СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" грудня 2019 р. Справа № 922/2119/19

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Дучал Н.М., суддя Гетьман Р.А. , суддя Ільїн О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Ю.К.М.", м. Харків (вх.№ 3043 Х/1)

на рішення господарського суду Харківської області від 05.09.2019р., повний текст складено 09.09.2019р. (суддя Погорелова О.В.)

у справі № 922/2119/19,

за позовом Дочірнього підприємства "Савсервіс Столиця", м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ю.К.М.", м. Харків

про стягнення 38 172,89 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Дочірнє підприємство "Савсервіс Столиця" звернулось до господарського суду Харківської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ю.К.М." про стягнення 38 172,89 грн., з яких: 33 181,08 грн. основної заборгованості по оплаті за поставлений товар; 3 027,26 грн. пені; 255,91 грн. 3% річних; 708,64 грн. інфляційних втрат; 1000,00 грн. вартості послуг адвоката.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем прийнятих на себе зобов`язань за договором поставки №8598М від 01.07.2016 в частині повної та своєчасної оплати поставленого позивачем товару.

Рішенням господарського суду Харківської області від 05.09.2019р. у справі №922/2119/19 позов задоволено повністю.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Ю.К.М." на користь Дочірнього підприємства "Савсервіс Столиця" - 33 181,08 грн. основної заборгованості, 3 027,26 грн. пені, 255,91 грн. 3% річних, 708,64 грн. інфляційних втрат, 1 921,00 грн. судового збору та 1 000,00 грн. витрат на послуги адвоката.

Рішення мотивовано обґрунтованістю заявлених вимог.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Ю.К.М." звернулося до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, якою просить рішення господарського суду Харківської області від 05.09.2019 р. у справі №922/2119/19 за позовом Дочірнього підприємства "Савсервіс Столиця" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ю.К.М." скасувати, прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Апелянт вважає оскаржуване рішення таким, що прийнято на підставі не повністю досліджених доказів, з порушенням норм матеріального права та при недотриманні норм процесуального права.

Наголошує на неврахуванні судом першої інстанції перебування директора Товариства у щорічній відпустці терміном з 19.08.2019р. по 05.09.2019р., про що відповідачем повідомлено суд у заяві від 04.08.2019року про відкладення розгляду справи на іншу дату. Наполягає, що призначенням чергового розгляду справи на 05.09.2019року, суд позбавив відповідача можливості скористатися правом на участь у судовому засіданні, надання власних пояснень/заперечень та детального обґрунтування невідповідності ціни позову реальній сумі заборгованості; зазначив, що 17.07.2019року відповідачем здійснено часткове погашення суми заборгованості у розмірі 5 000,00 грн.

В якості додатків до апеляційної скарги ТОВ "Ю.К.М." додано акт звірки взаємних розрахунків, підписаний відповідачем; лист ТОВ "Ю.К.М." б/н від 16.07.2019р., копію рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення від 17.07.2019р., копію платіжного доручення №785 від 16.07.2019р. на суму 5 000,00грн.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.10.2019 р. сформовано колегію суддів Східного апеляційного господарського суду у складі: Дучал Н.М. - головуючий суддя, судді Россолов В.В., Слободін М.М.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 09.10.2019 р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Ю.К.М." на рішення господарського суду Харківської області від 05.09.2019 року у справі №922/2119/19; встановлено строк для подання Дочірнім підприємством "Савсервіс Столиця" відзиву на апеляційну скаргу.

Ухвалено розглядати справу в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи згідно з вимогами ч.10. ст.270 Господарського процесуального кодексу України.

Східним апеляційним господарським судом отримано відзив Дочірнього підприємства "Савсервіс Столиця" на апеляційну скаргу (вх.10410 від 05.11.2019), яким позивач заперечив проти вимог апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Ю.К.М.", вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим.

До відзиву ДП "Савсервіс Столиця" долучено заяву про поновлення пропущеного процесуального строку на подання відзиву, яку колегією суддів Східного апеляційного господарського суду, з урахуванням приписів статті 119 Господарського процесуального кодексу України, задоволено, у зв`язку з чим доводи позивача враховані під час апеляційного провадження.

