ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" грудня 2019 р. Справа№ 910/5656/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Мартюк А.І.

суддів: Буравльова С.І.

Зубець Л.П.

за участю представників: не викликались

розглянувши у відкритому судовому

засіданні апеляційну

скаргу Акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ"

на рішення Господарського суду міста Києва від 09.07.2019 р.

у справі № 910/5656/19 (суддя С.В. Балац)

за позовом Приватного акціонерного товариства "АВДІЇВСЬКИЙ КОКСОХІМІЧНИЙ ЗАВОД"

до Акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ"

про стягнення 17 240,61 грн.

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "АВДІЇВСЬКИЙ КОКСОХІМІЧНИЙ ЗАВОД" звернулося до Господарського суду міста Києва із позовом до акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" про стягнення 17 240,61 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем здійснене порушення терміну доставки вантажу у цистерні № 51255909 за накладною 28.08.2018 № 51481208.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 09.07.2019 року у справі № 910/5656/19 позов задоволено повністю. Стягнуто з Акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" на користь Приватного акціонерного товариства "АВДІЇВСЬКИЙ КОКСОХІМІЧНИЙ ЗАВОД" неустойку в сумі 17 240 (сімнадцять тисяч двісті сорок) грн. 61 коп., витрати по сплаті судового збору в сумі 1 921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) грн. 00 коп.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду першої інстанції, Акціонерне товариство "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 09.07.2019 року у справі № 910/5656/19 та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Також, Акціонерне товариство "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" просить поновити строк на апеляційне оскарження.

Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що судом першої інстанції було неповно з`ясовано обставини, які мають значення для справи, а також невірно застосовано норми матеріального та процесуального права, що призвело до прийняття невірного рішення.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.08.2019 р. апеляційну скаргу Акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" передано на розгляд колегії суддів у складі: Мартюк А.І. (головуючий суддя), Зубець Л.П., Пашкіна С.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.08.2019 року задоволено клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 09.07.2019 року у справі № 910/5656/19 та поновлено зазначений строк. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою та розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження та без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання).

09.09.2019 р. через управління автоматизованого документообігу суду та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від представника позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній зазначає, що оскаржуване рішення прийнято з дотриманням норм чинного законодавства, тому просить суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 09.07.2019 року у справі № 910/5656/19 без змін.

Розпорядженням № 09.1-08/4239/19 Північного апеляційного господарського суду від 22.10.2019 р. призначено повторний автоматизований розподіл судової справи, у зв`язку з перебуванням судді Пашкіної С.А. у відпустці.

Витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.10.2019 р. для розгляду справи № 910/5656/19 сформовано колегію суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Мартюк А.І., судді: Зубець Л.П., Буравльов С.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.10.2019 справу №910/5656/19 прийнято до провадження у визначеному автоматизованою системою складі суду. Роз`яснено учасникам, що апеляційна скарга буде розглянута без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч. 1 ст. 270 ГПК України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі (Глава 1. Апеляційне провадження).

Відповідно до ч. 10 ст. 270 ГПК України, апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 270 ГПК України розгляд справ у суді апеляційної інстанції починається з відкриття першого судового засідання або через п`ятнадцять днів з дня відкриття апеляційного провадження, якщо справа розглядається без повідомлення учасників справи.

Судом першої інстанції справа № 910/5656/19 розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Дослідивши матеріали апеляційної скарги, матеріали справи, з урахуванням правил ст. ст. 269, 270 Господарського процесуального кодексу України, згідно з якими суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги і не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права, колегія суддів встановила таке.

Приватним акціонерним товариством "Авдіївський коксохімічний завод" відповідно до залізничної накладної № 51481208 здійснено відправлення вантажу у вагоні (цистерні) №51255909 УЗ - ПАТ "Українська залізниця" одержувачу - Компанії "MERTRADE spol s r. o.".

Згідно ст. 4 Статуту залізниць України перевезення залізницями вантажів, пасажирів, багажу і вантажобагажу у міжнародному сполученні здійснюється відповідно до угод про залізничні міжнародні сполучення.

Відповідно до статті 22 Статуту залізниць України - за договором залізничного перевезення вантажу залізниця зобов`язується доставити ввірений їй вантажовідправником вантаж у пункт призначення в зазначений термін і видати його одержувачу, а відправник зобов`язується сплатити за перевезення встановлену плату.

Як визначено ст. 41 Статуту залізниці зобов`язані доставити вантажі за призначенням в установлені терміни. Терміни доставки вантажів і правила обчислення термінів доставки вантажів встановлюються Правилами, виходячи з технічних можливостей залізниць. Обчислення терміну доставки починається з 24-ої години дати приймання вантажу до перевезення. Вантаж вважається доставленим вчасно, якщо на станції призначення він вивантажений засобами залізниці, про що повідомлено одержувача, або якщо вагон (контейнер) з вантажем подано під вивантаження засобами одержувача до закінчення встановленого терміну доставки.

Правовідносини в Україні щодо перевезення вантажів у міжнародному сполученні регулюються Угодою про міжнародне залізничне вантажне сполучення від 01.11.1951р. зі змінами та доповненнями на 01.07.2017р. (далі-УМВС).

Відповідно до п. 3 ст. 14 УМВС укладення договору підтверджується накладною.

Згідно договору перевезення, а саме залізничній накладній СМГС № 51481208 зі станції Авдіївка на адресу отримувача СВС с.р.о. ВОЯНЫ 07672 для ДЕЗА, а.с., станція призначення: ВОЯНЫ Словацька республіка ЖСР, було відправлено вантаж у вагоні (цистерні) 51255909 УЗ.

