ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" грудня 2019 р. Справа№ 910/6684/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тарасенко К.В.

суддів: Михальської Ю.Б.

Іоннікової І.А.

без повідомлення (виклику) учасників справи

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ММК Холдінг»

на рішення Господарського суду міста Києва від 19.08.2019

у справі №910/6684/19 (суддя: Сташків Р.Б.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ММК Холдінг»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «МІТСІТІ»

про стягнення 105 871, 73 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ММК Холдінг» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «МІТСІТІ» про стягнення 105 871, 73 грн.

Позов мотивовано тим, що відповідач не виконав належним чином зобов`язання за договором поставки №1220918 від 14.03.2016 в частині оплати поставленого товару, у зв`язку з чим виникла заборгованість яка підлягає стягненню.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 19.08.2019 у справі №910/6684/19 у позові відмовлено повністю.

Рішення мотивоване тим, що позивач не надав належних та допустимих доказів, що поставка товару була здійснена саме відповідачу, а отже позивач не довів належними та допустимими доказами, що у відповідача наявний обов`язок по сплаті вказаних у позові сум.

Не погоджуючись із винесеним рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю «ММК Холдінг» звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить суд рішення Господарського суду міста Києва від 19.08.2019 у справі №910/6684/19 скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржуване рішення є необґрунтованим та таким, що винесене на підставі не повно з`ясованих обставин справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права, що є підставою для його скасування.

Апелянт зазначає, що суд першої інстанції відмовивши у задоволенні клопотання позивача про витребування доказів порушив норми процесуального права, формально поставився до заявленого клопотання.

Крім того, апелянт зазначає, що в матеріалах справи відсутні заперечення відповідача щодо заявленого позову, та наданих на його підтвердження доказів.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду, відкрити апеляційне провадження у справі №910/6684/19 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ММК Холдінг» на рішення Господарського суду міста Києва від 19.08.2019. Апеляційний перегляд оскаржуваного рішення вирішено здійснювати без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження. Надано строк на подачу відзивів, заяв, клопотань.

Відповідач своїм правом на надання відзиву не скористався.

Згідно з ч.1 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

За правилами п. 1 ч. 5 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України, для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частиною 3 ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» встановлено, що з 01.01.2019 прожитковий мінімум для працездатних осіб становить 1921,00 грн.

Отже, малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує 192 100,00 грн. (1921,00 грн. * 100 = 192 100,00 грн.).

Враховуючи, що предметом позову у цій справі є вимоги про стягнення 105871,73 грн., вказана справа, відповідно до приписів Господарського процесуального кодексу України, відноситься до малозначних справ.

Частиною 10 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України визначено, що апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 8 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи наведені норми, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду справи за наявними матеріалами та без повідомлення учасників процесу.

Розглянувши наявні у справі матеріали, давши належну оцінку доводам та запереченням, які містяться в апеляційній скарзі, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що рішення господарського суду першої інстанції слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення, з наступних підстав.

За умовами Договору №1220918 від 14.03.2019 (надалі - Договір), позивач, як Постачальник, зобов`язався систематично доставляти і передавати у власність відповідачу, як Покупцю, м`ясну сировину (надалі - Товар), а Покупець зобов`язався приймати цей Товар та своєчасно здійснювати оплату за нього на умовах даного Договору. Предметом постачання є м`ясо свинини та яловичини охолоджене та заморожене, а також субпродукти першої, другої категорії та інші м`ясопродукти.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 Цивільного кодексу України).

У розділі ІІ Договору сторони погодили, що Товар поставляється партіями згідно замовлень Покупця (далі - Замовлення), в яких зазначаються асортимент, кількість, ціна, строк та умови поставки. Замовлення на суму, що не перевищує 100000 грн. приймається в усній формі (при особистій зустрічі або телефоном).

Постачання Товару Покупцю здійснюється Постачальником за умовами поставки СРТ ІНКОТЕРМС-2000 (тобто «Carriage Paid To» / named place of destination - «фрахт та перевезення оплачені до» / назва місця призначення).

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено у рішенні судудп першої інстанції, у п. 2.4 Договору сторони не погодили точного місця поставки (графа не заповнена), відтак, за приписами даного пункту, місце поставки повинно вказувались у Замовленні.

