ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2019 року

м. Київ

Справа № 910/4040/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Студенець В.І. - головуючий, судді: Баранець О.М., Стратієнко Л.В.

за участю секретаря судового засідання: Натаріної О.О.

розглянувши матеріали касаційної скарги Публічного акціонерного товариства "Укрнафта"

на рішення Господарського суду міста Києва

(суддя - Пукшин Л.Г.)

від 26.06.2019

та постанову Північного апеляційного господарського суду

(головуючий суддя - Пашкіна С.А., судді: Сітайло Л.Г., Зубець Л.П.)

від 23.09.2019

у справі № 910/4040/19

за позовом ОСОБА_1

до Публічного акціонерного товариства "Укрнафта"

про стягнення 25 122, 68 грн заборгованості по виплаті дивідендів,

за участю представників учасників справи:

позивача - не з`явився;

відповідача - Жила М.І.;

ВСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

1. Короткий зміст позовних вимог

1.1. ОСОБА_1 звернулася до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" про стягнення 25 122, 68 грн.

1.2. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідач в порушення вимог чинного законодавства не виконав належним чином зобов`язання з виплати позивачу як акціонеру Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" дивідендів за 2011-2014 роки у розмірі 11 765, 88 грн, у зв`язку з чим позивач просить стягнути з відповідача суму невиплачених дивідендів. Крім того, за прострочення виконання грошового зобов`язання позивачем також нараховано 3% річних у загальному розмірі 1 470, 00 грн та інфляційне збільшення у загальному розмірі 11 765, 88 грн.

2. Зміст рішень судів попередніх інстанцій

2.1. Рішенням Господарського суду міста Києва від 26.06.2019 позов задоволено частково. Суд стягнув з Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" на користь ОСОБА_1 заборгованість по виплаті дивідендів у розмірі 11 001, 10 грн, 3 % річних у розмірі 1 244, 23 грн, інфляційні втрати у розмірі 6 957, 60 грн. В іншій частині у позові відмовлено.

2.2. Постановою Північного апеляційного господарського суду від 23.09.2019 рішення Господарського суду міста Києва від 26.06.2019 залишено без змін.

2.3. Господарські суди встановили такі фактичні обставини справи:

-відповідно до п.п. 1.1, 1.3 Статуту Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" (затверджений Протоколом № 21 від 22.03.2011 рішення Загальних зборів акціонерів Відкритого акціонерного товариства "Укрнафта"; державну реєстрацію змін до установчих документів проведено 23.03.2011, номер запису 6002352) Відкрите акціонерне товариство "Укрнафта" засноване відповідно до наказу Державного комітету України по нафті і газу від 23.02.1994 № 57 шляхом перетворення Державного підприємства "Виробниче об`єднання "Укрнафта" у Відкрите акціонерне товариство відповідно до Указу Президента України "Про корпоратизацію підприємств" від 15.06.1993 № 210/93. Згідно з рішенням загальних зборів акціонерів від 22.03.2011 змінено тип та назву товариства з Відкритого акціонерного товариства "Укрнафта" на Публічне акціонерне товариство "Укрнафта" (розміщено на офіційному веб-сайті www .ukrnafta.com);

-відповідно до п. 3.1 Статуту Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" акціонерами товариства є юридичні та фізичні особи, що набули право власності на акції відповідно до положень цього Статуту та вимог чинного законодавства України;

-згідно з п. 3.3 Статуту Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" кожною простою акцією товариства її власнику - акціонеру надається однакова сукупність прав, включаючи право на отримання дивідендів;

-відповідно до п. 6.1 Статуту Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" акція товариства посвідчує корпоративні права акціонера щодо цього товариства;

-згідно з п. 6.18 Статуту Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" підтвердженням права власності на акції є виписка з рахунку у цінних паперах, яку зберігач зобов`язаний надавати власнику цінних паперів. Виписка з рахунку в цінних паперах не може бути предметом угод, що тягнуть за собою перехід права власності на акції;

-відповідно до виписки про стан рахунку у цінних паперах (вих. №1205/12774 від 12.05.2011) вбачається, що станом на 12.05.2011 ОСОБА_1 є акціонером Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" з кількістю акцій 126 штук;

