ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" жовтня 2019 р. Справа№ 910/6924/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тарасенко К.В.

суддів: Михальської Ю.Б.

Іоннікової І.А.

при секретарі судового засідання Горді В.В.

За участі представників: згідно з протоколом судового засідання від 23.10.2019

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Моноліт Плюс»

на рішення Господарського суду міста Києва

від 29.07.2019 (повний текст складено 08.08.2019)

у справі № 910/6924/19 (суддя: Ковтун С.А.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Моноліт Плюс»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлоекономія»

про розірвання договору

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Моноліт Плюс» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлоекономія» про розірвання договору №11/01-2016 про компенсацію витрат на сплату орендної плати за земельну ділянку від 11.01.2016.

Позов мотивовано тим, що предметом укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Моноліт плюс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Житлоекономія» договору № 11/01-2016 про компенсацію витрат на сплату орендної плати за земельну ділянку від 11.01.2016 (надалі - Договір), є компенсація витрат за користування земельною ділянкою у відповідній частині, яка необхідна та достатня для будівництва 20-22 поверхового карскасно-монолітного житлового будинку. 01.09.2016 Державна архітектурно-будівельна інспекція України видала сертифікат серії ІУ № 36 (далі - Сертифікат), що засвідчує відповідність закінченого будівництвом об`єкта «будівництво 20-го мікрорайону житлового масиву «Вигурівщина-Троєщина» в Деснянському районі м. Києва» 20-22 поверховий каркасно-монолітний житловий будинок № 4 з вбудованими приміщеннями та підземним паркінгом у 20-му мікрорайоні житлового масиву Вигурівщина-Троєщина у Деснянському районі м. Києва. На підставі акту приймання-передачі житлового комплексу або його частини з балансу на баланс від 01.12.2016 (далі - Акт) Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕК «Комфорт-Майстер» отримало від Товариства з обмеженою відповідальністю «Фіаніт» активи цього житлового будинку. Позивач вважає, що Сертифікат та Акт свідчать про виконання позивачем своїх зобов`язань за договором про участь в будівництві монолітного житлового будинку в 20-му мікрорайоні житлового масиву Вигурівщина-Троєщина у Деснянському районі м. Києва від 18.02.2015 № 18/02-2015, укладеного між позивачем та товариством з обмеженою відповідальністю «Фіаніт», та договором про компенсацію витрат на сплату орендної плати за земельну ділянку від 11.01.2016 № 11/01-2016, що є підставою для його розірвання.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 29.07.2019 відмовлено у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Моноліт Плюс» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлоекономія» про розірвання договору.

Рішення мотивоване тим, що позивач не надав належних та допустимих доказів існування обставин які відповідно до норм чинного законодавства та положень укладеного між сторонами Договору можуть бути підставами для його розірвання в односторонньому порядку.

Не погоджуючись із винесеним рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю «Моноліт Плюс» звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить суд скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 29.07.2019 у справі №910/6924/19 та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржуване рішення ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, є необґрунтованим, прийнятим на підставі не повністю досліджених доданих до позовної заяви матеріалів.

Апелянт вказує, що передача об`єкта будівництва на баланс іншій особі свідчить про втрату права на оренду у Товариства з обмеженою відповідальністю «Фіаніт»/Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлоекономія» та повинно перейти до власників житлового законодавства, а тому у відповідача відсутній обов`язок здійснювати компенсацію витрат за користування земельною ділянкою відповідачу, що свідчить про наявність підстав для розірвання Договору.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 01.10.2019 поновлено апелянту пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 29.07.2019 у справі № 910/6924/19. Відкрито апеляційне провадження у справі №910/6924/19. Розгляд апеляційної скарги призначено на 23.10.2019. Роз`яснено сторонам право подати відзиви, заяви, клопотання.

Представник відповідача 09.10.2019 через відділ управління автоматизованого документообігу та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду надав відзив на апеляційну скаргу, в якому заперечував проти доводів апеляційної скарги позивача, просив залишити її без задоволення, рішення суду першої інстанції - без змін.

Відповідач зазначає, що оскільки оренда земельної ділянки продовжена до 23.11.2020, про що відомо позивачу, обов`язок позивача по відшкодуванню витрат на орендну плату на момент розгляду спору не є виконаним в повному обсязі, а підстави для розірвання спірного Договору відсутні.

23.10.2019 від позивача надійшла відповідь на відзив, в які позивач вказує, що у зв`язку прийняттям у експлуатацію будинку та передачу його на баланс іншій особі, зокрема, відповідачем втрачено право на оренду та повинно перейти до власників житлового будинку, відповідно до чинного законодавства, а отже й наявні підстави для припинення спірного Договору.

Представники позивача та відповідача у судове засідання з`явились та надали пояснення по суті спору.

Згідно ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

В судовому засіданні 23.10.2019 було оголошено вступну та резолютивну частини постанови суду.

Розглянувши наявні у справі матеріали, давши належну оцінку доводам та запереченням, які містяться в апеляційній скарзі, відзиві та відповіді на відзив, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що рішення господарського суду першої інстанції слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення, з наступних підстав.

11.01.2016 Товариство з обмеженою відповідальністю «Житлоекономія» (сторона) та Товариство з обмеженою відповідальністю «Моноліт Плюс» (сторона 2) уклали Договір про компенсацію витрат на сплату орендної плати за земельну ділянку № 11/01-2016 (надалі - Договір).