Замовленням узгоджується предмет поставки, кількість Товару, ціна Товару, умови поставки Товару, дата поставки Товару, умови оплати Товару. При погодженні Замовлення сторони можуть визначити інші суттєві умови поставки (п. 2.5 Договору).

Ціна на Товар, який постачається є договірною і встановлюється відповідно до погоджених Покупцем та Постачальником Замовлень. Погоджена ціна на Товар вказується в накладних на кожну партію і містить у собі податок на додану вартість. Загальна вартість Договору складається з вартостей усіх поставок за період дії Договору.

Оплата кожної партії Товару здійснюється на протязі 1-го календарного дня з моменту отримання Товару (п. 4.1 Договору)

При цьому, до обов`язків Позивача, як Постачальника, входить - поставити і передати Товар Покупцю в терміни, встановлені за домовленістю Сторін, на підтвердження чого підписати з ним видаткову накладну чи оформити інші аналогічні документи, що засвідчують факт поставки, а Покупець зобов`язаний за відсутності обґрунтованих претензій до Постачальника прийняти Товар і його оплатити (розділ 5 Договору).

Право власності на куплений Товар переходить до Покупця з моменту підписання видаткової накладної чи оформлення інших аналогічних документів, що засвідчують факт поставки (п. 5.4 Договору).

Як на підставу позову позивач посилається на те, що позивачем ним було поставлено відповідачу обумовленого Договором Товару на суму 78098,38 грн., що підтверджує видатковими накладними: №4998 від 20 березня 2019 року, №5320 від 25 березня 2019 року, №5403 від 26 березня 2019 року і №5267 від 23 березня 2019 року.

Зі змісту вказаних накладних вбачається, що вони містять посилання на договір від 14.03.2019, у зв`язку з чим визнає обґрунтованими твердження Позивача, що ці накладні були виписані Позивачем саме як у виконання Договору, оскільки його дата укладення 14.03.2019, а докази існування інших договорів між сторонами у справі відсутні.

Також, вказані накладні виписані на суми, що не перевищує 100000 грн., тому складення письмового Замовлення на таку суму Товару умовами Договору не вимагається.

Разом з цим, і умови Договору, і положеннями описаного вище цивільного законодавства вимагається, для виникнення у покупця за договором поставки (купівлі-продажу) обов`язку оплатити товар, щоб даний товар був переданий у власність саме покупцю за договором.

Відповідно до ст. 664 Цивільного кодексу України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент, зокрема, вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар.

Як було вказано вище, право власності на куплений Товар переходить до Покупця з моменту підписання видаткової накладної чи оформлення інших аналогічних документів, що засвідчують факт поставки (п. 5.4 Договору).

У господарському процесі обов`язок доказування розподілений між сторонами таким чином, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст. 74 ГПК України).

Тобто, у даному випадку саме позивач повинен довести, що Товар на суму 78098,38 грн. ним було передано відповідачу та до останнього перейшло право власності на товар, і повинен доводити перед судом обставину передавання відповідачу Товару на суму 78098,38 грн., проте, як правильно вказав суд першої інстанції, позивач цього не довів.

До матеріалів справи позивачем додані видаткові накладні: №4998 від 20 березня 2019 року, №5320 від 25 березня 2019 року, №5403 від 26 березня 2019 року і №5267 від 23 березня 2019 року на суму 78098,38 грн., у яких, хоча і міститься посилання на Договір, та отримувачем вказано відповідача, проте вбачається, що Товар за ними було фактично передано не відповідачу, а фізичній особі на прізвище Цимбалюк, яка розписалася і своїм підписом посвідчила отримання саме нею товару (у накладній №5403 від 26 березня 2019 року навіть не вказано прізвище отримувача Товару, лише вчинено підпис, який візуально схожий на підпис фізичній особі на прізвище Цимбалюк, вчинений на інших накладних).

Проте матеріали справи не містять доказів, що вказана фізична особа є працівником відповідача та/або уповноважувалася відповідачем на отримання товару по вищевказаним накладним на суму 78098,38 грн.; графа у накладних, яка передбачає реквізити довіреності на отримувача Товару, у накладних не заповнена, у тому числі відсутні відомості про будь-які інші, окрім довіреності документи, якими б могла бути уповноважена вказана фізичній особі на прізвище Цимбалюк на вчинення дій від імені та в інтересах відповідача.