-10 жовтня 2014 року вищим органом управління ПАТ "Укрнафта" - позачерговими Загальними зборами акціонерів серед іншого було прийнято рішення про розподіл прибутку Товариства за 2011-2013 роки, затвердження порядку та строків виплати дивідендів, оформлене протоколом № 22 від 10.10.2014 року;

Так, Загальні збори акціонерів ПАТ "Укрнафта" постановили:

1. Затвердити наступний порядок розподілу прибутку Товариства за 2011 рік у сумі 2 181 892 000, 00 грн (сума чистого прибутку відповідно до звіту про фінансові результати Товариства за 2011 рік, складеного за П(с)БО):

-2 181 612 957, 30 грн, що складає 99,99% чистого прибутку, направити на виплату дивідендів акціонерам. Розмір дивідендів, що припадає на одну акцію, становить 40, 23 грн; решту чистого прибутку направити на розвиток Товариства.

Встановити дату складання переліку осіб, що мають право на отримання дивідендів, 20 жовтня 2014 року.

Виплату дивідендів здійснити у строк з 20.10.2014 по 10.04.2015.

Виплату дивідендів акціонеру Товариства - Національній акціонерній компанії "Нафтогаз України" здійснити шляхом перерахування відповідної суми дивідендів до Державного бюджету України. Перерахування дивідендів іншим акціонерам здійснити відповідно до частини 5 статті 30 Закону України "Про акціонерні товариства".

2. Затвердити наступний порядок розподілу прибутку Товариства за 2012 рік у сумі 1 428 110 724, 00 грн (сума чистого прибутку відповідно до звіту про фінансові результати Товариства за 2012 рік, складеного за МСФЗ):

- 1 427 836 668, 30 грн, що складає 99,98% чистого прибутку, направити на виплату дивідендів акціонерам. Розмір дивідендів, що припадає на одну акцію, становить 26, 33 грн;

решту чистого прибутку направити на розвиток Товариства.

Встановити дату складання переліку осіб, що мають право на отримання дивідендів, 20 жовтня 2014 року.

Виплату дивідендів здійснити у строк з 20.10.2014 по 10.04.2015.

Виплату дивідендів акціонеру Товариства - Національній акціонерній компанії "Нафтогаз України" здійснити шляхом перерахування відповідної суми дивідендів до Державного бюджету України. Перерахування дивідендів іншим акціонерам здійснити відповідно до частини 5 статті 30 Закону України "Про акціонерні товариства".

3. Затвердити наступний порядок розподілу прибутку Товариства за 2013 рік у сумі 189 886 355, 00 грн (сума чистого прибутку відповідно до звіту про фінансові результати Товариства за 2013 рік, складеного за МСФЗ):

- 189 799 785, 00 грн, що складає 99, 95% чистого прибутку, направити на виплату дивідендів акціонерам. Розмір дивідендів, що припадає на одну акцію, становить 3, 50 грн; решту чистого прибутку направити на розвиток Товариства.

Встановити дату складання переліку осіб, що мають право на отримання дивідендів, 20 жовтня 2014 року.

Виплату дивідендів здійснити у строк з 20.10.2014 по 10.04.2015.

Виплату дивідендів акціонеру Товариства - Національній акціонерній компанії "Нафтогаз України" здійснити шляхом перерахування відповідної суми дивідендів до Державного бюджету України. Перерахування дивідендів іншим акціонерам здійснити відповідно до частини 5 статті 30 Закону України "Про акціонерні товариства".

Рішенням загальних зборів акціонерів Публічного акціонерного товариства "УКPНAФТА", оформленим протоколом №23 від 22.07.2015, вирішено, зокрема, затвердити наступний порядок розподілу прибутку за 2014 рік:

- направити на виплату дивідендів акціонерам 100% або максимально наближений до 100 відсотків, але не менший ніж 99,9% розмір чистого прибутку Товариства за 2014 рік за даними річної фінансової звітності, підтвердженої аудиторським висновком. Розмір дивідендів, що припадає на одну акцію, становить 23, 32 грн, а решту чистого прибутку направити на розвиток Товариства.

