ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

03.12.2019 Справа №905/2265/17

Господарський суд Донецької області у складі судді Макарової Ю.В., при секретарі судового засідання Поліщук А.І., розглянувши у судовому засіданні справу

за позовом ОСОБА_1 , м.Маріуполь Донецької області,

до відповідача: Публічного акціонерного товариства "Будівельно-монтажна фірма "Азовстальбуд", м.Маріуполь Донецької області,

про стягнення 244071,60грн,

в межах справи:

за заявою кредитора: Товариства з обмеженою відповідальністю "Проектно-будівельне підприємство "Азовінтекс", м.Маріуполь

до боржника: Публічного акціонерного товариства "Будівельно-монтажна фірма "Азовстальбуд", м.Маріуполь ()

про банкрутство

керуючий санацією - арбітражний керуючий Затворницька О.М.,

за участю представників сторін:

від позивача: не з`явився,

від відповідача: не з`явився,

арбітражний керуючий: не з`явився,

ВСТАНОВИВ:

20.08.2018р. до господарського суду Донецької області надійшла позовна заява б/н від 16.08.2019р. ОСОБА_1 , м.Маріуполь Донецької області, до відповідача - Публічного акціонерного товариства "Будівельно-монтажна фірма "Азовстальбуд", м.Маріуполь Донецької області, про стягнення компенсації у зв`язку із порушенням строків виплати заробітної плати у сумі 11233,40грн та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 18.01.2017р. по 16.08.2019р. у розмірі 232838,20грн (всього 244071,60грн). У позовній заяві позивач також просить суд включити дані вимоги та суму заборгованості за рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя від 08.09.2017р. по справі №265/5521/17 до реєстру вимог кредиторів.

Обґрунтовуючи заяву, позивач посилається на невиплату відповідачем заборгованості по заробітній платі.

Ухвалою господарського суду від 11.09.2019 прийнято до розгляду позовну заяву б/н від 16.08.2019р. ОСОБА_1 , м.Маріуполь Донецької області, до відповідача Публічного акціонерного товариства "Будівельно-монтажна фірма "Азовстальбуд" про стягнення компенсації у зв`язку із порушенням строків виплати заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та відкрито провадження у межах справи №905/2265/17 про банкрутство Публічного акціонерного товариства "Будівельно-монтажна фірма "Азовстальбуд", м.Маріуполь Донецької області; вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою господарського суду від 05.11.2019 закрито підготовче провадження та призначено позовну заяву до судового розгляду по суті на 03.12.2019 року.

03.10.2019 до канцелярії суду від керуючого санацією Публічного акціонерного товариства "Будівельно-монтажна фірма "Азовстальбуд" надійшов відзив №07/1 б/н від 27.09.2019 на позовну заяву, в якому просить суд у задоволенні позовних вимог в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні відмовити; зазначає, що позивач у період за який пред`явлено позовну вимогу про стягнення середнього заробітку офіційно працював та отримував заробітну плату; просить витребувати у позивача пояснення щодо виконання трудової функції у день звільнення та факту зайнятості/роботи у період з 18.01.2017 по 16.08.2019; також зазначає, що затримка виплати заробітної плати позивачеві має місце не з його вини, а стала наслідком блокування поточних рахунків підприємства та тяжкого матеріального становища.

28.10.2019 до канцелярії суду від позивача надійшла відповідь б/н від 22.10.2019 на відзив на позовну заяву, в якій просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представники учасників справи у судове засідання 03.12.2019 не з`явились, про дату та час розгляду справи по суті були повідомлені належним чином, про що свідчать наявні в матеріалах справи рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення.

Стаття 42 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що прийняття участі у судовому засіданні є правом сторони.

Згідно з ч.ч.1, 3 ст.202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Зважаючи на те, що явка представників учасників справи у судове засідання 03.12.2019 не була визнана обов`язковою, приймаючи до уваги закінчення встановлених процесуальним законом строків, суд розглянув справу по суті за наявними в ній матеріалами у визначеному господарським процесуальним кодексом України порядку.

Під час розгляду справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Розглянувши подані документи, дослідивши матеріали справи, господарський суд ВСТАНОВИВ:

Рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 08.09.2017 у справі №265/5521/17, на яке посилається позивач, з Публічного акціонерного товариства "Будівельно-монтажна фірма "Азовстальбуд" стягнуто на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі в розмірі 20944,79 гривень, індексацію заробітної плати в розмірі 11409,34 гривень.

Доказів оскарження рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 08.09.2017 у справі №265/5521/17 або сплати заборгованості перед ОСОБА_1 за даним рішенням суду не надано.

Позивач, посилаючись на те, що стягнута за вказаним вище рішенням заборгованість відповідачем не сплачена, звернувся до господарського суду з позовом до Публічного акціонерного товариства "Будівельно-монтажна фірма "Азовстальбуд" про стягнення компенсації у зв`язку із порушенням строків виплати заробітної плати у сумі 11233,40грн. та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 18.01.2017 по 16.08.2019 у розмірі 232838,20грн. (всього 244071,60грн).

