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі протягом строку, встановленого судом апеляційної інстанції в ухвалі про відкриття апеляційного провадження.

Відповідно до ч.2 ст.119 ГПК України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Відповідно до ч.2 ст.118 ГПК України заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 28.10.2019 встановлено учасникам справи строк до 12.11.2019 для подання відзивів на апеляційну скаргу з доказами їх надсилання всім учасникам справи.

Як вбачається з матеріалів справи, копія ухвали суду від 28.10.2019, яка була направлена, зокрема, на адресу боржника, була отримана останнім 01.11.2019, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення, яке повернулось до суду.

Колегія суддів вважає, що у задоволенні клопотання арбітражного керуючого Пічугіна І.В. про продовження встановленого Східним апеляційним господарським судом строку для подання відзиву на апеляційну скаргу слід відмовити, а відзив на апеляційну скаргу арбітражного керуючого Пічугіна І.В. залишити без розгляду, з огляду на те, що ухвалою апеляційного суду було встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу до 12.11.2019, строк встановлений судом закінчився і заявником не ставиться питання щодо поновлення цього строку. Крім того, матеріалами справи, а саме, повідомленням про отримання боржником ухвали 01.11.2019 спростовуються доводи заявника щодо отримання ним ухвали Східного апеляційного господарського суду 06.11.2019.

Представник апелянта у судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги та просив суд її задовольнити.

Інші учасники провадження у судове засідання не прибули, про причини неявки суд не повідомили, хоча були належним чином повідомлені про час та місце слухання справи ухвалою суду від 28.10.2019.

Дослідивши матеріали справи, викладені в апеляційній скарзі доводи та вимоги, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила.

Як свідчать матеріали справи та встановлено судом першої інстанції, у вересні 2016 року ТОВ "Полтава-Бетон СМ" звернулось до Господарського суду Полтавської області з позовом до ТОВ "Енергобуд Еліт" про припинення права власності ТОВ "Енергобуд Еліт" на 19/50 часток об`єкту нерухомості (завод по виробництву бетону): будівля літ. А-1 площею 16,6 кв.м., в буд. літ. Б-3: 1 приміщення для підготовки матеріалів площею 115,6 кв. м., 2 приміщення для підготовки матеріалів площею 46,4 кв.м., 6 склад хімічних домішок площею 9,8 кв.м., 3 щитова площею 5,1 кв.м., загальною площею 176,9 кв.м., склади для зберігання інертних матеріалів №1, силос для зберігання цементу №2, силос для зберігання цементу №3, нежитлові будівлі і споруди за адресою: м. Полтава, вул. Ковпака, буд.37б, витребування (вилучення) вищезазначеного майна у ТОВ "Енергобуд Еліт" та передачу (повернення) його ТОВ "Полтава-бетон СМ", скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію та скасування державної реєстрації права власності ТОВ "Енергобуд Еліт" на вищезазначене майно, визнання права власності ТОВ "Полтава-Бетон СМ" на спірне майно.

Рішенням Господарського суду Полтавської області від 06.12.2016 у задоволенні позову про витребування майна з чужого незаконного володіння відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 01.03.2017 рішення Господарського суду Полтавської області від 06.12.2016 у справі № 917/1453/16 змінено, викладено резолютивну частину рішення в наступній редакції: "У задоволенні позову відмовити повністю".

Постановою Вищого господарського суду України від 13.06.2017 постанову Харківського апеляційного господарського суду від 01.03.2017 та рішення Господарського суду Полтавської області від 06.12.2016 у справі №917/1453/16 скасовано. Справу передано на новий розгляд до Господарського суду Полтавської області в іншому складі суддів.

За результатами нового розгляду справи рішенням Господарського суду Полтавської області від 10.10.2017 у задоволенні позову про витребування майна з чужого незаконного володіння відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 22.01.2018 рішення Господарського суду Полтавської області від 10.10.2017 у справі №917/1453/16 скасовано. Справу №917/1453/16 передано до Господарського суду Полтавської області для розгляду по суті в межах справи №18/30 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Полтава-Бетон СМ".

Ухвалою Верховного Суду від 21.06.2018 відмовлено у відкритті касаційного провадження у справі № 917/1453/16 за касаційною скаргою ТОВ "Енергобуд Еліт" від 07.03.2018 на постанову Харківського апеляційного господарського суду від 22.01.2018.