Встановлено дату складання переліку осіб, що мають право на отримання дивідендів - у строк до 03.08.2015 року.

Виплату дивідендів здійснити у строк з 03 серпня 2015 р. по 03 жовтня 2015 р.

Перерахування дивідендів іншим акціонерам здійснити відповідно до ч.5 ст.30 Закону України "Про акціонерні товариства";

-відповідно до п. 6.20 Статуту Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" дивіденди виплачуються за підсумками календарного року виключно грошовими коштами. Дивіденди виплачуються на акції, звіт про результати розміщення яких зареєстровано у встановленому законодавством порядку. Рішення про виплату дивідендів приймається загальними зборами, якщо інше не встановлено законом;

-згідно з п. 6.21 Статуту Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" дивіденди сплачуються акціонерам за рахунок чистого прибутку товариства пропорційно до загальної кількості належних їм акцій. Виплата дивідендів здійснюється з чистого прибутку звітного року та/або нерозподіленого прибутку у розмірі, встановленому рішенням загальних зборів. Виплата дивідендів акціонерам юридичним особам здійснюється шляхом перерахування коштів на їх банківський рахунок, а акціонерам фізичним особам - готівкою, поштовим переказом, банківським переказом. Спосіб виплати дивідендів визначається органом, що прийняв рішення про виплату дивідендів;

-згідно з п. 6.22 Статуту Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" для кожної виплати дивідендів наглядова рада товариства встановлює дату складення переліку осіб, які мають право на отримання дивідендів, порядок та строки їх виплати. Дата складення переліку осіб, які мають право на отримання дивідендів, не може передувати даті прийняття рішення про виплату дивідендів;

-у відзиві відповідач зазначив, що станом на 20.10.2014 та на 03.08.2015 емітентом цінних паперів - ПАТ "Укрнафта" було здійснено нарахування позивачу доходу у вигляді дивідендів:

за 2011 рік у сумі - 5 068, 98 грн (126 шт. х 40, 23 грн);

за 2012 рік у сумі - 3 317, 58 грн (126 шт. х 26, 33 грн);

за 2013 рік у сумі - 441, 00 грн (126 шт. х 3, 50 грн);

за 2012 рік у сумі - 2 938, 32 грн (126 шт. х 23, 32 грн).

При цьому із зазначених сум відповідно до положень Податкового кодексу України було утримано та сплачено до бюджету податок з доходів фізичних осіб, що становить 5%, та військовий збір у розмірі 1,5%, зокрема:

за 2011 рік у сумі - 253, 45 грн (5%) та 76, 03 грн (1,5%);

за 2012 рік у сумі - 165, 88 грн (5%) та 49, 76 грн (1,5%);

за 2013 рік у сумі - 22, 05 грн (5%) та 6, 62 грн (1,5%);

за 2012 рік у сумі - 146, 92 грн (5%) та 44, 07 грн (1,5%).

2.4. Суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, встановивши, що відповідачем було правомірно та обґрунтовано здійснено утримання та сплату до Державного бюджету України 5% податку з доходу фізичних осіб та 1,5% військового збору, розрахованого щодо загальної суми дивідендів, нарахованих акціонеру Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" - ОСОБА_1 за 2011-2014 роки, дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог про стягнення суми основного боргу в розмірі 11 001, 10 грн.

Перевіривши наданий до позовної заяви розрахунок 3% річних та інфляційних втрат, суд встановив, що у останньому позивачем було неправильно визначено періоди прострочення, зокрема, за дивідендами за 2011-2013 року період прострочення необхідно обраховувати з 11.04.2015, а за дивідендами за 2014 рік з 04.10.2015.

Отже, за перерахунком суду, позовні вимоги в цій частині підлягали частковому задоволенню, а саме: 3% річних у розмірі 1 244, 23 грн, інфляційні втрати у розмірі 6 957, 60 грн.