Відповідно до п. 1.1 Договору, сторона 2 зобов`язується компенсувати стороні 1 витрати, що були понесені та будуть понесені стороною 1 (ТОВ «Житлоекономія») на сплату орендної плати за користування земельною ділянкою загальною площею 262/1000 (двісті шістдесят дві тисячних) часток від загального розміру земельної ділянки площею 15,2903 га з кадастровим номером :62:095:0004, виключно в частині, орієнтовною площею 0,9062 га (22.62% від загальної площі земельної ділянки), яка необхідна та достатня для будівництва 20-22 поверхового каркасно-монолітного житлового будинку № 4 з вбудованими приміщеннями та підземним паркінгом, у 20-му мікрорайоні житлового масиву Вигурівщина-Троєщина у Деснянському районі м. Києва.

Згідно з п. 1.2 Договору, він укладений на виконання вимог договору про участь в будівництві монолітного житлового будинку в 20-му мікрорайоні житлового масиву Вигурівщина-Троєщина у Деснянському районі м. Києва від 18.02.2015 № 18/02-2015, який був укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фіаніт» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Моноліт Плюс».

В абз. 2 п. 1.2 Договору сторони погодили, що сторона 2 діє на підставі договору доручення від 31.07.2014 та договору доручення від 31.03.2014, укладених з товариством з обмеженою відповідальністю «Фіаніт» (ідентифікаційний код 32377750), якими ТОВ «Житлоекономія» передано права та функції замовника (забудовника) щодо проектування, будівництва та введення в експлуатацію житлових будинків № 1, 2, 3, 5 20-го мікрорайону житлового масиву «Вигурівщина-Троєщина» у Деснянському районі міста Києва, а також передано обов`язок сплати необхідних орендних платежів за земельну ділянку.

Сторони домовились, що сплата компенсації витрат, які будуть понесені стороною 1 на сплату орендної плати за користування земельною ділянкою, що зазначена в п. 1.1 цього Договору, в період часу з 01.11.2015 до закінчення строку дії договору оренди земельної ділянки, здійснюється стороною 2 пропорційно площі ділянки, яка нею використовується, орієнтовною площею 0,9062 га, в безготівковому порядку, шляхом перерахування на рахунок сторони 1 в 5 (п`яти) денний строк з моменту отримання відповідної вимоги (рахунка) разом з нарахованим податком на додану вартість (4.3. Договору).

В п. 8.1 Договору сторони погодили, що строк дії договору встановлений з моменту його підписання та до виконання сторонами своїх зобов`язань.

Відповідно до ст. 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Водночас, відповідно до ст. 651 Цивільного кодексу України, договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Дослідивши обставини справи та наявні в ній докази, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що позивач не надав доказів істотного порушення умов Договору відповідачем, чи інших передбачених законом або договором підстав для розірвання Договору.

Окремо колегія суддів зазначає, що спірний Договір укладений з метою компенсувати витрати відповідача на сплату орендної плати за землю, при цьому, матеріали справи не містять доказів припинення у відповідача чи його довірителя (Товариства з обмеженою відповідальністю «Фіаніт») обов`язку по сплаті орендних платежів за землю, який виникає з положень Договору оренди земельної ділянки, який поновлено на 5 років, відповідно до угоди, копія якої наявна в матеріалах справи (т. 1 а.с. 57-62) до 23.11.2020 року.

Доводи апелянта, що вказані орендні правовідносини мають припинитись, а право оренди має перейти до інших осіб колегією суддів відхиляються, оскільки, доказів припинення вказаних орендних правовідносин матеріали справи не містять, а права осіб які не є учасниками спору не входять до предмету доказування у даній справі.

Крім того, як правильно вказав суд першої інстанції, введення об`єкту в експлуатацію та передача його на баланс третій особі не є істотною зміною обставин, яка, відповідно до ст. 652 Цивільного кодексу України, також може бути підставою для розірвання договору за рішенням суду.

В розумінні ст. 652 Цивільного кодексу України зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Враховуючи, що позивачем не надано доказів припинення Договору шляхом його виконання, не надано доказів істотного порушення відповідачем умов Договору, а також не надано доказів з якими чинне законодавство або положення договору пов`язують можливість розірвання Договору, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову.

Скаржником, на підтвердження доводів щодо неправильного застосування норм процесуального та матеріального права, не наведено обставин, які б свідчили про наявність таких порушень.

Отже, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час перегляду рішення судом апеляційної інстанції, скаржник не подав жодних належних та допустимих доказів на підтвердження власних доводів, які могли б бути прийняті та дослідженні судом апеляційної інстанції в розумінні ст.ст. 73, 74, 76-79 ГПК України.

За встановлених обставин, на думку колегії суддів, підстав для зміни або скасування рішення місцевого суду не вбачається.

Зважаючи на відмову у задоволенні апеляційної скарги судові витрати за подання апеляційної скарги покладаються на заявника апеляційної скарги (позивача), згідно із ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Моноліт Плюс» на рішення Господарського суду міста Києва від 29.07.2019 у справі № 910/6924/19 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 29.07.2019 у справі № 910/6924/19 залишити без змін.

3. Судовий збір за подачу апеляційної скарги залишити за Товариством з обмеженою відповідальністю «Моноліт Плюс».

4. Матеріали справи повернути до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Сторони мають право оскаржити постанову в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 20 днів, відповідно до ст. ст. 286-291 ГПК України.

Головуючий суддя К.В. Тарасенко

Судді Ю.Б. Михальська

І.А. Іоннікова