РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

28.11.2019Справа № 910/7726/19

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Ніса";

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Корум Сорс";

про стягнення 2 661 204,09 грн.

Суддя Мандриченко О.В.

Секретар судового засідання Дюбко С.П.

Представники:

Від позивача: Матвійчук В. А., довіреність № б/н від 16.07.19;

Від відповідача: Дробот Н. В., довіреність № 12 від 11.07.19.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Ніса" з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Корум Сорс", в якому просить стягнути з відповідача 2 023 521,48 грн. суми основного боргу та 637 682,61 грн. штрафних санкцій.

Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем зобов`язання з оплати вартості поставленої продукції за договором № КС/070-18 від 29.12.2017.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.06.2019 відкрито провадження у справі № 910/7726/19 та вирішено справу розглядати за правилами загального позовного провадження зі стадії підготовчого засідання, розгляд справи призначено на 16.07.2019.

У підготовчому засіданні 16.07.2019 оголошено перерву до 10.09.2019.

Через відділ діловодства господарського суду 10.09.2019 та 08.10.2019 від представника позивача надходили заяви про збільшення позовних вимог. У останній заяві про збільшення позовних вимог позивач просив суд стягнути з відповідача 961 853,76 грн. основного боргу, 847 790,53 грн. штрафних санкцій та 40 056,84 грн. судових витрат.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 46 ГПК України, позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Приймаючи до уваги, що вищевказана заява позивача не суперечить вимогам ст. 46 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає за необхідне прийняти її до розгляду, у зв`язку з чим спір у даній справі вирішується виходячи з нової ціни позову.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.10.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу № 910/7726/19 до судового розгляду по суті на 24.10.2019.

До Господарського суду міста Києва 21.10.2019 р. звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Ніса" з заявою про забезпечення позову, у якій просить суд забезпечити позов шляхом накладення арешту на обігові кошти відповідача на його рахунках або майно, в межах ціни позову.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.10.2019 року у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовлено повністю.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.10.2019 відкладено слуханя справи по суті до 12.11.2019 р.

У судовому засіданні 12.11.2019 оголошено перерву в слуханні справи по суті до 28.11.2019.

Під час розгляду спору по суті 28.11.2019 представник позивача підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити.

Відповідач у судове засідання 28.11.2019 не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про дату та час судового засідання був повідомлений належним чином.

Відповідно до ч. 2 ст. 178 ГПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Судом, враховано, що в силу вимог частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

Відповідно до Листа Верховного Суду України головам апеляційних судів України № 1-5/45 від 25 січня 2006, у цивільних, адміністративних і господарських справах перебіг провадження для цілей статті 6 Конвенції розпочинається з моменту подання позову і закінчується винесенням остаточного рішення у справі.

Критерії оцінювання "розумності" строку розгляду справи є спільними для всіх категорій справ (цивільних, господарських, адміністративних чи кримінальних). Це - складність справи, поведінка заявника та поведінка органів державної влади (насамперед, суду). Відповідальність держави за затягування провадження у справі, як правило, настає у випадку нерегулярного призначення судових засідань, призначення судових засідань з великими інтервалами, затягування при передачі або пересиланні справи з одного суду в інший, невжиття судом заходів до дисциплінування сторін у справі, свідків, експертів, повторне направлення справи на додаткове розслідування чи новий судовий розгляд.

Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, а збільшення кількості звернень до Європейського суду з прав людини не лише погіршує імідж нашої держави на міжнародному рівні, але й призводить до значних втрат державного бюджету.

З огляду на наведене та з урахуванням того, що неявка представника відповідача не перешкоджає всебічному, повному та об`єктивному розгляду всіх обставин справи, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

29 грудня 2017 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВИЙ ДІМ «НІСА» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Корум Сорс» було укладено договір № КС/070-18, відповідно до умов якого позивач зобов`язався передавати у власність відповідача товар - зварювальні електроди та дріт, відповідач (покупець) зобов`язувався прийняти та оплати продукцію, на умовах і в порядку, узгодженому сторонами, а саме - Договором. Номенклатура, кількість, вартість, строк поставки, гарантійний строк, а також вимоги до манкіровки та упаковці продукції, сторони узгоджують у Специфікаціях, складовою частиною договору.