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, суд вважає, що вимоги позивача до відповідача такими, що підлягають задоволенню, враховуючи наступне:

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя від 08.09.2017 у справі №265/5521/17, зокрема, встановлено, що ОСОБА_1 з 13.08.2015 року по 16.01.2017 року знаходився в трудових правовідносинах з відповідачем, працюючи на посаді заступника технічного директора фірми.

Відповідно до ч.4 ст.75 ГПК України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

У зв`язку з наявністю несплаченої заборгованості з заробітної плати, встановленої рішеннями суду, позивачем нарахований середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 18.01.2017 по 16.08.2019 у розмірі у розмірі 232838,20грн.

Відповідно до ч.1 ст.117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Затримка розрахунку при звільненні за своєю природою пов`язана з трудовими відносинами та відноситься до структури заробітної плати.

Вказана правова позиція, викладена у рішенні Верховного Суду України від 14.11.2012 у справі №6-139цс12, який дійшов висновку, що за своєю суттю середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні не відноситься до неустойки та не є санкцією за невиконання грошового зобов`язання. Це є компенсаційна виплата за порушення права на оплату праці, яка нараховується у розмірі середнього заробітку, на яку не поширюється дія мораторію, передбачена Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Отже, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні не належить до неустойки і не є санкцією за невиконання грошового зобов`язання, а є компенсаційною виплатою за порушення права на оплату праці.

В постанові Верховного Суду України від 02.07.2014р. у справі №6-76цс14 суд дійшов висновку, що передбачений частиною першою статті 117 КЗпП України обов`язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, при цьому визначальними є обставини невиплати належних працівникові сум при звільнені та факт проведення з ним остаточного розрахунку.

Таким чином, чинним законодавством покладено на роботодавця, який перебуває у процедурах банкрутства, обов`язок щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Розрахунок при визначенні розміру середнього заробітку за весь час затримки у розрахунку при звільненні передбачено "Порядком обчислення середньої заробітної плати", затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995р. №100.

Відповідно до абз.3 п.2 Порядку, середньомісячна заробітна плата визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з виплат за останні 2 календарні місця роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час.

Згідно абз.4 п.2 Порядку, якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи. Якщо і протягом цих місяців працівник не відпрацював жодного робочого дня, середня заробітна плата обчислюється відповідно до останнього абзацу пункту 4 цього Порядку.

В інших випадках, згідно із п.4 даного Порядку, коли нарахування проводиться виходячи із середньої заробітної плати, працівник не мав заробітку, не з вини працівника, розрахунки проводяться виходячи з установлених йому в трудовому договорі тарифної ставки, посадового (місячного) окладу.

Відповідно до п.8 Порядку, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.

Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а випадку, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Відповідно до наявної у матеріалах справи копії трудової книжки ОСОБА_1 був звільнений з підприємства боржника 16.01.2017 по переводу в ТОВ «БК «Азовстальбуд», п.5 ст.36 Кодексу законів про працю України згідно з яким підставою припинення трудового договору є, зокрема, переведення працівника, за його згодою, на інше підприємство, в установу, організацію або перехід на виборну посаду.

Враховуючи викладене середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні підлягає обчисленню за період з листопада 2016 року по грудень 2016 року.

Відповідно до наданих суду індивідуальних відомостей про застраховану особу, сума заробітку для нарахування за останні два місяці роботи ОСОБА_1 складає 8663,67грн - за листопад 2016 та 7244,90грн - за грудень 2016.

За наданим позивачем розрахунком середньої заробітної плати, розмір його поденної заробітної плати складає: (8663,67грн +7244,90грн) : 44 = 361,55грн., який приймається судом його до уваги, враховуючи відповідність вимогам діючого законодавства.

Відповідно до змісту позовної заяви ОСОБА_1 , кількість робочих днів за період з 18.01.2017 по 16.08.2019 становить 644 днів.

Здійснивши власний розрахунок кількості робочих днів відповідно до листа Міністерства соціальної політики України №11535/0/14-16/13 від 05.08.16р. "Про розрахунок норм тривалості робочого часу на 2017 рік" та листа Міністерства соціальної політики України 19.10.2017р. № 224/0/103-17/214, судом встановлено, що визначена позивачем ОСОБА_1 кількість робочих днів за період з 18.01.2017 по 16.08.2019 (644 робочих дні) не перевищує належну.

За таких обставин судом встановлено, що середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 18.01.2017 по 16.08.2019 з урахуванням кількості робочих днів у зазначений період становить 232838,20грн (644дні х 361,55грн) без виключення сум відрахувань на податки та обов`язкові платежі.

Суд зазначає, що згідно ч.3 п.3 вказаного Порядку в розрахунок середньої заробітної плати включаються усі виплати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахувань на податки, стягнення аліментів, тощо.

Заперечення відповідача, викладені у відзиві №07/1 б/н від 27.09.2019 на позовну заяву спростовуються викладеним вище, зокрема відомостями, зазначеними у трудовій книжці ОСОБА_1 , згідно з якими він був звільнений з підприємства боржника 16.01.2017 по переводу в ТОВ «БК «Азовстальбуд».