Позивач зазначає, що зважаючи на положення пункту 7.5. договору та інші умови договору, поставлений відповідачу товар можливо повернути виключно на підставі двосторонньої згоди обох сторін (в тому числі і позивача, як постачальника товару), що повинно бути оформлено відповідними накладними на повернення. Згоди на повернення поставленого та неоплаченого товару позивач відповідачу не надавав, документів на повернення товарів не підписував та не оформлював. Вказує, що сплата 5000,00грн. в якості часткового погашення заборгованості була здійснена відповідачем лише 17.07.2019р., про що позивач дізнався вже після подачі відповідачем апеляційної скарги. В свою чергу, розрахунок пені, 3% річних, інфляційних втрат здійснено позивачем станом на 12.06.2019 року, що також вбачається із розрахунків, наведених в позовній заяві.

У зв`язку з перебуванням членів колегії судді Россолова В.В. та судді Слободіна М.М. у відпустках, протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.12.2019 р. сформовано колегію суддів Східного апеляційного господарського суду у складі: Дучал Н.М. - головуючий суддя, судді Гетьман Р.А., Ільїн О.В.

Законом України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" від 03.10.2017р. №2147-VIII викладено Господарський процесуальний кодекс України у новій редакції, яка набрала чинності 15.12.2017р.

Відповідно до ст.269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Судом апеляційної інстанції при апеляційному перегляді оскаржуваного рішення не оцінюються документи, додані відповідачем до апеляційної скарги, а саме: акт звірки взаємних розрахунків, лист ТОВ "Ю.К.М." б/н від 16.07.2019р., копія рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення від 17.07.2019р., копія платіжного доручення №785 від 16.07.2019р. на суму 5 000,00грн., - тобто лише на стадії апеляційного провадження, оскільки вказані докази не були предметом розгляду судом першої інстанції, а відповідачем не надано доказів неможливості подання (надсилання) вказаних документів до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від відповідача.

У відповідності до п.п. 1, 3 частини 2 ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч.13 ст.8 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

За приписами ч.10 ст.270 Господарського процесуального кодексу України, апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Вивчивши матеріали справи, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, Східним апеляційним господарським судом встановлено наступне.

01.07.2016 між Дочірнім підприємством "Савсервіс Столиця" (далі - постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Ю.К.М." (далі - покупець) укладено договір поставки №8598М, відповідно до п.1.1. якого постачальник передає у власність, а покупець приймає та оплачує товар на умовах, визначених у даному договорі.

01.07.2016 сторонами підписано протокол узгодження розбіжностей до договору поставки №8598М від 01.07.2016, який відповідно до п.2 протоколу є невід`ємною частиною договору.

Найменування, асортимент, кількість та ціна товару, що є предметом даного договору, визначається у накладних, які оформлюються та підписуються сторонами при прийомі-передачі кожної партії товару. Усі накладні є складовими частинами цього договору в частині визначення ціни, асортименту, найменування та кількості товару і сторони вважають їх специфікаціями(п.п. 1.2 договору).

За умовами п.п.1.3 договору партією товару вважається його кількість, зазначена в одній накладній, що є невід`ємною частиною договору.

Загальний обсяг товару, що продається за даним договором, визначається протягом строку дії договору з урахуванням кількості та асортименту товару за всіма переданими відповідно до умов цього договору окремими партіями товару. Сторони даного договору домовились, що товар, поставлений постачальником протягом терміну дії даного договору поставки, вважається переданим у власність покупця виключно на умовах даного договору поставки, незалежно від того, що зазначено в якості підстави відвантаження товару в накладних та податкових накладних, а також у разі не зазначення підстави відвантаження у накладних та податкових накладних (п.п. 1.4 договору).

Пунктом 2.1 договору встановлено, що ціни на товар встановлюються постачальником в прайс-листі (не є додатком до договору), формуються в національній валюті України та зазначаються в накладних. Товар постачається та оплачується за цінами, зазначеними в накладних на товар.

Постачальник має право в односторонньому порядку змінювати ціни на товар, з обов`язковим попередженням покупця про такі зміни за 14 (чотирнадцять) календарних днів(п. 2.2 договору, в редакції протоколу узгодження розбіжностей від 01.07.2016).

Відповідно до п. 2.3 договору загальна сума договору (у тому числі ПДВ) складає загальну вартість товару, поставленого відповідно до умов даного договору і визначається шляхом складання сум товарних партій, визначених у накладних.