На виконання умов договору, а також відповідно додатків до нього - Специфікації №1 до договору №КС/070-18 від 29.12.2017р., Специфікації № 3 до договору № КС/070 від 29.12.2017р., від 08.08.2018р., Специфікація № 3 - тендер 2187 до договору № КС/070-18 від 29.12.2017 від 04 вересня 2018 p., Специфікація № 4 - тендер 2187 до договору № КС/070-18 від 29.12.2017 від 14.09. 2018 p., Специфікації № 4 до договору № КС/070-18 від 29.12.2017р., від 14 вересня 2018р., Специфікація № 5 - тендер 2187 до договору № КС/070-18 від 29.12.2017 від 26 вересня 2018 p., Специфікації № 6 - тендер 2485 до договору №КС/070018 від 29.12.2017р., позивачем було поставлену відповідачу наступну продукцію:

- відповідно до видаткової накладної № 979 від 04.09.2018 р. на суму 42549,94 грн. в строки, вказані в додатку до договору, згідно рахунку на оплату № 1406 від 04.09.2018р. податкова накладна № 3 від 04.09.2018р., довіреність № 201637 від 04.09.2018р;

- відповідно до видаткової накладної № 1078 від 21.09.2018 р. на суму 48 342, 48 грн. в строки, вказані в додатку до договору, згідно рахунку на оплату № 1363 від 27.08.2018р., податкової накладеної №93 від 21.09.2018р., довіреність № 201890 від 21.09.2018р.;

- відповідно до видаткової накладної № 1092 від 25.09.2018 р. на суму 51 004,80 грн. в строки, вказані в додатку до договору, згідно рахунку на оплату № 1363 від 27.08.2018р., податкової накладеної №108 від 25.09.2018р., довіреності № 201929 від 01.10.2018р.;

- відповідно до видаткової накладної № 1183 від 12.10.2018 р. на суму 902 016, 00 грн. в строки, вказані в додатку до договору, згідно рахунку на оплату № 1664 від 11.10.2018р., податкової накладеної №61 від 12.10.2018р., довіреності № 202069 від 11.10.2018р.;

- відповідно до видаткової накладної № 1184 від 12.10.2018 р. на суму 583 635, 72 грн. в строки, вказані в додатку до договору, згідно рахунку на оплату № 1574 від 26.09.2018р.. податкової накладеної №58 від 12.10.2018р., довіреності № 202066 від 11.10.2018р.;

- відповідно до видаткової накладної № 1185 від 12.10.2018 р. на суму 215495,28грн. в строки, вказані в додатку до договору, згідно рахунку на оплату № 1363 від 27.08.2018р., податкової накладеної № 59 від 12.10.2018р., довіреності № 202067 від11.10.2018р.,;

- відповідно до видаткової накладної № 1219 від 20.10.2018 р. на суму 902 016, 00 грн. в строки, вказані в додатку до договору, згідно рахунку на оплату № 1712 від 12.10.2018р., податкової накладеної №88 від 20.10.2018р., довіреності № 202146 від 10.10.2018р.;

- відповідно до видаткової накладної № 1263 від 30.10.2018 р. на суму 902 016, 00 грн. в строки, вказані в додатку до договору, згідно рахунку № 1768 від 25.10.2018р„ податкова накладена № 142 від 30.10.2018р., довіреності №202194 від 25.10.2018р.

Вказані видаткові накладні підписані уповноваженими представника сторін без заперечень.

Всього відповідачу було поставлено товару на загальну суму - 3 647 076,22 грн.

Відповідно до п. 4.2. договору відповідач зобов`язувався здійснити оплату за поставлений товар протягом сорока календарних днів з моменту поставки.

Покупцем було частково сплачено вартість поставленого товару, а саме: 16.11.2018 року відповідачем було сплачено - 30 000 грн., 23.11.2018 р.- 51 004. 80 грн., 14.12.2018 р. - 18 342, 48 грн. та 81 657, 52 грн., 20.12.2018 р. - 100 000, 00 грн., 11.01.2019 р. - 100 000, 00 грн., 31.01.2019 р. - 600 000. 00 грн., 31 травня 2019 року - 200000 грн.

Всього відповідачем в оплату отриманого товару на користь Позивача було перераховано - 1 623 554,74грн. Станом на дату подання позовної заяви до господарського суду міста Києва заборгованість відповідача перед позивачем за поставлений товар складала 2 023 521,48 грн.

Судом встановлено, що після відкриття провадження у справі відповідачем було сплачено частину заборгованості по договору в розмірі 961 853,76 грн., а відтак станом на день розгляду справи відповідач має заборгованість за договором № КС/070-18 в розмірі 961 667,72 грн.