Окрім того, суди попередніх інстанцій дійшли висновку, що за відсутності належних доказів повідомлення позивача про проведення спірних загальних зборів та про порядок, розмір та строки виплати дивідендів (судами встановлено, що розміщене у засобах масової інформації повідомлення не може вважатись таким, що містить дані відомості), позивачем було пропущено строк позовної давності за вимогами про стягнення дивідендів за 2011- 2014 роки з поважних причин, у зв`язку з чим порушене право позивача підлягає захисту.

3. Короткий зміст вимог касаційної скарги та узагальнений виклад позиції інших учасників справи

3.1. Не погоджуючись з постановою Північного апеляційного господарського суду від 23.09.2019 та рішенням Господарського суду міста Києва від 26.06.2019, Публічне акціонерне товариство "Укрнафта" подало касаційну скаргу, в якій просить оскаржувані судові рішення скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Узагальнені доводи касаційної скарги:

-судами попередніх інстанцій неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права. Так, суд апеляційної інстанції безпідставно, не зважаючи на пояснення відповідача та додані ним докази, підтримав позицію суду першої інстанції з приводу визнання причини пропуску позовної давності ОСОБА_1 щодо вимог зі стягнення з ПАТ "Укрнафта" дивідендів за 2011-2014 роки - поважними;

-посилаючись на правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 25.02.2019 у справі № 909/327/18, скаржник зазначає про те, що належним та допустимим доказом при вирішенні питання поважності причин пропуску позовної давності у даній справі є саме доказ, що засвідчує факт обізнаності акціонера про порядок та строки виплати дивідендів. Однак, суди проігнорували зазначене;

-оскільки загальні збори акціонерів від 10.10.2014 мали характер позачергових та скликалися у порядку статті 47 Закону України "Про акціонерні товариства" акціонером - Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", то відповідно до вимог статті 35 Закону України "Про акціонерні товариства" письмове повідомлення про проведення загальних зборів надсилається акціонерами, які цього вимагають. Відтак, товариство не зобов`язане було повідомляти своїх акціонерів про проведення загальних зборів акціонерів;

-товариство належним чином виконало свій обов`язок та оприлюднило повідомлення про дату, розмір, порядок та строки виплати дивідендів відповідно до вимог частини 4 статті 30 Закону України "Про акціонерні товариства" та пункту 6.23 Статуту, а обов`язок письмового повідомлення акціонерів про результати прийнятих на загальних зборах акціонерів рішень не передбачено жодним нормативним актом;

-суд першої інстанції застосував норми матеріального права, які втратили чинність, а саме: Закону України "Про господарські товариства".

4. Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанцій з посиланням на норми права, якими керувався Суд

4.1. Частиною 1 статті 300 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

4.2. Предметом спору у даній справі є матеріально-правова вимога ОСОБА_1 , як акціонера, до Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" про стягнення дивідендів за 2011-2014 роки, а також 3% річних та втрат від інфляції.

4.3. Відносини між товариством і його учасниками (акціонерами) щодо виконання ними своїх обов`язків врегульовані насамперед Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, Законами України "Про господарські товариства", "Про акціонерні товариства" і внутрішніми (корпоративними) локальними нормами статутів конкретних товариств. Таке врегулювання створює в цих відносинах правовий порядок, який вимагає від їх суб`єктів певної правової поведінки.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 116 Цивільного кодексу України учасники господарського товариства мають право у порядку, встановленому установчим документом товариства та законом брати участь у розподілі прибутку товариства і одержувати його частину (дивіденди).

За приписами статті 10 Закону України "Про господарські товариства" учасники товариства мають право, зокрема, брати участь у розподілі прибутку товариства та одержувати його частку (дивіденди). Право на отримання частки прибутку (дивідендів), пропорційне частці кожного з учасників, мають особи, які є учасниками товариства на початку строку виплати дивідендів.

Частиною 1 статті 6 Закону України "Про цінні папери та фондовий ринок" встановлено, що акція - це іменний цінний папір, який посвідчує майнові права його власника (акціонера), що стосується акціонерного товариства, включаючи право на отримання частини прибутку акціонерного товариства у вигляді дивідендів.