Пунктом 4.4 договору встановлено, що датою передачі партії товару вважається дата прийому-передачі товару, зазначена у відповідній накладній (відповідному товаросупроводжувальному документі). Факт прийому-передачі товару підтверджується покупцем шляхом проставлення підпису матеріально-відповідальної особи та печатки/штампу на накладній, зразки яких наведені в додатку №2 до цього договору.

Відповідно до п.5.1. договору в редакції протоколу узгодження розбіжностей, покупець здійснює розрахунки за товар протягом 21 календарного дня з дати прийому-передачі товару , якщо інші умови не передбачені сторонами у додатках №1А, № 1Б та інших, які стають невід`ємними частинами даного договору з моменту їх підписання.

01.07.2016 між ДП "Савсервіс Столиця"(далі - постачальник) та ТОВ "Ю.К.М."(далі - покупець) підписано додаток 1 до договору поставки №8598М від 01.07.2016, згідно з яким покупець здійснює розрахунки за товар, отриманий відповідно до договору, на наступних умовах: назва торгівельної марки товару, що поставляється - Chio, Felix; строк, визначений в календарних днях, починаючи з дати прийому-передачі товару, протягом якого покупець зобов`язаний сплатити постачальнику ціну товару, перерахувавши кошти на його поточний рахунок - 30 (тридцять) днів. З дати підписання даного додатку усі попередні редакції додатку №1 до договору, а також додатки, якими визначалися строки розрахунків за товар торгівельних марок вказаних в п.1 цього додатку втрачають силу і вважаються такими, що припинили свою дію.

Моментом виконання покупцем своїх зобов`язань по здійсненню розрахунків за товар є дата надходження відповідної суми на банківський рахунок або до каси постачальника(п.5.2. договору).

Прийом-передача товару здійснюється представниками сторін в пункті доставки в порядку, визначеному чинним законодавством України, та оформлюється шляхом підписання накладних (п.6.1. договору).

У разі несвоєчасної оплати вартості товару покупець зобов`язаний сплатити постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочки виконання зобов`язання (п. 7.1 договору).

Відповідно до п. 7.4 договору, в редакції протоколу узгодження розбіжностей від 01.07.2016, у випадку несвоєчасної оплати товару згідно умов цього договору покупець сплачує постачальнику 0,1% від простроченої суми вартості товару.

Даний договір вступає в силу з моменту його підписання та діє до 31 грудня 2018 року. Якщо по закінченні строку дії даного договору жодна з сторін не заявить про своє бажання розірвати даний договір, то дія договору вважається продовженою сторонами і строк дії договору складає 3 (три) календарних роки з моменту підписання його сторонами. У будь-якому випадку даний договір не може діяти більше ніж три календарних роки з дати його підписання, якщо сторони окремо письмово не домовляться про інше. Договір може бути достроково розірваним за згодою сторін або за вимогою однієї з сторін, в такому разі сторона, яка вимагає розірвання договору, повинна попередити про це іншу сторону за 14 (чотирнадцять) календарних днів до розірвання договору та здійснити всі без виключення оплати за даним договором. Закінчення, розірвання, а також призупинення дії даного договору не звільняє покупця від зобов`язань по оплаті товару та виставлених постачальником штрафних санкцій(п.10.1. договору).

Згідно з п. 10.8. договору сторони погодилися встановити позовну давність тривалістю у три роки для вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання припиняється через три роки від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Додатком №2 від 01.07.2016 до договору поставки №8598М від 01.07.2016, сторонами визначено відповідальну особу, уповноважену покупцем приймати товарно-матеріальні цінності від постачальника, з зазначенням її паспортних даних та із зразком її підпису; відбитку печатки (штампів), якою засвідчуються документи, що підтверджують прийняття поставленого постачальником товару особою, уповноваженою покупцем.

Додатком № 3 до договору сторони визначили також адресу пункту доставки товару продавцем за замовленнями покупця: м.Харків, вул. Червоні ряди, буд.14.

На підтвердження постачання відповідачеві товару позивачем надано до справи видаткові накладні №94623223 від 28.01.2019 на суму 18 539,58 грн., №94829102 від 18.02.2019 (на суму 17 641,50 грн.), на загальну суму 36 181,08 грн. з ПДВ.

Як зазначає позивач, за отриманий товар по наведеним накладним відповідач розрахувався частково у сумі 3000,00 грн. Заборгованість відповідача щодо оплати за поставлений товар становить 33 181,08 грн.

