ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

02 грудня 2019 р. Справа № 903/844/19

Господарський суд Волинської області у складі судді Войціховського Віталія Антоновича, за участі секретаря судового засідання Сердюкової Аліни Олегівни

за відсутності представників сторін у зв`язку з їх неявкою в судове засідання

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Луцьку у приміщенні Господарського суду Волинської області в порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Стар-Буд Трейд", с. Липники Пустомитівського району Львівської області

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "К.П. Верес", м. Ковель

про стягнення 118 292,95 грн.

Суть спору: Товариство з обмеженою відповідальністю "Стар-Буд Трейд" звернулось до господарського суду з позовом від 22.10.2019р. до Товариства з обмеженою відповідальністю "К.П. Верес" про стягнення 118 292,95 грн., в тому числі 98 723,60грн. заборгованості по оплаті отриманого на підставі укладеного між сторонами договору поставки №СБТ-20/19 від 02.04.2019р. товару, 17 986,09 грн. пені, нарахованої за невиконання зобов`язання по оплаті товару згідно п. 8.4. договору, 1 583,26грн. 3% річних, нарахованих згідно ст. 625 ЦК України.

В обґрунтування позовних вимог позивач засвідчував на невиконанні відповідачем умов договору №СБТ-20/19 від 02.04.2019р. в частині своєчасних розрахунків по оплаті отриманого товару, нарахування у зв`язку з цим пені та 3 % річних.

Ухвалою суду від 29.10.2019р. позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Стар-Буд Трейд" від 22.10.2019р. було залишено без руху; встановлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Стар-Буд Трейд" строк впродовж 10 днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху усунути встановлені при поданні позовної заяви недоліки, а саме: надати суду опис вкладення в поштовий конверт в підтвердження відправлення відповідачеві копії саме позовної заяви від 22.10.2019р. та доданих до неї документів.

04.11.2019р. на адресу суду від позивача надійшла заява від 31.10.2019р. про усунення недоліків позовної заяви та долучення до матеріалів позовної заяви опису вкладення в поштовий конверт від 31.10.2019р. в підтвердження відправлення відповідачеві копії позовної заяви від 22.10.2019р. та доданих до неї документів.

Ухвалою суду від 04.11.2019р. за вказаним позовом було відкрито провадження у справі, постановлено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження, розгляд справи по суті в судовому засіданні призначено на 02.12.2019р., запропоновано учасникам судового процесу вчинити певні дії та надати суду відповідні додаткові матеріали.

02 грудня 2019 року відділом документального забезпечення та контролю Господарського суду Волинської області було зареєстровано заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Стар-Буд Трейд" від 02.12.2019р. з обгрунтовуючими заяву документами, в котрій позивач повідомляє про часткову сплату відповідачем після звернення позивачем з позовом до суду - 22.10.2019р. суми основної заборгованості в розмірі 19 500,00грн. та просить суд провадження у справі в частині стягнення з відповідача 19 500,00грн. суми основної заборгованості закрити на підставі п.2 ч.1 ст. 231 ГПК України у зв`язку з відсутністю предмету спору, а також повернути у зв`язку з цим позивачу з Державного бюджету України частину суми сплаченого судового збору, просить суд стягнути з відповідача 79 223,60грн. залишку заборгованості по оплаті отриманого на підставі укладеного між сторонами договору поставки №СБТ-20/19 від 02.04.2019р. товару, 17 986,09 грн. пені, нарахованої за невиконання зобов`язань по оплаті товару, 1 583,26грн. 3% річних, нарахованих згідно ст. 625 ЦК України, а всього 98 792,95грн.

В той же час, в даній заяві позивач просив суд здійснювати судовий розгляд справи за відсутності його уповноваженого представника.

Суд засвідчує, що у статті 42 ГПК України закріплені права та обов`язки учасників справи, в тому числі обов`язок учасника справи сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи. Ці права та обов`язки виникають з моменту набуття учасником відповідного процесуального статусу. При цьому права позивача виникають з моменту подання позову до господарського суду. Тому з моменту подання позову до суду позивач зобов`язаний вживати заходів до всебічного, повного та об`єктивного встановлення всіх обставин справи.

У визначений судом день та час відповідач уповноваженого представника в судове засідання 02.12.2019р. не направив, своїм процесуальним правом на подання суду відзиву на позовну заяву не скористався, відзиву суду не надав, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином (ухвала суду від 04.11.2019р., згідно поштового повідомлення про вручення рекомендованої кореспонденції, була вручена Товариству з обмеженою відповідальністю "К.П. Верес" 07 листопада 2019 року).

Суд зауважує, що сторони зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи. У разі неподання учасником судового процесу з неповажних причин або без повідомлення причин матеріалів та інших доказів, витребуваних господарським судом, останній може здійснити розгляд справи за наявними в ній матеріалами та доказами (Інформаційний лист Вищого господарського суду України від 15.03.2010р. №01-08/140 "Про деякі питання запобігання зловживанню процесуальним правами у господарському судочинстві").

Відповідно до п.3.9.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", у випадку нез`явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору. Господарський суд з урахуванням обставин конкретної справи може відхилити доводи учасника судового процесу - підприємства, установи, організації, іншої юридичної особи, державного чи іншого органу щодо відкладення розгляду справи у зв`язку з відсутністю його представника (з причин, пов`язаних з відпусткою, хворобою, службовим відрядженням, участю в іншому судовому засіданні і т. п.). При цьому господарський суд виходить з того, що у відповідних випадках такий учасник судового процесу не позбавлений права і можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні іншого представника.

В даному аспекті судом також береться до уваги й та обставина згідно котрої ухвалою суду від 04.11.2019р. про відкриття провадження у справі явка уповноважених представників сторін в судове засідання обов`язковою не визнавалась.

Відтак, проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази, беручи до уваги те, що сторони належним чином були повідомлені про дату, час та місце проведення розгляду даної справи по суті, зважаючи на розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження та необхідність розгляду справи впродовж розумного строку, господарський суд вважає за можливе в даному судовому засіданні розглянути справу по суті, за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, господарський суд, оцінюючи наявні в матеріалах справи докази за своїм переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному й об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, дійшов до висновку, що пред`явлений до відповідача позов підлягає до часткового задоволення.