У матеріалах справи відсутні і позивачем не надавалися будь-які докази приналежності фізичної особи на прізвище Цимбалюк до відповідача та/або докази уповноваження відповідачем даної особи на отримання товару, та/або повідомлення відповідачем позивачу у Замовленнях, що дана особа від імені відповідача уповноважена отримати товар.

Щодо Замовлень, суд першої інстанції обґрунтовано звернув увагу позивача на те, що умовами Договору не вимагалося складення їх письмово, а відтак, у випадку якщо заявки були отримані працівниками позивача усно, то він не був позбавлений права та можливості відібрати свідчення у цих працівників та подати їх суду у формі заяв свідків, що передбачено ст.ст. 87-88 ГПК України, чого позивачем зроблено не було.

Позивач також не надав суду будь-яких документів, на підставі яких він дійшов висновку, що фізична особа на прізвище Цимбалюк уповноважена відповідачем на отримання товару, тому передав цій особі для відповідача товару на суму 78098,38 грн.

Тобто, позивачем не надано докази, що фізична особа на прізвище Цимбалюк отримуючи товар на суму 78098,38 грн. діяла від імені та в інтересах відповідача, а не від власного імені, хоча саме про те, що вказана особа діяла від імені та в інтересах відповідача і стверджує у позові позивач, крім того, відсутність в матеріалах справи заперечень відповідача щодо обставин справи зазначених позивачем не свідчить про визнання позову чи будь-яких обставин на які посилається позивач, а тому саме відповідач має довести кожну обставину на яку посилається належними та допустимими доказами.

При цьому, клопотання позивача про витребування доказів щодо повноважень особи Цимбалюк від відповідача судом першої інстанції було залишено без задоволення, оскільки всупереч ст. 81 ГПК України Позивач не надав доказів, що підтверджують заходи, які вживались ним для отримання відповідних доказів самостійно.

Положеннями п.п. 4, 5 ч. 2 ст. 81 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у клопотанні про витребування судом доказів повинно бути зазначено: заходи, яких особа, яка подає клопотання, вжила для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу; причини неможливості отримати цей доказ самостійно особою, яка подає клопотання.

Дослідивши клопотання позивача про витребування доказів (т. 1 а.с. 127-128), колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції що воно не відповідає положенням ст. 81 Господарського процесуального кодексу України, а саме пунктам 4 та 5 частини 2 вказаної статті, яку було наведено вище, а тому відмовляючи у задоволенні вказаного клопотання суд першої інстанції діяв у відповідності до норм чинного законодавства.

Окремо колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що позивачем до апеляційної скарги долучено докази, які не були подані до суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 3 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Враховуючи, що в тексті апеляційної скарги позивач не обґрунтовує неможливості подання додаткових доказів долучених до апеляційної скарги, до суду першої інстанції, з причин, що об`єктивно не залежали від нього, колегія суддів залишає їх без розгляду.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що позивач не довів належними та допустимими засобами доказування передання відповідачу товару на суму 78098,38 грн., а отже, не довів і виникнення у відповідача обов`язку оплатити цей товар, що також виключає задоволення позовних вимог в частині стягнення штрафних санкцій за неналежне виконання зобов`язання.

Оцінюючи вищенаведені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим, відповідає обставинам справи і чинному законодавству, а отже, підстав для його скасування чи зміни не вбачається, у зв`язку з чим апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Зважаючи на відмову у задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта (позивача).

Керуючись ст. ст. 129, 269, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ММК Холдінг» на рішення Господарського суду міста Києва від 19.08.2019 у справі №910/6684/19 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 19.08.2019 у справі №910/6684/19 залишити без змін.

3. Судовий збір за подачу апеляційної скарги залишити за Товариства з обмеженою відповідальністю «ММК Холдінг».

4. Матеріали справи повернути до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Сторони мають право оскаржити постанову в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 20 днів, відповідно до ст. ст. 286-291 ГПК України.

Головуючий суддя К.В. Тарасенко

Судді Ю.Б. Михальська

І.А. Іоннікова