ДП "Савсервіс Столиця" наполягаючи, що залишок суми за отриманий товар відповідачем не сплачено, звернулося до господарського суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості у сумі 33 181,08 грн. Крім того, на підставі п.7.1 договору позивачем нараховано та вимагається до стягнення пеня у сумі 3 027,26 грн.; згідно зі ст.625 Цивільного кодексу України - 3% річних у сумі 255,91 грн. та інфляційні втрати у сумі 708,64 грн. Також, позивач просить стягнути 1000,00 грн. вартості послуг адвоката.

Перевіривши повноту встановлених судом першої інстанції обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, судова колегія Східного апеляційного господарського суду дійшла висновку про необґрунтованість апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Зокрема, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ст. 626 Цивільного кодексу України).

В силу ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до ст. 526 Цивільного Кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Визначення поняття зобов`язання міститься у частині першій статті 509 Цивільного кодексу України, за якою зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно зі ст.ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених Господарським кодексом України, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, в тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, в тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

За своєю правовою природою договір №8598М від 01.07.2016 є договором поставки, згідно з яким за приписами ст. 712 Цивільного кодексу України, продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Приписами частини 1 статті 692 Цивільного кодексу України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, якими в розумінні наведеного Закону є документи, які містять відомості про господарську операцію (ст.ст.1,9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні").

Перелік обов`язкових реквізитів первинних та облікових документів визначений у ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", та п. 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №88 від 24.05.1995р. та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995р. за № 168/704, вимогам яких відповідають видаткові накладні №94623223 від 28.01.2019; №94829102 від 18.02.2019, підписані представниками позивача та відповідача без заперечень.

При цьому, прийняття відповідачем товару та підписання видаткових накладних №94623223 від 28.01.2019, №94829102 від 18.02.2019, є підставою виникнення у відповідача обов`язку здійснення розрахунків за отриманий товар у строки обумовлені сторонами в додатку 1 до договору.

Відповідачем не надано до суду першої інстанції доказів оплати товару у сумі 33 181,08 грн., не надано також і обґрунтованих та підтверджених заперечень щодо заявлених позивачем позовних вимог.

З огляду на вищевикладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про обґрунтованість та задоволення вимог позивача про стягнення основної заборгованості у сумі 33 181,08 грн.

Наполягання відповідача щодо часткової сплати заборгованості в сумі 5 000,00грн. не приймається судом апеляційної інстанції в якості підстави для зміни чи часткового скасування оскаржуваного рішення, оскільки матеріали справи №922/2119/19, які оцінювалися судом першої інстанції, не містять таких доказів. Копію платіжного доручення №785 від 16.07.2019р. на суму 5 000,00грн. надано відповідачем лише в якості додатку до апеляційної скарги (не зважаючи на те, що оплату здійснено 16.07.2019року), та не додавши доказів неможливості подання зазначеного документу до суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього.

До того ж, відповідно до ч.2 ст.42 Господарського процесуального кодексу України учасники справи зобов`язані: виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази, виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки, тощо.

В силу ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

При розгляді справи судом в порядку позовного провадження, згідно з приписами ст.161 Господарського процесуального кодексу України, учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом.

Відповідно до п. 8 ч.2 ст. 176 Господарського процесуального кодексу України про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, в якій зазначається строк для подання відповідачем відзиву на позов.

Відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі (ч.8 ст.165 ГПК України).

Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи (ч.3 ст.80 Господарського процесуального кодексу України).

Так, ухвалою господарського суду Харківської області від 09.07.2019 у справі №922/2119/19, прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, судове засідання призначено на 05.08.2019, встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву та доданих до нього документів, що підтверджують заперечення проти позову, п`ятнадцять днів з дня вручення даної ухвали, також ухвалено відповідачу надати(надіслати позивачу ) копію відзиву та доданих до нього документів, докази чого надіслати(надати) суду.

З рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення вбачається, що ухвалу суду від 09.07.2019 отримано Товариством з обмеженою відповідальністю "Ю.К.М." 11.07.2019.

Враховуючи встановлений судом строк для подачі відзиву на позовну заяву, та приписи ст.ст.42,80 Господарського процесуального кодексу України, останнім днем для подання відзиву на позовну заяву з наявними доказами, у т.ч. часткової оплати суми боргу, було 26.07.2019, натомість відповідачем вказаний доказ (датований 16.07.2019р.) до суду першої інстанції взагалі не подано (не надіслано), що виключає можливість врахування його судом при ухваленні оскаржуваного рішення.