Викладена позиція суду пов`язана з наступними встановленими в судовому засіданні обставинами:

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 02 квітня 2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Стар-Буд Трейд" (продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "К.П. Верес" (покупець) було укладено договір №СБТ-20/19, у відповідності до умов п. 2.1. котрого продавець зобов`язується напротязі дії договору систематично поставляти та передавати у власність покупця товар на підставі заявки (замовлення) в кількості і в строки згідно умов цього договору та додатків до нього, що є невід`ємною частиною даного договору, а покупець зобов`язується приймати цей товар та своєчасно здійснювати його оплату згідно з умовами цього договору.

Згідно п. п. 4.6., 4.8., 4.12. даного договору передача товару від продавця покупцю здійснюється відповідальними особами за видатковою накладною, в якій сторони зазначають найменування товару, що постачається, кількість в одиницях вимірювання, узгоджену ціну товару та загальну вартість товару, що постачається. Дата, вказана покупцем у видатковій накладній про прийняття товару, є датою поставки товару продавцем. Перехід права власності відбувається в момент передачі товару, що оформляється видатковою накладною, підтвердженою підписами уповноважених представників сторін, та довіреністю. Після передачі товару претензії щодо якості та кількості товару продавцем не приймаються.

У відповідності до п. п. 5.1., 5.7., 5.8. цього договору загальна ціна даного договору визначається загальною вартістю (ціною) поставленого та прийнятого товару, яка зазначена в усіх рахунках-фактурах, які були виставлені продавцем для оплати покупцю по даному договору та інших додатках до цього договору та/або у видаткових накладних продавця, виданих до кожної партії товару. Покупець здійснює оплату за товар шляхом перерахування безготівкових грошових коштів на поточний рахунок продавця. Покупець повинен повідомити продавця факсом або на електронну пошту про здійснення безготівкового розрахунку, вказавши номер платіжного доручення, дату, суму платежу.

Продавець здійснює відвантаження першої партії товару покупцю на умовах відстрочення платежу на строк до 90 днів. Продавець здійснює відвантаження товару, за виключенням випадку, вказаного в п. 6.1. договору, покупцю на умовах відстрочення платежу на строк до 21 дня. Датою виникнення зобов`язання на умовах відстрочення платежу є дата виписування видаткових накладних на товар. Граничною датою виникнення зобов`язань при оплаті з відстроченням платежу на строк до 90 днів-90-ий день з моменту виписування видаткової накладної. Граничною датою виникнення зобов`язань при оплаті з відстроченням платежу на строк до 21 дня-21-ий день з моменту виписування видаткової накладної. Зобов`язання щодо оплати за товар, яка реалізована покупцю на умовах відстрочення платежу, повинно бути погашене до закінчення граничної дати виникнення зобов`язань. Датою погашення заборгованості вважається дата поступлення на розрахунковий рахунок продавця всіх коштів за товар, що був поставлений, та проценти за користування товарним (комерційним) кредитом (п. п. 6.1-6.6., 6.12. договору).

У відповідності до п. п. 8.4.-8.5. цього договору сторони обумовили, що у разі прострочення покупцем оплати за поставлену партію товару продавець має право вимагати, а покупець зобов`язаний сплатити штраф в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості неоплаченого товару за кожний день прострочення платежу. У разі прострочення покупцем оплати за поставлений товар продавець має право вимагати, а покупець зобов`язаний сплатити також суму простроченої заборгованості з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої заборгованості.

Згідно п. 10.1. даного договору цей договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання обома сторонами і діє до 31.12.2019р., але у будь-якому випадку до повного виконання сторонами прийнятих на себе за даним договором зобов`язань.

Даний договір підписано сторонами та скріплено відтисками круглих печаток господарюючих суб`єктів (а.с. 61-65).

На виконання умов договору Товариством з обмеженою відповідальністю "Стар-Буд Трейд" було поставлено, а Товариством з обмеженою відповідальністю "К.П. Верес", прийнято, товар на загальну суму 373 723,60грн., що стверджується видатковими накладними №УТ-258 від 05.04.2019р. на суму 293 673,60грн., №УТ-313 від 18.04.2019р. на суму 33 642,00грн., №УТ-314 від 18.04.2019р. на суму 8 848,00грн. та №УТ-380 від 03.05.2019р. на суму 37 560,00грн., які підписані сторонами (а.с. 55-59), а також товарно-транспортними накладними №05-04 від 05.04.2019р. на суму 293 673,60грн., №РСТУТ-00004 від 18.04.2019р. на суму 33 642,00грн., № РСТУТ-00005 від 18.04.2019р. на суму 8 848,00грн. та №03/05 від 03.05.2019р. на суму 37 560,00грн. (а.с. 74-79).

Відповідно до ст.ст. 1, 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999р. (з наступними змінами та доповненнями), господарська операція дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства. Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо безпосередньо після їх закінчення. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції; одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Відповідно до ч. 3 ст. 8 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність" відповідальність за організацію бухгалтерського обліку та забезпечення фіксування фактів здійснення всіх господарських операцій у первинних документах несе власник або уповноважений орган, який здійснює керівництво підприємством відповідно до законодавства та установчих документів.

Судом встановлено, що зазначені вище видаткові накладні на поставку Товариством з обмеженою відповідальністю "Стар-Буд Трейд" відповідачу товару та його отримання Товариством з обмеженою відповідальністю "К.П. Верес" підписані уповноваженими представниками сторін, містять в собі всі визначені законодавством обов`язкові реквізити, в повному об`ємі відображають зміст та обсяги здійснених сторонами на їх підставі, згідно умов підписаного договору №СБТ-20/19 від 02.04.2019р. господарських операцій.

Проте, Товариство з обмеженою відповідальністю "К.П. Верес" взяті на себе згідно договору №СБТ-20/19 від 02.04.2019р. зобов`язання в частині проведення з Товариством з обмеженою відповідальністю "Стар-Буд Трейд" розрахунків по оплаті поставленого товару (у порядку, строки та розмірах, визначених угодою) не виконало, їх вартість в повному об`ємі не оплатило у зв`язку з чим на момент звернення кредитора до суду з відповідним позовом заборгувало постачальнику 98 723,60 грн.