Термін доставки вантажу визначається статтею 24 УМВС. Термін доставки вважається виконаним, якщо вантаж прибув на станцію призначення до закінчення терміну доставки і перевізник повідомив одержувача про прибуття і можливість передачі вантажу в розпорядження одержувача.

Відповідно до частини 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно із статтею 116 Статуту за несвоєчасну доставку вантажів і порожніх вагонів, що належать підприємствам, організаціям, установам, громадянам - суб`єктам підприємницької діяльності або орендовані ними, залізниця сплачує одержувачу штраф (якщо не доведе, що прострочення сталося не з її вини) у розмірі:

10 відсотків провізної плати - за прострочення на дві доби;

20 відсотків провізної плати - за прострочення на три доби;

30 відсотків провізної плати - за прострочення на чотири і більше діб.

Як підтверджується календарними штемпелями на накладній, вантаж відповідачем доставлено одержувачу із порушенням встановленого терміну доставки, визначеного ст. 41 Статуту залізниць України та "Правилами обчислення термінів доставки вантажу", що у відповідності до ст. 116 Статуту та п. 1.1. Правил є підставою для застосування до перевізника відповідальності у вигляді штрафу.

Як вбачається з матеріалів справи, за накладною № 51481208 згідно штемпеля станції відправлення вантаж відправлений 28.08.2018, доставлений 15.09.2018 року. Всього термін доставки 10 діб., фактично доставлено за 18 добу.

Відповідно до ст. 45 УМВС встановлено, що якщо перевізником не був дотриманий термін доставки вантажу, обчислений відповідно до статті УМВС, перевізник сплачує відшкодування за перевищення терміну доставки у вигляді неустойки.

Вантаж, що прямував за накладною № 51481208, відповідачем був доставлений отримувачу вже після закінчення встановленого терміну доставки, про що свідчить календарний штемпель видачі вантажу у графі 27 залізничній накладній.

Таким чином, оскільки термін доставки вантажу не був дотриманий залізницею, за перевищення терміну доставки підлягає стягненню з відповідача відшкодування у вигляді неустойки.

Отже розмір штрафу за прострочення доставки на 18 діб - 30 % провізної плати у сумі 17 240,61 грн.

Відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України порушення зобов`язання є підставою для застосування господарських санкцій (неустойка, штраф, пеня).

У зв`язку із неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань з доставки вантажу у встановлений строк, позивачем нараховано 17 240,61 грн. штрафу.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що на дату подачі позову у позивача було відсутнє право звернення до суду із позовною заявою, оскільки ним не дотримано процедури досудового врегулювання спору, оскільки строк (180) для розгляду відповідачем претензійних вимог та надання (направлення) відповіді по суті вимог не сплив.

П. 1 статті 46 УМВС визначено, що позов до перевізника може бути пред`явлений тільки після пред`явлений відповідної претензії та тільки до того перевізника, до якого була пред`явлена претензія. Право пред`явлення позову на підставі УМВС належить тій особі, яка має право пред`явлення претензії до перевізника.

З матеріалів справи вбачається, що на адресу відповідача була направлена претензія № 11/20/131 від 06.11.2018р. з вимогами сплатити неустойку за перевищення терміну доставки вантажу.

Положеннями параграфами 7,8 статті 46 УМВС передбачено, що перевізник зобов`язаний у 180-денний строк з дня отримання претензії розглянути її, дати відповідь та при повному або частковому визнанні претензії сплатити відповідну суму. При частковому або повному відхиленні претензії перевізник повідомляє про підстави відхилення претензії та одночасно повертає оригінали документів, які були додані до претензії.

Колегією суддів встановлено, що позивач звернувся до відповідача з претензією з приводу несвоєчасного здійснення доставки вантажу за залізничною накладною від 28.08.2018 № 51481208, а саме: претензія від 06.11.2018 № 11/02/131, яка отримана відповідачем 13.11.2018 за вх.. № 28098/0/37-18. Відтак, відповідь на вказану претензію відповідач мав надати до 13.05.2019. В свою чергу, позивач звернувся до суду із вказаним позовом 02.05.2019.

Суд зазначає, що зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

На момент розгляду справи, як в суді першої інстанції так і в апеляційній інстанції доказів сплати вищевказаного штрафу відповідачем суду не надано.

Також відповідач просить суд зменшити розмір штрафу за несвоєчасну доставку вантажів до 5 %.

Відповідно до вимог ст. 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Проте, відповідачем не доведено наявності виняткових обставин, що визначені у вказаних приписах ст. 233 ГК України та з наявністю яких законодавець пов`язав виникнення підстав для зменшення розміру штрафних санкцій судом, а тому у задоволенні клопотання відповідача про зменшення розміру штрафу за несвоєчасну доставку вантажів до 5 %, таким чином місцевим судом правомірно відмовлено в зменшенні розміру штрафу.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції та вважає, що судом правомірно задоволено позовні вимоги про стягнення штрафу в розмірі 17 240,61 грн.

Відповідачем не спростовано належними засобами доказування обставин, на які посилається позивач в обґрунтування своїх позовних вимог.

Згідно зі ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Статтями 76, 77 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставин, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків суду першої інстанції.

Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення Господарського суду міста Києва від 09.07.2019р. у справі № 910/5656/19 прийнято з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга скаржника задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 129, 270, 275, 276, 281, 282 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" залишити без задоволення, а рішення Господарського суду м. Києва від 09.07.2019р. у справі № 910/5656/19 без змін.

2. Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покласти на Акціонерне товариство "Українська залізниця".

3. Матеріали справи № 910/5656/19 повернути до Господарського суду м. Києва.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у господарських справах в порядку і строки, визначені в ст. 287, 288 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складений 10.12.2019р.

Головуючий суддя А.І. Мартюк

Судді С.І. Буравльов

Л.П. Зубець