Також у матеріалах справи міститься копія акту звірка взаєморозрахунків від 30.08.2019, який підписаний та скріплений печатками обох сторін, яким відповідач підтвердив наявну в нього заборгованість перед позивачем в розмірі 961 667,72 грн. станом на 30.08.2019 р.

Відповідно до ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно частини 1 статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами згідно ст. 629 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 2 ст. 193 ГК України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Оскільки доказів належної оплати заборгованості за поставлений товар суду відповідачем не надано, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача основної заборгованості в сумі 961 667,72 грн. підлягають задоволенню.

Позивач за прострочення строків оплати за поставлений товар, керуючись пунктом 10.1 договору та ст. 625 ЦК України нарахував та просить стягнути з відповідача 847 790, 53 грн. штрафних санкцій, з яких 782 832,33 грн. пені. та 64 958,51 грн. 3% річних.

Відповідно до статті 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Статтею 546 Цивільного кодексу України передбачено, що виконання зобов`язань може забезпечуватись згідно з договором неустойкою, яку боржник повинен сплатити в разі неналежного виконання зобов`язань.

Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання за кожний день прострочення виконання.

Частина 2 статті 551 Цивільного кодексу України визначає, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Пунктом 6.2 договору сторони передбачили, що у випадку порушення покупцем строків оплати товару покупець несе відповідальність у вигляді пені у розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Здійснивши перерахунок пені та 3% річних, з урахуванням умов договору, прострочення відповідачем сплати грошового зобов`язання та порядку розрахунків погодженого сторонами, господарський суд дійшов до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення пені та 3% річних підлягають задоволенню повністю у розмірі 847 790, 53 грн. за визначений позивачем період.

Відповідач, у клопотанні про зменшення розміру штрафних санкцій, просив суд зменшити розмір штрафних санкцій на 80%.

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, вважає, що дане клопотання не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до статті 233 Господарського кодексу України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому, повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні, не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Право суду зменшувати розмір неустойки передбачене також частиною 3 статті 551 Цивільного кодексу України.

Зі змісту зазначених норм вбачається, що вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи із інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначного прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (у тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

Зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

В обґрунтування вказаного клопотання, відповідач зазначає, що товариство перебуває у скрутному фінансовому становище та частково погасило основну заборгованість перед позивачем. Також відповідач посилався, що матеріали справи не містять доказів того, що позивач поніс збитки внаслідок прострочення оплати товару відповідачем.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем не надано доказів існування підстав для зменшення неустойки або переліку виняткових обставин, на підставі яких суд має право зменшити розмір штрафних санкцій.

Саме лише посилання відповідача на скрутне становище товариства та відсутність збитків позивача не є підставою для зменшення розміру штрафних санкцій, а тому з урахуванням заперечень позивача, в задоволенні клопотання відповідача про зменшення штрафних санкцій слід відмовити.

З урахуванням вищевикладеного, оцінивши подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з урахуванням заяви позивача від 08.10.2019 р.

Згідно зі статтею 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача.

Оскільки позивачем заявою від 08.10.2019 р. було зменшено розмір позовних вимог, з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Ніса" підлягає поверненню 12 912 грн. 18 коп. надмірно сплаченого судового збору.

Враховуючи зібрані докази по справі, пояснення представників сторін та керуючись статтями 129, 232, 236-241 ГПК України

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Корум Сорс" (01015, м. Київ, вул. Лейпцизька, 15; ідентифікаційний код 37903071) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Ніса" (03151, м. Київ, вул. Молодогвардійська , буд. 28-А; ідентифікаційний код 25270048) 961 667 (дев`ятсот шістдесят одну тисячу шістсот шістдесят сім) грн. 72 коп. основної заборгованості, 847 790 (вісімсот сорок сім тисяч сімсот дев`яносто) грн. 53 коп. штрафних санкцій та 27 144 (двадцять сім тисяч сто сорок чотири) грн. 66 коп. витрат по сплаті судового збору.

3. Повернути з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Ніса" (03151, м. Київ, вул. Молодогвардійська , буд. 28-А; ідентифікаційний код 25270048) 12 912 (дванадцять тисяч дев`ятсот дванадцять) грн. 18 коп. надмірно сплаченого судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду відповідно до п. 17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України подається до Північного апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва протягом 20 (двадцяти) днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 06.12.2019 р.

Суддя О.В. Мандриченко