Відповідно до ст.274 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції позивач має право відмовитися від позову, а сторони - укласти мирову угоду відповідно до загальних правил про ці процесуальні дії незалежно від того, хто подав апеляційну скаргу. Якщо заява про відмову від позову чи мирова угода сторін відповідають вимогам статей 191, 192 цього Кодексу, суд постановляє ухвалу про прийняття відмови позивача від позову або про затвердження мирової угоди сторін, якою одночасно визнає нечинним судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, та закриває провадження у справі.

Позивачем не надано до суду апеляційної інстанції письмової заяви про часткову відмову від позову на суму 5 000,00 грн. основного боргу, а отже відсутні підстави для визнання частково нечинним прийнятого судом рішення та закриття провадження у справі в цій частині.

Втім, сторони не позбавлені права врахувати зазначену суму при виконанні судового рішення.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст.610 Цивільного кодексу України).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (п. 3 ч.1 ст. 611 Цивільного кодексу України).

Згідно з приписами ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

На підставі п.7.1 договору позивачем, за порушення зобов`язань по оплаті за отриманий товар, обґрунтовано нараховано пеню у сумі 1 588,87грн. за видатковою накладною №94623223 від 28.01.2019 за період з 28.02.2019 по 12.06.2019, та у сумі 1 438,39грн. за видатковою накладною №94829102 від 18.02.2019 за період з 21.03.2019 по 12.06.2019, вимоги позивача щодо стягнення якої правомірно задоволені судом.

Відповідно до ст. 625 Цивільного Кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та трьох процентів річних виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про правомірність нарахування позивачем інфляційних за час прострочення сплати сум по видатковим накладним від 28.01.2019року та від 18.02.2019року в загальній сумі 708,64 грн., а також 3% річних в загальній сумі 255,91 грн. та обґрунтованість вимог позивача в цій частині.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, ДП "Савсервіс Столиця" у позовній заяві викладено вимогу про стягнення з відповідача 1000,00 грн. вартості послуг адвоката, сплачених позивачем у зв`язку із подачею позовної заяви та розглядом справи.

В якості додатків до позовної заяви додано копії договору - доручення про надання правової допомоги № 13/2018 від 03.09.2018, додаткової угоди від 12.06.2019 до Договору, акту приймання - передачі наданих послуг від 12.06.2019 за Договором № 13/2018 від 03.09.2018, свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю № 1012 від 22.12.2011, виданого на ім`я Пономарьова Андрія Володимировича, платіжного доручення №3395 від 12.06.2019 про сплату 1000,00 грн. за надання адвокатом послуг з правової допомоги за договором №13/2018 від 03.09.2018.

Відповідно до ст. 131-2 Конституції України для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура.

Право учасників справи користуватися правничою допомогою передбачено ст.16 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ст.123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Надані позивачем докази свідчать, що 03.09.2018р. між адвокатом, Пономарьовим Андрієм Володимировичем(далі - адвокат) та Дочірнім підприємством "Савсервіс Столиця"(далі - клієнт) укладено договір - доручення про надання правової допомоги № 13/2018 від 03.09.2018, відповідно до п.1.1. якого предметом даного договору є надання адвокатом усіма законними методами та способами правової (юридичної) допомоги клієнту у всіх справах, які пов`язані чи можуть бути пов`язані із захистом та відновленням порушених, оспорюваних, невизнаних його прав та законних інтересів. У тому числі, але не виключно, предметом даного договору є надання правової допомоги відносно справ (спорів), які зазначаються сторонами у додаткових угодах або додатках до цього договору.

Додатковою угодою від 12.06.2019 до Договору - доручення про надання правової допомоги № 13/2018 від 03.09.2018 сторони домовились про надання послуг адвокатом в рамках договору відносно наступної справи: спір між ДП "Савсервіс Столиця" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Ю.К.М.", (як відповідача за позовом) про стягнення заборгованості по оплаті за поставлений товар та неустойки в розмірі 38 172,89грн.(ціна позову може корегуватися на момент подачі до суду).

Пунктом 2 додаткової угоди від 12.06.2019, в рамках замовлення клієнта відносно зазначеного спору, сторони визначили перелік та ціну послуг, які буде надавати адвокат клієнту. Кінцеву узгоджену ціну послуг за цією додатковою угодою до договору сторони затверджують та погоджують в актах приймання-передачі наданих послуг.