Статтею 30 Закону України "Про акціонерні товариства" передбачено, що виплата дивідендів за простими акціями здійснюється з чистого прибутку звітного року та/або нерозподіленого прибутку на підставі рішення загальних зборів акціонерного товариства у строк, що не перевищує шість місяців з дня прийняття загальними зборами рішення про виплату дивідендів. Виплата дивідендів за привілейованими акціями здійснюється з чистого прибутку звітного року та/або нерозподіленого прибутку відповідно до статуту акціонерного товариства у строк, що не перевищує шість місяців після закінчення звітного року. У разі прийняття загальними зборами рішення щодо виплати дивідендів у строк, менший ніж передбачений абзацом першим цієї частини, виплата дивідендів здійснюється у строк, визначений загальними зборами.

Отже, у разі прийняття загальними зборами товариства рішення про виплату дивідендів у такого товариства виникає обов`язок сплатити акціонеру відповідну суму коштів у строк, що не перевищує шість місяців з дня прийняття такого рішення, чи у строк, визначений загальними зборами.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, у справах "Пайн Велі Девелопмент ЛТД та інші проти Ірландії" від 23.10.1991, "Федоренко проти України" від 01.06.2006 зазначив, що відповідно до прецедентного права органів, що діють на підставі Конвенції, право власності може бути "існуючим майном" або коштами, включаючи позови, для задоволення яких позивач може обґрунтовувати їх принаймні "виправданими очікуваннями" щодо отримання можливості ефективного використання права власності.

У межах вироблених ЄСПЛ підходів до тлумачення поняття "майно", а саме в контексті статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, це поняття охоплює як "наявне майно", так і активи, включаючи право вимоги, з посиланням на які заявник може стверджувати, що він має принаймні законні очікування щодо ефективного здійснення свого "права власності".

Статтю 1 Першого протоколу Конвенції можна застосовувати для захисту "правомірних (законних) очікувань" щодо певного стану речей (у майбутньому), оскільки їх можна вважати складовою частиною власності.

Отже, сплата акціонеру дивідендів, щодо виплати яких було прийнято рішення загальними зборами відповідача, надає акціонеру, на користь якого таке рішення прийняте, "законне очікування", що йому будуть такі дивіденди виплачені. Невиплата товариством таких дивідендів акціонеру прирівнюється до порушення права останнього на мирне володіння майном (рішення ЄСПЛ у справах "Брумареску проти Румунії" (п. 74), "Пономарьов проти України" (п. 43), "Агрокомплекс проти України" (п. 166).

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 17.01.2018 у справі № 910/11316/17.

Отже, беручи до уваги, що право на отримання частки прибутку (дивідендів) акціонером передбачено статтею 116 Цивільного кодексу України, Законом України "Про господарські товариства" і з цього питання були прийняті рішення загальними зборами відповідача, які оформлені протоколами № 22 від 10.10.2014 року та № 23 від 22.07.2015, однак останній виплату дивідендів не здійснив, чим порушив свої зобов`язання і права позивачки, яка є акціонером ПАТ "Укрнафта" з кількістю акцій 126 штук, на мирне володіння майном, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про те, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача невиплачених дивідендів за 2011-2014 роки у загальному розмірі 11 001,10 грн з урахуванням сплати відповідачем податків і зборів (5% податку з доходу фізичних осіб, 1,5% військового збору), а також нарахованих на цю суму 3% річних та втрат від інфляції, є обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню.

4.4. Доводи касаційної скарги Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" в основному зводяться до незгоди з висновками судів попередніх інстанцій щодо поважності причин пропуску позивачем позовної давності.

4.5. Відповідно до статті 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 Цивільного кодексу України).

Згідно з частиною 5 статті 261 Цивільного кодексу України за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Суди попередніх інстанцій встановили, що з огляду на визначений у протоколах № 22 від 10.10.2014 року та № 23 від 22.07.2015 строк виплати Публічним акціонерним товариством "Укрнафта" дивідендів за 2011-2014 роки, відповідач повинен був виплатити позивачці дивіденди за 2011-2013 роки у розмірі 8 253,78 грн в строк до 10.04.2015, дивіденди за 2014 рік у розмірі 2 747,33 грн в строк до 03.10.2015.