Судом досліджено, що сума заборгованості в розмірі 98 723,60грн. включає в себе загальну вартість товарів, відпущених згідно видаткових накладних №УТ-258 від 05.04.2019р. на суму 293 673,60грн., №УТ-313 від 18.04.2019р. на суму 33 642,00грн., №УТ-314 від 18.04.2019р. на суму 8 848,00грн. та №УТ-380 від 03.05.2019р. на суму 37 560,00грн. та часткову оплату відповідачем товару на загальну суму 275 000,00грн., що стверджується наявними в матеріалах справи платіжними дорученнями №9743 від 17.04.2019р. на суму платежу 5 000,00грн., №10037 від 10.05.2019р. на суму платежу 20 000,00грн., №10226 від 21.05.2019р. на суму платежу 5 000,00грн., №506 від 22.05.2019р. на суму платежу 6 000,00грн., №10363 від 27.05.2019р. на суму платежу 5 000,00грн., №10459 від 03.06.2019р. на суму платежу 5 000,00грн., №10516 від 07.06.2019р. на суму платежу 3 000,00грн., №10549 від 11.06.2019р. на суму платежу 2 000,00грн., №555 від 12.06.2019р. на суму платежу 5 000,00грн., №563 від 18.06.2019р. на суму платежу 20 000,00грн., №10734 від 19.06.2019р. на суму платежу 15 000,00грн., №10832 від 24.06.2019р. на суму платежу 15 000,00грн., №10941 від 27.06.2019р. на суму платежу 10 000,00грн., №10988 від 03.07.2019р. на суму платежу 10 000,00грн., №11023 від 05.07.2019р. на суму платежу 15 000,00грн., №11031 від 05.07.2019р. на суму платежу 15 000,00грн., №11122 від 12.07.2019р. на суму платежу 20 000,00грн., №11225 від 19.07.2019р. на суму платежу 10 000,00грн., №636 від 26.07.2019р. на суму платежу 5 000,00грн., №11449 від 07.08.2019р. на суму платежу 20 000,00грн., №651 від 08.08.2019р. на суму платежу 5 000,00грн., №11500 від 09.08.2019р. на суму платежу 5 000,00грн., №660 від 12.08.2019р. на суму платежу 5 000,00грн., №11604 від 16.08.2019р. на суму платежу 5 000,00грн., №691 від 30.08.2019р. на суму платежу 10 000,00грн., №11945 від 11.09.2019р. на суму платежу 5 000,00грн., №725 від 17.09.2019р. на суму платежу 5 000,00грн., №735 від 20.09.2019р. на суму платежу 2 000,00грн., №12219 від 23.09.2019р. на суму платежу 5 000,00грн., №12440 від 03.10.2019р. на суму платежу 5 000,00грн., №762 від 09.10.2019р. на суму платежу 2 000,00грн., №774 від 15.10.2019р. на суму платежу 5 000,00грн., №794 від 21.10.2019р. на суму платежу 5 000,00грн. (а.с. 80-112).

З метою досудового врегулювання спору позивачем 27.09.2019р. на адресу відповідача було направлено вимогу Вих.№27/09/2019-01 від 27.09.2019р. про сплату заборгованості в розмірі 115 723,60 грн., котра була отримана відповідачем 30.09.2019р., проте залишена без відповіді та належного реагування (а.с. 38-54).

Непроведення відповідачем належних розрахунків з позивачем виступило підставою для його звернення до господарського суду з позовом про примусове стягнення суми існуючої заборгованості.

Відповідно до ст. ст. 174, 181 ГК України господарські зобов`язання можуть виникати: безпосередньо із закону або іншого нормативно-правового акту, що регулює господарську діяльність, з акту управління господарською діяльністю, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать. Господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

З положень ст. 509 ЦК України вбачається, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та закону, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що в даному випадку відносини між Товариством з обмеженою відповідальністю "Стар-Буд Трейд" та Товариством з обмеженою відповідальністю "К.П. Верес" носять договірний характер, укладений між ними договір №СБТ-20/19 від 02.04.2019р. за своєю правовою природою є договором поставки, предметом судових розглядів не виступав, недійсним судом не визнавався, договірними сторонами розірваний не був.

Статтею 712 ЦК України визначено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 692 ЦК України визначено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

При цьому суд засвідчує, що в пунктах 6.1.-6.6., 6.12. договору СБТ-20/19 від 02.04.2019р. сторони обумовили, що продавець здійснює відвантаження першої партії товару покупцю на умовах відстрочення платежу на строк до 90 днів. Продавець здійснює відвантаження товару, за виключенням випадку, вказаного в п. 6.1. договору, покупцю на умовах відстрочення платежу на строк до 21 дня. Датою виникнення зобов`язання на умовах відстрочення платежу є дата виписування видаткових накладних на товар. Граничною датою виникнення зобов`язань при оплаті з відстроченням платежу на строк до 90 днів-90-ий день з моменту виписування видаткової накладної. Граничною датою виникнення зобов`язань при оплаті з відстроченням платежу на строк до 21 дня-21-ий день з моменту виписування видаткової накладної. Зобов`язання щодо оплати за товар, яка реалізована покупцю на умовах відстрочення платежу, повинно бути погашене до закінчення граничної дати виникнення зобов`язань. Датою погашення заборгованості вважається дата поступлення на розрахунковий рахунок продавця всіх коштів за товар, що був поставлений, та проценти за користування товарним (комерційним) кредитом.

Згідно з положеннями статті 193 Господарського кодексу України, статей 526, 527, Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено законом або договором, не випливає із суті зобов`язання.

Згідно із статтею 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Статтею 525 Цивільного кодексу України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до ст. 599 Цивільного кодексу України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

З огляду на викладене, враховуючи укладення між сторонами договору поставки №СБТ-20/19 від 02.04.2019р., відпуск позивачем на виконання його умов відповідачу товарів, їх отримання Товариством з обмеженою відповідальністю "К.П. Верес" та не проведення при цьому всіх належних розрахунків і платежів, суд прийшов до висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача 98 723,60 грн. основного боргу на момент пред`явлення позову до суду - 22.10.2019р. були обґрунтованими та такими, що підлягали б до задоволення в судовому порядку.