Враховуючи викладене, позовні вимоги ОСОБА_1 , м.Маріуполь Донецької області, до Публічного акціонерного товариства "Будівельно-монтажна фірма "Азовстальбуд", м.Маріуполь Донецької області, в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 18.01.2017 по 16.08.2019 з урахуванням кількості робочих днів у зазначений період становить 232838,20грн є обгрунтованими та підлягають задоволенню.

Що стосується вимог ОСОБА_1 про стягнення компенсації за порушення строків виплати заробітної плати, суд зазначає наступне:

У випадку порушення встановлених строків виплати заробітної плати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу статтями 1 та 2 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строків їх виплати" встановлено обов`язок підприємства будь-якої форми власності здійснювати компенсацію громадянам втрат частини доходів. Така компенсація громадянам провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованим громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом (01 січня 2001 року).

Аналогічні норми закріплені в статті 34 Закону України "Про оплату праці", якими передбачено, що компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифи на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством.

Статтею 3 Закону передбачено, що сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується дохід, до уваги не береться).

Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001р. №159 (надалі за текстом - Порядок).

Згідно п.4 вказаного Порядку сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100. Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються Держкомстатом.

Згідно Постанови Пленуму Верховного України від 24.12.1999р. №13 "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.

У зв`язку з тим, що позивачеві не було виплачено належну йому заробітну плату, останнім нараховано компенсацію втрати частини грошових доходів, у зв`язку з порушенням строків виплати заробітної плати за період грудень 2015 у розмірі 3690,93грн, за період січень 2016 у розмірі 4681,79грн, за період лютий 2016 у розмірі 2590.68грн.

Згідно наданих суду індивідуальних відомостей про застраховану особу, нарахована, але не виплачена ОСОБА_1 заробітна плата складає: за грудень 2015 - 8147,74грн, за січень 2016 - 10640,43грн, за лютий 2016 - 5808,71грн.

Відповідно до наявних у матеріалах справи коефіцієнтів для визначення суми компенсації за затримку виплати заробітної плати, нараховані в січні 2006 - травні 2019, при її виплаті в липні 2019 індекс приросту споживчих цін складає:

- з грудня 2015 по липень 2019 - 0,453;

- з січня 2016 по липень 2019 - 0,440;

- з лютого 2016 по липень 2019 - 0,446.

Позивачем заявлено до стягнення компенсацію у зв`язку із порушенням строків виплати заробітної плати у сумі 11233,40грн.

Судом здійснено перевірку наданого позивачем розрахунку та встановлено, що розмір компенсації у зв`язку із порушенням строків виплати заробітної плати є арифметично невірним з огляду на допущення арифметичної помилки при складанні заявлених до стягнення сум за грудень 2015, січень 2016 та лютий 2016, у зв`язку з чим позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню частково в сумі 10963,40грн (3690,93грн+4681,79грн+2590,68грн).

Згідно ч.2 ст.129 ГПК України, судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в дохід бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

У зв`язку тим, що позивач звільнений від сплати судового збору за подання позовної заяви до господарського суду на підставі п.1 ч.1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", судовий збір у розмірі 3657,02грн підлягає стягненню з відповідача в дохід бюджету.

Керуючись п.8 ст.20 ст.ст.129, 194, 195, 196, 201, 232, 234, 235, 256 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , м.Маріуполь Донецької області, до Публічного акціонерного товариства "Будівельно-монтажна фірма "Азовстальбуд", м.Маріуполь Донецької області, про стягнення компенсації у зв`язку із порушенням строків виплати заробітної плати у сумі 11233,40грн та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 18.01.2017 по 16.08.2019 у розмірі 232838,20грн - задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Будівельно-монтажна фірма "Азовстальбуд" (87505, Донецька область, м.Маріуполь, вул.Якова Гугеля, 3; ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 ; АДРЕСА_1 ) компенсацію у зв`язку із порушенням строків виплати заробітної плати у сумі 10963,40грн та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 18.01.2017 по 16.08.2019 у розмірі 232838,20грн.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Будівельно-монтажна фірма "Азовстальбуд" (; 87505, Донецька область, м.Маріуполь, вул. Якова Гугеля, 3) на користь Державного бюджету України (стягувач: Державна судова адміністрація України, 01601, м.Київ, вул.Липська, 18/5, ; отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106; код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача: UА6026001; код класифікації доходів бюджету: 22030106) судовий збір у розмірі 3657,02грн.

В частині стягнення компенсації у зв`язку із порушенням строків виплати заробітної плати у сумі 270,00грн. - відмовити.

Після набрання рішенням законної сили видати накази у встановленому порядку.

Керуючому санацією включити присуджені на користь ОСОБА_1 м.Маріуполь грошові кошти до реєстру вимог кредиторів в порядку черговості, що передбачена законом.

Згідно із ст.241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до ст.256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду через господарський суд Донецької області (п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

У судовому засіданні 03.12.2019р. підписано вступну та резолютивну частини рішення.

Повний текст рішення складено 11.12.2019р.

Суддя Ю.В. Макарова