Відповідно до акту приймання - передачі наданих послуг від 12.06.2019 за Договором - доручення про надання правової допомоги № 13/2018 від 03.09.2018 адвокат, Пономарьов Андрій Володимирович надав, а Дочірнє підприємство "Савсервіс Столиця" прийняло наступні послуги за ціною: усна консультація відносно норм законодавства України(порядок подачі позову із заявою про забезпечення позову, порядок забезпечення позову та зустрічного забезпечення, аналіз доказів та ознайомлення із матеріалами справи, підготовка реквізитів та сум для оплати судового збору) - 200грн.; складання позовної заяви(текст, форма, розрахунок штрафних санкцій, %річних, інфляційних втрат) - 800,00грн.

Вартість наданих послуг відносно супроводження справи складає: 1000,00грн.

Акт приймання - передачі наданих послуг від 12.06.2019 за Договором - доручення про надання правової допомоги № 13/2018 від 03.09.2018 підписаний та скріплений печатками адвоката, Пономарьова Андрія Володимировича та Дочірнього підприємства "Савсервіс Столиця".

Судова колегія зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити із критерію реальності понесення адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Такі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява № 19336/04 ).

На підтвердження понесених витрат у сумі 1000,00грн. ДП "Савсервіс Столиця" надано платіжне доручення №3395 від 12.06.2019р., відповідно до якого вказана сума коштів перерахована позивачем Пономарьову Андрію Володимировичу , з призначенням платежу: оплата за надання адвокатом послуг прав. допомоги за договором №13/2018 від 03.09.2018(спір з ТОВ Ю.К.М.).

З огляду на наведене, зважаючи на наявність в матеріалах справи доказів на підтвердження факту понесених витрат на послуги адвоката у розмірі 1 000,00грн., колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення вимог позивача про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу у заявленому розмірі.

Щодо доводів апелянта на порушенні судом першої інстанції норм процесуального права, колегія зазначає наступне.

Як свідчать матеріали справи, позовна заява з відповідними додатками направлена позивачем на належну відповідачеві адресу (61012, м.Харків, Червоні ряди, буд.14), про що свідчить опис вкладення до цінного листа з повідомленням; представник відповідача скористався правом на ознайомлення з матеріалами справи; всі процесуальні документи по справі надсилалися відповідачеві на належну адресу та оприлюднювалися в Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Розгляд справи №922/2119/19 здійснювався судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження, яке відповідно до ч.3 ст.12 Господарського процесуального кодексу України призначене для розгляду малозначних справ, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

При цьому, задовольняючи клопотання відповідача, розгляд справи неодноразово відкладався, про що свідчать ухвали господарського суду Харківської області від 05.08.2019р., від 20.08.2019р.

Згідно зі статтею 42 Господарського процесуального кодексу України, участь представника в судовому засіданні, є правом учасника справи, а не обов`язком.

Втім, маючи намір участі у розгляді справи, відповідач не був позбавлений права направити до суду іншого представника.

Отже, наполягання відповідача на позбавленні його судом можливості скористатися правом на участь у судовому засіданні, надання пояснень та заперечень є безпідставними та спростовуються матеріалами справи.

Європейським судом з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказано, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що доводи заявника, викладені в апеляційній скарзі не обґрунтовані, не доведені належними та допустимими доказами, та не спростовують висновків суду першої інстанції.

Твердження заявника апеляційної скарги про порушення місцевим господарським судом норм матеріального та недотримання норм процесуального права при прийнятті рішення не знайшли свого підтвердження, у зв`язку з чим відсутні підстави для скасування рішення господарського суду Харківської області від 05.09.2019 р. у справі №922/2119/19.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за апеляційний перегляд рішення господарського суду Харківської області від 05.09.2019 р. у справі №922/2119/19 покладаються на заявника.

Керуючись ст. ст. 129, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Ю.К.М." на рішення господарського суду Харківської області від 05.09.2019р. у справі №922/2119/19 - залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Харківської області від 05.09.2019р.(повний текст складено 09.09.2019р.) у справі №922/2119/19 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки оскарження визначені ст.ст. 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Н.М. Дучал

Суддя Р.А. Гетьман

Суддя О.В. Ільїн