Визначена сума боргу повністю підтверджувалась наявними в матеріалах справи документами, у встановленому випадку не була спростована чи заперечена відповідачем.

Водночас, як вбачається з матеріалів справи, після звернення позивача до суду з даним позовом-22.10.2019р., відповідачем було частково сплачено суму основного боргу у розмірі 19 500,00 грн., що стверджується платіжними дорученнями №805 від 24.10.2019р. на суму платежу 5 000,00грн., №819 від 01.11.2019р. на суму платежу 2 000,00грн., №826 від 04.11.2019р. на суму платежу 1 000,00грн., №12930 від 05.11.2019р. на суму платежу 2 000,00грн., №12965 від 08.11.2019р. на суму платежу 2 000,00грн., №13002 від 13.11.2019р. на суму платежу 2 000,00грн., №13059 від 20.11.2019р. на суму платежу 2 000,00грн., №870 від 21.11.2019р. на суму платежу 1 500,00грн., №888 від 25.11.2019р. на суму платежу 2 000,00грн. (а.с. 122-131).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст.231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду господарської справи без прийняття судового рішення у зв`язку з виявленням після відкриття провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.

У пункті 4.4. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" роз`яснено, що господарський суд припиняє провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань. Відсутність предмета спору означає відсутність спірного матеріального правовідношення між сторонами.

Відповідно до ч. 3 ст. 231 ГПК України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду із спору між тими самим сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Зважаючи на те, що відповідач після звернення позивача до суду з даним позовом частково сплатив суму основного боргу у розмірі 19 500,00 грн., суд дійшов висновку про наявність підстав для закриття провадження у даній частині позовної вимоги на підставі пункту 2 частини першої статті 231 Господарського процесуального кодексу України у зв`язку з відсутністю предмету спору.

Крім того, позивач звертаючись до суду з вимогою про стягнення суми основної заборгованості, просив суд стягнути з відповідача 17 986,09 грн. пені, нарахованої за прострочення оплати товару за період з 10.05.2019р. по 22.10.2019р. включно (по кожній накладній окремо).

У відповідності до п. 8.4. договору поставки СБТ -20/19 від 02.04.2019р. сторони обумовили, що у разі прострочення покупцем оплати за поставлену партію товару продавець має право вимагати, а покупець зобов`язаний сплатити штраф в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості неоплаченого товару за кожний день прострочення платежу.

Згідно ч.2 ст.4 Господарського кодексу України особливості регулювання майнових відносин суб`єктів господарювання визначаються цим кодексом. Згідно зі статтями 230, 231 ГК України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми, яку відповідач зобов`язаний сплатити за невиконання чи неналежне виконання господарського зобов`язання. Якщо розмір штрафних санкцій не визначено, санкції застосовуються у розмірі, передбаченому договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

За змістом положень ч. 4 та 6 ст. 231 ГК України, у разі, якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. Розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг). Штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Згідно ч.6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Статтею 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" встановлено, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно з ч. 2 ст. 343 Господарського кодексу України платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Статтею 251 ЦК України визначено, що строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду.

Згідно статті 252 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

У відповідності до ст. 254 ЦК України якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Згідно ст. 255 ЦК України якщо строк встановлено для вчинення дії, вона може бути вчинена до закінчення останнього дня строку. У разі, якщо ця дія має бути вчинена в установі, то строк спливає тоді, коли у цій установі за встановленими правилами припиняються відповідні операції.

Зазначені вище норми закону свідчать про те, що пеня може бути нарахована лише за кожен повний день прострочення платежу, а день фактичної поставки товару не включається до періоду часу, за який може здійснюватися стягнення пені.

При цьому, суд засвідчує, що позивач, здійснюючи розрахунки пені, нарахованої за прострочення виконання зобов`язання по оплаті товару не врахував, що перебіг 21 денного строку оплати товару, передбачений договором №СБТ-20/19 від 02.04.2019р. за отриманий по видатковим накладним від 18.04.2019р. №УТ-313 та №УТ-314 товар починається з наступного дня після дня поставки товару, а також не врахував, що якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Крім того, суд не погоджується з наданими позивачем розрахунками пені в частині включення позивачем в період нарахування пені за прострочення зобов`язання з оплати отриманого на підставі видаткової накладної від 05.04.2019р. №УТ-258 товару дня фактичної оплати тієї чи іншої суми заборгованості відповідача, засвідчуючи при цьому, що згідно з частиною 1 статті 255 ЦК України якщо строк встановлено для вчинення дії, вона може бути вчинена до закінчення останнього дня строку.

Відтак, пеня може бути нарахована лише за кожен повний день прострочення платежу.

Із системного аналізу наведених приписів чинного законодавства вбачається, що день фактичної оплати заборгованості не включається до періоду часу, за який може здійснюватися стягнення пені.

У той же час із наданого заявником розрахунку пені за видатковою накладною від 05.04.2019р. №УТ-258 вбачається, що суму заявлених до стягнення грошових коштів було обчислено позивачем з урахуванням днів, в які відбулися фактичні часткові оплати заборгованості, що суперечить нормам чинного законодавства.

Відтак, суд, здійснивши власний перерахунок пені, нарахованої за прострочення виконання зобов`язання по оплаті товару з врахуванням вимог ст. ст. 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", ч. 6 ст. 232, ч. 2 ст. 343 ГК України, ст. ст. 252-255 ЦК України, п.п. 6.1., 6.2., 8.4. договору поставки №СБТ-20/19 від 02.04.2019р. та виходячи з періоду, зазначеного позивачем в розрахунку пені, встановив, що до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає пеня в розмірі 17 907,28 грн. з розрахунку:

-за отриманий на підставі видаткової накладної №УТ-313 від 18.04.2019р. товар, з урахування встановленого пунктом 6.2. договору поставки №СБТ-20/19 від 02.04.2019р. відстрочення платежу строком на 21 день, відповідач повинен був провести розрахунки до 09.05.2019р. включно, а враховуючи, що 09.05.2019р.-вихідний день, то останнім днем для розрахунку було 10.05.2019р., відтак, прострочення оплати товару у відповідача розпочалось 11.05.2019р., а не 10.05.2019р. як помилково зазначено позивачем в розрахунку, і тривало по 22.10.2019р. включно (згідно розрахунку позивача). Відтак, розмір пені за період з 11.05.2019р. по 22.10.2019р. на суму заборгованості в розмірі 33 642,00грн. становить 5 191,01 грн., а не 5 223,27 грн. як помилково зазначено позивачем в розрахунку;

-за отриманий на підставі видаткової накладної №УТ-314 від 18.04.2019р. товар, з урахування встановленого пунктом 6.2. договору поставки №СБТ-20/19 від 02.04.2019р. відстрочення платежу строком на 21 день, відповідач повинен був провести розрахунки до 09.05.2019р. включно, а враховуючи, що 09.05.2019р.-вихідний день, то останнім днем для розрахунку було 10.05.2019р., відтак, прострочення оплати товару у відповідача розпочалось 11.05.2019р., а не 10.05.2019р. як помилково зазначено позивачем в розрахунку, і тривало по 22.10.2019р. включно (згідно розрахунку позивача). Відтак, розмір пені за період з 11.05.2019р. по 22.10.2019р. на суму заборгованості в розмірі 8 848,00грн. становить 1 365,26 грн., а не 1 373,74 грн. як помилково зазначено позивачем в розрахунку;

-за отриманий на підставі видаткової накладної №УТ-380 від 03.05.2019р. товар, з урахування встановленого пунктом 6.2. договору поставки №СБТ-20/19 від 02.04.2019р. відстрочення платежу строком на 21 день, відповідач повинен був провести розрахунки до 24.05.2019р. включно, відтак, прострочення оплати товару розпочалось 25.05.2019р. і тривало по 22.10.2019р. включно (згідно розрахунку позивача). Відтак, розмір пені за період з 25.05.2019р. по 22.10.2019р. на суму заборгованості в розмірі 37 560,00грн. становить 5 291,33 грн., як підставно зазначено позивачем в розрахунку;

-за отриманий на підставі видаткової накладної №УТ-258 від 05.04.2019р. товар, з урахування встановленого пунктом 6.1. договору поставки №СБТ-20/19 від 02.04.2019р. відстрочення платежу строком на 90 днів, відповідач повинен був провести розрахунки до 04.07.2019р. включно, відтак, прострочення оплати товару розпочалось 05.07.2019р. і тривало по 22.10.2019р. включно (згідно розрахунку позивача). Однак, позивачем не враховано, що станом на 05.07.2019р. заборгованість відповідача по вказаній видатковій накладній існувала в розмірі 137 673,60грн., а не в розмірі 167 673,60грн., як помилково ним зазначено в розрахунку, оскільки позивачем станом на 05.07.2019р. включно було оплачено 156 000,00грн. Відтак, розмір пені за період 05.07.2019р. слід нараховувати на суму заборгованості в розмірі 137 673,60грн., що становить 132,02 грн., а не 160,78 грн. як помилково зазначено позивачем в розрахунку;

- позивачем підставно нараховано 792,09грн. пені за період з 06.07.2019р. по 11.07.2019р. на суму заборгованості в розмірі 137 673,60грн.;

-з врахуванням того, що 12.07.2019р. відбулась часткова оплата на суму 20 000,00грн., позивачем підставно нараховано 677,03грн. пені за період з 13.07.2019р. по 18.07.2019р. на суму заборгованості в розмірі 117 673,60грн.;

-з врахуванням того, що 19.07.2019р. відбулась часткова оплата на суму 10 000,00грн., позивачем підставно нараховано 601,79грн. пені за період з 20.07.2019р. по 25.07.2019р. на суму заборгованості в розмірі 107 673,60грн.;

-з врахуванням того, що 26.07.2019р. відбулась часткова оплата на суму 5 000,00грн., позивачем підставно нараховано 1 052,05 грн. пені за період з 27.07.2019р. по 06.08.2019р. на суму заборгованості в розмірі 102 673,60грн.;

- за 08.08.2019р. позивачем нараховано пеню на суму заборгованості в розмірі 82 673,60грн., однак останнім не враховано, що станом на 08.08.2019р. з урахуванням часткових оплат 07.08.2019р. на суму 20 000,00грн. та 08.08.2019р. на суму 5 000,00грн. заборгованість становила 77 673,60грн., а не 82 673,60 грн. як помилково зазначено позивачем в розрахунку. Відтак, розмір пені за 08.08.2019р., нарахованої на суму заборгованості 77 673,60грн. складає 72,35 грн., а не 77,01 грн. як помилково зазначено позивачем в розрахунку;

- за 09.08.2019р. позивачем нараховано пеню на суму заборгованості в розмірі 77 673,60грн., однак останнім не враховано, що станом на 09.08.2019р. з урахуванням часткової оплати проведеної 09.08.2019р. на суму 5 000,00грн. заборгованість становила 72 673,60грн., а не 77 673,60грн. як помилково зазначено позивачем в розрахунку. Відтак, розмір пені за 09.08.2019р. на суму заборгованості 72 673,60грн. складає 67,70грн., а не 72,35грн. як помилково зазначено позивачем в розрахунку;

- за період з 10.08.2019р. по 11.08.2019р. позивачем підставно нараховано пеню на суму заборгованості в розмірі 72 673,60грн., що становить 135,39грн.;

-з врахуванням того, що 12.08.2019р. відбулась часткова оплата на суму 5 000,00грн., позивачем підставно нараховано 189,12грн. пені за період з 13.08.2019р. по 15.08.2019р. на суму заборгованості в розмірі 67 673,60грн.;

-з врахуванням того, що 16.08.2019р. відбулась часткова оплата на суму 5 000,00грн., позивачем підставно нараховано 758,95грн. пені за період з 17.08.2019р. по 29.08.2019р. на суму заборгованості в розмірі 62 673,60 грн.;

-з врахуванням того, що 30.08.2019р. відбулась часткова оплата на суму 10 000,00грн., позивачем підставно нараховано 532,51грн. пені за період з 31.08.2019р. по 10.09.2019р. на суму заборгованості в розмірі 52 673,60 грн.;