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 27.02.2018 об`єднано справи №917/1453/16 за позовом ТОВ "Полтава-Бетон СМ" до ТОВ "Енергобуд Еліт" за участі третіх осіб Управління державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, виконавчого комітету Полтавської міської ради про витребування майна з чужого незаконного володіння та № 18/30 про банкрутство ТОВ "Полтава-Бетон СМ" в одну справу та присвоєно об`єднаній справі №18/30. Призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження в межах справи № 18/30 про банкрутство ТОВ "Полтава-Бетон СМ".

21.08.2019 до суду від арбітражного керуючого Пічугіна І.В. надійшла заява (вх.№ 8876), в якій ліквідатор ТОВ "Полтава-Бетон СМ" просив залучити до участі у справі №18/30 за позовною заявою ТОВ "Полтава-Бетон СМ" до ТОВ "Енергобуд Еліт", за участі третьої особи - Управління державної реєстрації речових прав на нерухоме майно виконавчого комітету Полтавської міської ради про витребування майна з чужого незаконного володіння, - співвідповідача ОСОБА_1 .

Колегія суддів дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, правильність застосування місцевим господарським судом норм процесуального та матеріального права в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до висновку про відмову у задоволенні апеляційної скарги виходячи з наступного.

Згідно зі ст.1 ГПК України цей Кодекс визначає юрисдикцію та повноваження господарських судів, встановлює порядок здійснення судочинства у господарських судах.

Частиною 1 ст.2 ГПК України передбачено, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Відповідно до ч.1 ст.3 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону про банкрутство, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ч.1 ст.4 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.

Відповідно до ч.2 ст.4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Згідно з ч.6 ст.12 ГПК України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом про банкрутство.

Відповідно до положень п.8 ч.1 ст.20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також спорів про визнання недійсними правочинів за позовом контролюючого органу на виконання його повноважень, визначених Податковим кодексом України.

Справи, передбачені пунктом 8 частини першої статті 20 цього Кодексу, розглядаються господарським судом за місцезнаходженням боржника (частина 9 статті 30 ГПК України).

Згідно з ч.4 ст.10 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, зокрема, вирішує усі майнові спори з вимогами до боржника, у тому числі спори про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником.

Відповідно до п. 1 ст. 26 Закону про банкрутство № 2343-XII, усі види майнових активів (майно та майнові права) банкрута, які належать йому на праві власності або повного господарського відання на дату відкриття ліквідаційної процедури та виявлені в ході ліквідаційної процедури, включаються до складу ліквідаційної маси.

Системний аналіз положень Закону про банкрутство № 2343-XII дає підстави для висновку, що з моменту порушення стосовно боржника справи про банкрутство він перебуває в особливому правовому режимі, який змінює весь комплекс юридичних правовідносин боржника, і спеціальні норми Закону про банкрутство мають пріоритет у застосуванні при розгляді справ про банкрутство щодо інших законодавчих актів України.

Отже, за умови порушення провадження у справі про банкрутство боржника, особливістю вирішення таких спорів є те, що вони розглядаються та вирішуються господарським судом без порушення нових справ, що узгоджується із загальною спрямованістю Закону про банкруство, який передбачає концентрацію всіх спорів у межах справи про банкрутство задля судового контролю у межах цього провадження за діяльністю боржника, залучення всього майна боржника до ліквідаційної маси та проведення інших заходів, метою яких є повне або часткове задоволення вимог кредиторів.

Концентрація спорів про витребування майна банкрута у добросовісного набувача або з чужого незаконного володіння в межах справи про банкрутство забезпечить реалізацію контролю суду в провадженні якого перебуває справа про банкрутство за діяльністю боржника є ефективним засобом юридичного захисту прав як банкрута, так і кредиторів та узгоджується з приписами ч. 4 ст. 10 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", п. 7 ч. 1 ст. 12, ч. 3, ч.10 ст. 16 ГПК України.