Відповідачем подано до суду заяви про застосування позовної давності щодо вимог позивачки про стягнення дивідендів за 2011-2013 роки та за 2014 рік, в яких він просив суд відмовити у задоволенні наведених позовних вимог з підстав пропуску ОСОБА_1 позовної давності.

Виходячи із встановлених фактичних обставин справи та на підставі норм цивільного законодавства, суди попередніх інстанцій дійшли висновку, що позовна давність за вимогою позивачки про стягнення з відповідача дивідендів за 2011-2013 роки сплинула 10.04.2018, а за вимого про стягнення з відповідача дивідендів за 2014 рік - 03.10.2018. Натомість до суду із вказаними вимогами позивачка звернулася у березні 2019 року, тобто, із пропуском позовної давності.

4.6. Відповідно до частини 5 статті 267 Цивільного кодексу України якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Позивачка, посилаючись на те, що їй не було відомо про прийняття рішення про виплату дивідендів за вказані роки, у позовній заяві та у клопотанні про поновлення строків на подання позову до суду, вказувала на поважність причин пропущення нею позовної давності.

4.7. Позовна давність не є інститутом процесуального права та не може бути відновлена (поновлена) в разі її спливу, але за приписом частини 5 статті 267 Цивільного кодексу України позивач вправі отримати судовий захист у разі визнання поважними причин пропуску позовної давності.

Механізм застосування позовної давності повинен бути достатньо гнучким, тобто, як правило, він мусить допускати, зокрема, можливість поновлення строку позовної давності, а також корелювати із суб`єктивним фактором, а саме - обізнаністю потенційного позивача про факт порушення його права.

Питання поважності причин пропущення позовної давності (наявність обставин, які з об`єктивних, незалежних підстав унеможливлювали або істотно утруднювали своєчасне подання позову) вирішується господарським судом у кожному конкретному випадку з урахуванням наявних фактичних даних про такі обставини.

При вирішенні питання про захист порушеного права, у разі пропущення позовної давності суд: а) у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, які обґрунтовують поважність причин пропущення позовної давності; б) вирішує дане питання у кожному конкретному випадку з урахуванням наявних фактичних даних про такі обставини; в) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі усіх обставини справи в їх сукупності, керуючись законом.

4.8. Суди попередніх інстанцій, вирішуючи питання щодо поважності причин пропущення позовної давності виходили з такого.

В матеріалах справи відсутні докази повідомлення позивачки, як акціонера ПАТ "Укрнафта", про прийняті загальними зборами ПАТ "Укрнафта" рішення, за наслідками їх проведення 10.10.2014 та 22.07.2015.

Доводи відповідача в апеляційній скарзі про те, що відповідач повідомляв своїх міноритарних акціонерів щодо строків і порядку виплати дивідендів за 2011-2013 роки та 2014 рік розміщуючи повідомлення про виплату дивідендів в офіційному друкованому органі, додаючи скріншоти з офіційного веб-сайту ПАТ "Укрнафта" про розміщення відповідних рішень Загальних зборів акціонерів, а тому позивачка могла та повинна була знати про порядок та строки виплати дивідендів, відхилено з огляду на таке.

Відповідно до статті 35 Закону України "Про акціонерні товариства", в редакції чинній станом на дати проведення таких зборів, повідомлення акціонерів про проведення загальних зборів товариства здійснюється шляхом надсилання акціонерам персонально письмового повідомлення про проведення загальних зборів та їх порядку денного, а також за 30 днів до дати проведення загальних зборів опубліковується в офіційному друкованому органі відповідне повідомлення.

Тобто, належним повідомленням відповідно до чинного станом на дату проведення спірних загальних зборів законодавства є направлення персонального повідомлення та публікація відповідного повідомлення в офіційному друкованому органі.

Відповідач вказує, що він повідомляв своїх акціонерів лише шляхом розміщення відповідного повідомлення в засобах масової інформації. Матеріали справи не містять доказів зворотного.

Також матеріали справи не містять доказів письмового повідомлення позивачки про результати прийнятих рішень на відповідних зборах, в тому числі щодо порядку, розміру та строків виплати дивідендів.

Отже, в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази повідомлення позивачки про порядок та строки виплати на її користь дивідендів.