-з врахуванням того, що 11.09.2019р. відбулась часткова оплата на суму 5 000,00грн., позивачем підставно нараховано 215,51грн. пені за період з 12.09.2019р. по 16.09.2019р. на суму заборгованості в розмірі 47 673,60 грн.;

-з врахуванням того, що 17.09.2019р. відбулась часткова оплата на суму 5 000,00грн., позивачем підставно нараховано 77,16грн. пені за період з 18.09.2019р. по 19.09.2019р. на суму заборгованості в розмірі 42 673,60 грн.;

-з врахуванням того, що 20.09.2019р. відбулась часткова оплата на суму 2 000,00грн., позивачем підставно нараховано 73,55грн. пені за період з 21.09.2019р. по 22.09.2019р. на суму заборгованості в розмірі 40 673,60 грн.;

-з врахуванням того, що 23.09.2019р. відбулась часткова оплата на суму 5 000,00грн., позивачем підставно нараховано 290,28грн. пені за період з 24.09.2019р. по 02.10.2019р. на суму заборгованості в розмірі 35 673,60 грн.;

-з врахуванням того, що 03.10.2019р. відбулась часткова оплата на суму 5 000,00грн., позивачем підставно нараховано 138,66грн. пені за період з 04.10.2019р. по 08.10.2019р. на суму заборгованості в розмірі 30 673,60 грн.;

-з врахуванням того, що 09.10.2019р. відбулась часткова оплата на суму 2 000,00грн., позивачем підставно нараховано 129,62грн. пені за період з 10.10.2019р. по 14.10.2019р. на суму заборгованості в розмірі 28 673,60 грн.;

-з врахуванням того, що 15.10.2019р. відбулась часткова оплата на суму 5 000,00грн., позивачем підставно нараховано 107,02грн. пені за період з 16.10.2019р. по 20.10.2019р. на суму заборгованості в розмірі 23 673,60 грн.;

-з врахуванням того, що 21.10.2019р. відбулась часткова оплата на суму 5 000,00грн., позивачем підставно нараховано 16,88грн. пені за 22.10.2019р. на суму заборгованості в розмірі 18 673,60 грн.

Відтак, в частині стягнення з відповідача 78,81грн. пені позивачу слід відмовити як нарахованої безпідставно.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд зазначає, що відповідальність, визначена ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, не є штрафною санкцією, а виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті, а тому відповідно застосовується за прострочку виконання грошового зобов`язання незалежно від домовленості сторін.

Положеннями ст. 611 ЦК передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Зокрема, статтею 625 ЦК врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають особливості. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Формулювання ст. 625 ЦК, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому 3 % річних не є неустойкою у розумінні положень ст. 549 ЦК і ст. 230 ГК.

Отже, за змістом наведеної норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Таким чином, нарахування, передбачені ст. 625 ЦК України, не є штрафними санкціями відповідальності відповідача, а становлять особливий компенсаційний вид відповідальності, що відрізняється від штрафної, яка полягає, наприклад, у стягненні пені чи штрафу.

Згідно з представленими розрахунками позивачем відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України було нараховано відповідачу 1 583,26грн. трьох процентів річних за період прострочки платежів з 10.05.2019р. по 22.10.2019р. включно (по кожній накладній окремо).

Розглянувши позовні вимоги в частині стягнення процентів річних, перевіривши методику та періоди їх нарахування за допомогою комплексної системи інформаційно-правового забезпечення "ЛІГА:ЗАКОН", здійснивши власний перерахунок 3 % річних, нарахованих за прострочення виконання зобов`язання по оплаті товару з врахуванням вимог ст. 625 ЦК України, п. п. 6.1., 6.2., 8.4. договору поставки №СБТ-20/19 від 02.04.2019р. та виходячи з періоду, зазначеного позивачем в розрахунку 3% річних, встановив, що до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає 3% річних в розмірі 1 576,47 грн.

При цьому, суд засвідчує, що позивач, здійснюючи розрахунки 3% річних, нарахованих за прострочення виконання зобов`язання по оплаті товару не врахував, що перебіг 21 денного строку оплати товару, передбачений договором №СБТ-20/19 від 02.04.2019р. за отриманий по видатковим накладним від 18.04.2019р. №УТ-313 та №УТ-314 товар починається з наступного дня після дня поставки товару, а також не врахував, що якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Крім того, суд не погоджується з наданими позивачем розрахунками 3% річних в частині включення позивачем в період нарахування 3% річних за прострочення зобов`язання з оплати отриманого на підставі видаткової накладної від 05.04.2019р. №УТ-258 товару дня фактичної оплати тієї чи іншої суми заборгованості відповідача, засвідчуючи при цьому, що згідно з частиною 1 статті 255 ЦК України якщо строк встановлено для вчинення дії, вона може бути вчинена до закінчення останнього дня строку.

Відтак, 3% річних можуть бути нараховані лише за кожен повний день прострочення платежу.

Із системного аналізу наведених приписів чинного законодавства вбачається, що день фактичної оплати заборгованості не включається до періоду часу, за який може здійснюватися стягнення 3% річних.

У той же час із наданого заявником розрахунку 3% річних за видатковою накладною від 05.04.2019р. №УТ-258 вбачається, що суму заявлених до стягнення грошових коштів було обчислено позивачем з урахуванням днів, в які відбулися фактичні часткові оплати заборгованості, що суперечить нормам чинного законодавства.