Враховуючи спрямованість Закону № 2343-XII, який передбачає концентрацію всіх спорів у межах справи про банкрутство задля судового контролю у межах цього провадження за діяльністю боржника, залучення всього майна боржника до ліквідаційної маси в тому числі майна, яке безпідставно вибуло з права власності банкрута, для забезпечення повного або часткового задоволення вимог кредиторів, а також беручи до уваги те, що до повноважень ліквідатора банкрута відноситься обов`язок вживати заходів, спрямованих на пошук, виявлення та повернення майна банкрута, що знаходиться у третіх осіб, колегія суддів дійшла до висновку про правильне застосування судом першої інстанції положень ч. 4 ст. 10 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", п. 7 ч. 1 ст. 12, ч. 3, ч.10 ст. 16 ГПК України.

Дана правова позиція є сталою та висловлена Верховним Судом, зокрема, у постановах від 13 березня 2018 року у справі № 922/928/17, від 28 травня 2019 року у справі №922/3522/17, від 20 червня 2019 року у справі № 910/11436/16, від 06 квітня 2018 року у справі 925/1874/13.

За таких обставин, посилання апелянта на те, що дана категорія справ за позовом юридичної особи до фізичної особи про витребування майна не відноситься до справ підсудних господарським судам, є необґрунтованими.

Одночасно слід зазначити, що наслідком (кінцевим результатом) задоволення поданого у даному випадку позову має стати повернення спірного майна до ліквідаційної маси.

Відповідно до частини першої статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України). Аналогічний припис закріплений у частині першій статті 11 ГПК України.

Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність (пункт 4.1 рішення Конституційного Суду України від 02.11.2004 № 15-рп/2004).

Елементом верховенства права є принцип правової визначеності, який, зокрема, передбачає, що закон, як і будь-який інший акт держави, повинен характеризуватися якістю, щоб виключити ризик свавілля.

Згідно з частиною четвертою статті 11 ГПК України та статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні Європейського Суду з прав людини у справі "Лейла Шахін проти Туреччини" від 10.11.2005 зазначається, що згідно з практикою закон є чинним положенням, яке застосовується з урахуванням тлумачення, яке дають йому компетентні суди.

Європейський суд з прав людини зауважує, що національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (рішення у справі "Воловік проти України" від 06.12.2007).

У своїй практиці Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що формулювання законів не завжди чіткі. Тому їх тлумачення та застосування залежить від практики. І роль розгляду справ у судах полягає саме у тому, щоб позбутися таких інтерпретаційних сумнівів з урахуванням змін у повсякденній практиці (рішення у справі "Кантоні проти Франції" від 11.11.1996; рішення у справі "Вєренцов проти України" від 11.04.2013).

Європейський суд з прав людини також вказує, що одним із елементів передбаченого пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод права на справедливий розгляд справи судом є змістовне, а не формальне тлумачення правової норми (рішення у справі "Бентем проти Нідерландів" від 23.10.1985).

Отже, практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що конкретний варіант тлумачення права, використаний судом, має шанс набути певної стабільності, обов`язковості. Це випливає із принципів однакового поводження і правопевності (правової визначеності), які є проявами принципу верховенства права.

Щодо посилання апелянта на те, що суд не повинен був розглядати справу за позовом ТОВ «Полтава-Бетон СМ» в особі арбітражного керуючого до ОСОБА_1 про витребування майна з чужого незаконного володіння в рамках порушеної справи про банкрутство, колегія суддів зазначає наступне.

Як вже зазначалось, ухвалою Господарського суду Полтавської області від 06.04.2010 порушено провадження у справі №18/30 за заявою ТОВ "Полтавська лісоторговельна база", м. Полтава про визнання банкрутом ТОВ "Полтава-Бетон СМ", м.Полтава. Постановою господарського суду від 26.07.2011 ТОВ "Полтава-Бетон СМ" визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру.

У вересні 2016 року ТОВ "Полтава-Бетон СМ" звернулось до Господарського суду Полтавської області з позовом до ТОВ "Енергобуд Еліт" про припинення права власності ТОВ "Енергобуд Еліт" на 19/50 часток об`єкту нерухомості, витребування (вилучення) вищезазначеного майна у ТОВ "Енергобуд Еліт" та передачу (повернення) його ТОВ "Полтава-Бетон СМ", скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію та скасування державної реєстрації права власності ТОВ "Енергобуд Еліт" на вищезазначене майно, визнання права власності ТОВ "Полтава-Бетон СМ" на спірне майно.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 22.01.2018 справу №917/1453/16 передано до Господарського суду Полтавської області для розгляду по суті в межах справи №18/30 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Полтава-Бетон СМ".

Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що станом на момент звернення ліквідатора ТОВ "Полтава - Бетон СМ" до суду з позовною заявою до ТОВ "Енергобуд Еліт", 3-я особа Управління державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Виконавчого комітету Полтавської міської ради, про витребування майна з чужого незаконного володіння, позивач перебував у ліквідаційній процедурі, про що також свідчить витяг є Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, до якого 01.08.2011 внесено запис про перебування юридичної особи у стані припинення за судовим рішенням Господарського суду Полтавської області у справі №18/30 про визнання юридичної особи банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури. У даному випадку предметом судового розгляду є вимога ліквідатора про припинення права власності та витребування (вилучення) у ТОВ "Енергобуд Еліт" 19/50 часток об`єкту нерухомості (завод по виробництву бетону), а також повернення вказаного майна до ліквідаційної маси банкрута - ТОВ "Полтава-Бетон СМ". Отже, як зазначено судом апеляційної інстанції, вказані вимоги безпосередньо стосуються питань щодо формування ліквідаційної маси боржника та безпосередньо пов`язані із здійсненням провадження у справі про банкрутство. З огляду на правову позицію Верховного Суду України, колегія суддів дійшла висновку, що даний спір не підлягає вирішенню судом в порядку окремого позовного провадження, а повинен розглядатися в межах справи №18/30 про банкрутство ТОВ "Полтава-Бетон СМ" на вимогу ч. 9 ст. 16 ГПК України (в редакції до 15.12.2017).

Постанова Харківського апеляційного господарського суду від 22.01.2018 у справі №917/1453/16 є чинною та обов`язковою для виконання.

21.08.2019 до суду від арбітражного керуючого Пічугіна І.В. надійшла заява (вх.№ 8876), в якій ліквідатор ТОВ "Полтава-Бетон СМ" просив залучити до участі у справі №18/30 співвідповідача ОСОБА_1 .

В обґрунтування заявленого клопотання арбітражний керуючий Пічугін І.В. посилався на те, що згідно Відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, спірне майно: 19/50 часток об`єкту нерухомості (завод по виробництву бетону): будівля літ. А-1, площею 16,6 кв.м, в буд. літ. Б-3: 1 приміщення для підготовки матеріалів, площею 115,6 кв.м, 2 приміщення для підготовки матеріалів, площею 46,4 кв.м, 6 склад хімічних домішок, площею 9,8 кв.м, 3 щитова, площею 5,1 кв.м, загальною площею 176,9 кв.м, склади для зберігання інертних матеріалів № 1, силос для зберігання цементу №2, силос для зберігання цементу №3, нежитлові будівлі і споруди, - розташовані за адресою: Полтавська область, м.Полтава, вул .Ковпака , буд. 37б, 12.01.2018 перейшло у власність до фізичної особи ОСОБА_1 на підставі свідоцтва від 12.01.2018, реєстр № 56, виданого приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Полтавської області Денисенко Л.М.

Відповідно до ч.5 ст.12 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень» відомості Державного реєстру прав вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою доки їх не скасовано у поряду, передбаченому цим Законом.

Згідно з ч. 2 ст. 48 ГПК України, якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання, за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

Враховуючи те, що матеріалами справи підтверджено, що спірне майно перейшло у власність до фізичної особи ОСОБА_1 у 2018 році, арбітражний керуючий Пічугін І.В. звернувся з відповідною заявою до закінчення підготовчого провадження, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правомірно задоволено вищезазначену заяву арбітражного керуючого Пічугіна І.В. та здійснено заміну неналежного відповідача - ТОВ "Енергобуд Еліт" на належного - ОСОБА_1

Згідно зі ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст.236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, в зв`язку з чим ухвалу Господарського суду Полтавської області від 22.08.2019 у справі №18/30 в оскаржуваній частині слід залишити без змін.

Керуючись статтями 269, 270, п.1 статті 275, статтями 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Полтавської області від 22.08.2019 у справі №18/30 в оскаржуваній частині залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки оскарження до Верховного Суду передбачені статтями 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 04.12.2019.

Головуючий суддя Я.О. Білоусова

Суддя О.О. Крестьянінов

Суддя О.В. Шевель