4.9. Колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій щодо наявності правових підстав для задоволення позовних вимог, оскільки має місце порушення суб`єктивного цивільного права позивачки, що полягає у порушенні її корпоративних прав на отримання частини прибутку (дивідендів) відповідача, а позовна давність, як встановлено судами попередніх інстанцій, була пропущена позивачкою з поважних причин.

Доводи касаційної скарги колегією суддів відхиляються, оскільки при вирішенні питання про поважність причин пропущення позовної давності у даній справі встановленню підлягають обставини про обізнаність позивачки про те, з якого моменту у неї виникло право на отримання дивідендів та відповідно про його порушення. Судами попередніх інстанцій встановлено, що матеріали справи не містять відповідних доказів.

При цьому до предмета доказування у даній справі не входять обставини щодо правомірності чи неправомірності здійснення відповідачем письмового повідомлення акціонера про проведення загальних зборів (чи-то чергових, чи-то позачергових), а також письмового повідомлення позивачки про результати прийнятих рішень на відповідних зборах, в тому числі щодо порядку, розміру та строків виплати дивідендів, які заперечуються та спростовуються Публічним акціонерним товариством "Укрнафта" в касаційній скарзі.

Разом з тим господарські суди обґрунтовано зазначили, що відсутність належних доказів повідомлення позивачки про проведення спірних загальних зборів та про порядок, розмір та строки виплати дивідендів (судом встановлено, що розміщене у засобах масової інформації повідомлення не може вважатись таким, що містить дані відомості), свідчить про те, що позивачкою було пропущено позовну давність за вимогами про стягнення дивідендів за 2011- 2014 роки з поважних причин, у зв`язку з чим порушене право позивачки підлягає захисту.

4.10. Доводи касаційної скарги про те, що суд першої інстанції застосував норми матеріального права, які втратили чинність, а саме: Закону України "Про господарські товариства", колегією суддів відхиляються, з огляду на таке.

Законом України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" від 06.02.2018, який набрав чинності 17.06.2018, визнано таким, що втратив чинність, Закон України "Про господарські товариства" у частині, що стосується товариств з обмеженою відповідальністю та товариств з додатковою відповідальністю, а також внесено зміни зокрема до Цивільного кодексу України, а саме назву підрозділу 4 § 1 глави 8 "4. Товариство з обмеженою відповідальністю" та статті 140-151 виключено.

Разом з тим на момент виникнення та існування спірних правовідносин, зазначені зміни чинності ще не набули, а тому Верховний Суд здійснює перевірку правильності застосування судами попередніх інстанцій, в тому числі і норм матеріального права, в редакціях чинних на момент прийняття рішень загальних зборів, які оформлені протоколами № 22 від 10.10.2014 року та № 23 від 22.07.2015.

4.11. Інші доводи касаційної скарги колегією суддів відхиляються, з огляду на те, що вони в цілому зводяться до заперечення обставин, встановлених судами попередніх інстанцій, і перегляду вже здійсненої господарськими судами оцінки доказів, зібраних у справі, тоді як суд касаційної інстанції в силу положень частини 2 статті 300 Господарського процесуального кодексу України не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

5. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

5.1. Згідно зі статтею 309 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

5.2. З огляду на встановлені судами попередніх інстанцій обставини справи, виходячи із меж перегляду справи в касаційній інстанції, а також враховуючи доводи та вимоги касаційних скарг, колегія суддів вважає, що відсутні правові підстави для зміни чи скасування оскаржуваних судових рішень.

6. Судові витрати

6.1. З огляду на те, що Верховний Суд залишає касаційні скарги без задоволення, судові витрати, пов`язані з розглядом справи у суді касаційної інстанції, покладаються на скаржників.

Керуючись статтями 236, 238, 240, 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

П О С Т А Н О В И В:

1. Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" залишити без задоволення, а постанову Північного апеляційного господарського суду від 23.09.2019 та рішення Господарського суду міста Києва від 26.06.2019 у справі № 910/4040/19 - без змін.

2. Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та не підлягає оскарженню.

Головуючий В. Студенець

Судді О. Баранець

Л. Стратієнко