Відтак, на переконання суду, до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає 3% річних в розмірі 1 576,47 грн. з розрахунку:

-за отриманий на підставі видаткової накладної №УТ-313 від 18.04.2019р. товар, з урахування встановленого пунктом 6.2. договору поставки №СБТ -20/19 від 02.04.2019р. відстрочення платежу строком на 21 день, відповідач повинен був провести розрахунки до 09.05.2019р. включно, а враховуючи, що 09.05.2019р.-вихідний день, то останнім днем для розрахунку було 10.05.2019р., відтак, прострочення оплати товару у відповідача розпочалось 11.05.2019р., а не 10.05.2019р. як помилково зазначено позивачем в розрахунку і тривало по 22.10.2019р. включно (згідно розрахунку позивача). Відтак, розмір 3% річних за період з 11.05.2019р. по 22.10.2019р. на суму заборгованості в розмірі 33 642,00грн. становить 456,24 грн., а не 459,01 грн. як помилково зазначено позивачем в розрахунку;

-за отриманий на підставі видаткової накладної №УТ-314 від 18.04.2019р. товар, з урахування встановленого пунктом 6.2. договору поставки №СБТ-20/19 від 02.04.2019р. відстрочення платежу строком на 21 день, відповідач повинен був провести розрахунки до 09.05.2019р. включно, а враховуючи, що 09.05.2019р.-вихідний день, то останнім днем для розрахунку було 10.05.2019р., відтак, прострочення оплати товару у відповідача розпочалось 11.05.2019р., а не 10.05.2019р. як помилково зазначено позивачем в розрахунку і тривало по 22.10.2019р. включно (згідно розрахунку позивача). Відтак, розмір 3% річних за період з 11.05.2019р. по 22.10.2019р. на суму заборгованості в розмірі 8 848,00грн. становить 119,99 грн., а не 120,72 грн. як помилково зазначено позивачем в розрахунку;

-за отриманий на підставі видаткової накладної №УТ-380 від 03.05.2019р. товар, з урахування встановленого пунктом 6.2. договору поставки №СБТ-20/19 від 02.04.2019р. відстрочення платежу строком на 21 день, відповідач повинен був провести розрахунки до 24.05.2019р. включно, відтак, прострочення оплати товару розпочалось 25.05.2019р. і тривало по 22.10.2019р. включно (згідно розрахунку позивача). Відтак, розмір 3% річних за період з 25.05.2019р. по 22.10.2019р. на суму заборгованості в розмірі 37 560,00грн. становить 466,16 грн., як підставно зазначено позивачем в розрахунку;

-за отриманий на підставі видаткової накладної №УТ-258 від 05.04.2019р. товар, з урахування встановленого пунктом 6.1. договору поставки №СБТ-20/19 від 02.04.2019р. відстрочення платежу строком на 90 днів, відповідач повинен був провести розрахунки до 04.07.2019р. включно, відтак, прострочення оплати товару розпочалось 05.07.2019р. і тривало по 22.10.2019р. включно (згідно розрахунку позивача). Однак, позивачем не враховано, що станом на 05.07.2019р. заборгованість відповідача по вказаній видатковій накладній існувала в розмірі 137 673,60грн., а не в розмірі 167 673,60грн., як помилково зазначено позивачем в розрахунку, оскільки позивачем станом на 05.07.2019р. включно було оплачено 156 000,00грн. Відтак, розмір 3% річних за період 05.07.2019р. слід нараховувати на суму заборгованості в розмірі 137 673,60грн., що становить 11,32 грн., а не 13,78 грн. як помилково зазначено позивачем в розрахунку;

- позивачем підставно нараховано 67,89грн. 3% річних за період з 06.07.2019р. по 11.07.2019р. на суму заборгованості в розмірі 137 673,60грн.;

-з врахуванням того, що 12.07.2019р. відбулась часткова оплата на суму 20 000,00грн., позивачем підставно нараховано 58,03грн. 3% річних за період з 13.07.2019р. по 18.07.2019р. на суму заборгованості в розмірі 117 673,60грн.;

-з врахуванням того, що 19.07.2019р. відбулась часткова оплата на суму 10 000,00грн., позивачем підставно нараховано 53,10 грн. 3% річних за період з 20.07.2019р. по 25.07.2019р. на суму заборгованості в розмірі 107 673,60грн.;

-з врахуванням того, що 26.07.2019р. відбулась часткова оплата на суму 5 000,00грн., позивачем підставно нараховано 92,83 грн. 3% річних за період з 27.07.2019р. по 06.08.2019р. на суму заборгованості в розмірі 102 673,60грн.;

- за 08.08.2019р. позивачем нараховано 3% річних на суму заборгованості в розмірі 82 673,60грн., однак останнім не враховано, що станом на 08.08.2019р. з урахуванням часткових оплат 07.08.2019р. на суму 20 000,00грн. та 08.08.2019р. на суму 5 000,00грн. заборгованість становила 77 673,60грн., а не 82 673,60 грн. як помилково зазначає позивач в розрахунку. Відтак, розмір 3% річних за 08.08.2019р., нарахованих на суму заборгованості 77 673,60грн. складає 6,38 грн., а не 6,80 грн. як помилково зазначає позивач в розрахунку;

- за 09.08.2019р. позивачем нараховано 3% річних на суму заборгованості в розмірі 77 673,60грн., однак останнім не враховано, що станом на 09.08.2019р. з урахуванням часткової оплати проведеної 09.08.2019р. на суму 5 000,00грн. заборгованість становила 72 673,60грн., а не 77 673,60грн. як помилково зазначено позивачем в розрахунку. Відтак, розмір 3% річних за 09.08.2019р. на суму заборгованості 72 673,60грн. складає 5,97грн., а не 6,38грн. як помилково зазначено позивачем в розрахунку;

- за період з 10.08.2019р. по 11.08.2019р. позивачем підставно нараховано 3% річних на суму заборгованості в розмірі 72 673,60грн., що становить 11,95грн.;

-з врахуванням того, що 12.08.2019р. відбулась часткова оплата на суму 5 000,00грн., позивачем підставно нараховано 16,69грн. 3% річних за період з 13.08.2019р. по 15.08.2019р. на суму заборгованості в розмірі 67 673,60грн.;

-з врахуванням того, що 16.08.2019р. відбулась часткова оплата на суму 5 000,00грн., позивачем підставно нараховано 66,97 грн. 3% річних за період з 17.08.2019р. по 29.08.2019р. на суму заборгованості в розмірі 62 673,60 грн.;

-з врахуванням того, що 30.08.2019р. відбулась часткова оплата на суму 10 000,00грн., позивачем підставно нараховано 47,62 грн. 3% річних за період з 31.08.2019р. по 10.09.2019р. на суму заборгованості в розмірі 52 673,60 грн.;

-з врахуванням того, що 11.09.2019р. відбулась часткова оплата на суму 5 000,00грн., позивачем підставно нараховано 19,59грн. 3% річних за період з 12.09.2019р. по 16.09.2019р. на суму заборгованості в розмірі 47 673,60 грн.;

-з врахуванням того, що 17.09.2019р. відбулась часткова оплата на суму 5 000,00грн., позивачем підставно нараховано 7,01грн. 3% річних за період з 18.09.2019р. по 19.09.2019р. на суму заборгованості в розмірі 42 673,60 грн.;

-з врахуванням того, що 20.09.2019р. відбулась часткова оплата на суму 2 000,00грн., позивачем підставно нараховано 6,69грн. 3% річних за період з 21.09.2019р. по 22.09.2019р. на суму заборгованості в розмірі 40 673,60 грн.;

-з врахуванням того, що 23.09.2019р. відбулась часткова оплата на суму 5 000,00грн., позивачем підставно нараховано 26,39грн. 3% річних за період з 24.09.2019р. по 02.10.2019р. на суму заборгованості в розмірі 35 673,60 грн.;

-з врахуванням того, що 03.10.2019р. відбулась часткова оплата на суму 5 000,00грн., позивачем підставно нараховано 12,61грн. 3% річних за період з 04.10.2019р. по 08.10.2019р. на суму заборгованості в розмірі 30 673,60 грн.;

-з врахуванням того, що 09.10.2019р. відбулась часткова оплата на суму 2 000,00грн., позивачем підставно нараховано 11,78грн. 3% річних за період з 10.10.2019р. по 14.10.2019р. на суму заборгованості в розмірі 28 673,60 грн.;

-з врахуванням того, що 15.10.2019р. відбулась часткова оплата на суму 5 000,00грн., позивачем підставно нараховано 9,73грн. 3% річних за період з 16.10.2019р. по 20.10.2019р. на суму заборгованості в розмірі 23 673,60 грн.;

-з врахуванням того, що 21.10.2019р. відбулась часткова оплата на суму 5 000,00грн., позивачем підставно нараховано 1,53 грн. 3% річних за 22.10.2019р. на суму заборгованості в розмірі 18 673,60 грн.

Відтак, в позові в частині стягнення з відповідача 6,79 грн. 3% річних позивачу слід відмовити, як нарахованих безпідставно.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту ст. 77 ГПК України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами 1, 2, 3 ст. 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008р. зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Відповідно до частини 1 статті 14 ГПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободзобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).

За таких обставин, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог з наведених вище підстав.

Згідно п.2 ч.1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При цьому, частиною 9 вказаної статті визначено, що у випадку якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

В той же час згідно ч. 4 ст. 231 ГПК України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

Крім того, згідно статті 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду у разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях. У випадках, установлених пунктом 1 частини першої цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми; в інших випадках, установлених частиною першою цієї статті, - повністю.

В даному випадку враховуючи прийняття судом рішення про часткове задоволення позовних вимог, доведення даного спору до суду з вини відповідача, закриття провадження у справі в частині стягнення з відповідача 19 500,00грн. заборгованості на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України у зв`язку з відсутністю предмету спору, клопотання позивача про повернення з Державного бюджету судового збору, суд вважає, що витрати, пов`язані з розглядом справи в суді (сплата судового збору), котрі поніс позивач при поданні позовної заяви до Господарського суду Волинської області, слід відшкодувати останньому у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України за рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю "К.П. Верес" у розмірі 1 602,94грн. (пропорційно розміру задоволених позовних вимог), а також повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "Стар-Буд Трейд" 316,67 грн. судового збору, сплаченого останнім при поданні позовної заяви до Господарського суду Волинської області згідно платіжного доручення №1058 від 22.10.2019р. (оригінал платіжного доручення №1058 від 22.10.2019р. знаходиться у матеріалах справи №903/844/19), у зв`язку із закриттям провадження у справі в частині стягнення 19 500,00грн. суми основної заборгованості на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України у зв`язку з відсутністю предмету спору.

На підставі викладеного, керуючись ст. 7 Закону України "Про судовий збір", ст. ст. 13, 14, 73, 74, 75, 76-80, 129, 231, 232, 236-240 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "К.П. Верес" (Волинська область, місто Ковель, вулиця Грушевського, будинок 79, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Стар-Буд Трейд" (Львівська область, Пустомитівський район, село Липники, вулиця Угрина, будинок 17, ) 79 223,60 грн. заборгованості, 17 907,28 грн. пені, 1 576,47 грн. 3 % річних, а всього 98 707,35грн. та 1 602,94 грн. витрат, пов`язаних з оплатою судового збору.

3. Наказ на виконання пункту 2 резолютивної частини рішення суду видати після набрання рішенням законної сили.

4. В позові в частині стягнення 78,81 грн. пені та 6,79 грн. 3% річних відмовити.

5. Провадження у справі в частині стягнення 19 500,00грн. суми основного боргу закрити у зв`язку з відсутністю предмету спору.

6. Управлінню державної казначейської служби України у м. Луцьку Волинської області (43021, м. Луцьк, вул. Стрілецька, 4а, ) повернути з Державного бюджету України Товариству з обмеженою відповідальністю "Стар-Буд Трейд" (Львівська область, Пустомитівський район, село Липники, вулиця Угрина, будинок 17, ) 316,67грн. судового збору, сплаченого згідно платіжного доручення №1058 від 22.10.2019р. відповідно до ст. 7 Закону України "Про судовий збір" (оригінал платіжного доручення №1058 від 22.10.2019р. знаходиться у матеріалах справи).

7. Підставою для повернення судового збору є дане рішення, підписане суддею та засвідчене гербовою печаткою Господарського суду Волинської області.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до ст. ст. 253, 256, 257 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга подається до Північно-західного апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У той же час згідно підпункту 17.5 пункту 17 Перехідних положень ГПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справи витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повне судове рішення

складено 04.12.2019р.

Суддя В. А. Войціховський

Примірник рішення суду направити:

-Товариству з обмеженою відповідальністю "Стар-Буд Трейд" за адресою: Львівська обл., Пустомитівський район, село Липники, вул. Угрина, 17;

- Товариству з обмеженою відповідальністю "К.П. Верес" за адресою: Волинська обл., місто Ковель, вул. Грушевського, 79.