ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" листопада 2019 р.м. ХарківСправа № 922/3476/19

Господарський суд Харківської області у складі:
судді Кухар Н.М.
при секретарі судового засідання Руденко О.О.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Акціонерного товариства "Харківобленерго", м.Харків,
до Квартирно-експлуатаційного відділу м.Харкова, м.Харків, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: - Військову частину НОМЕР_1 , м.Харків,
про стягнення 4589,78 грн,
за участю представників:
позивача - Антипової С.Л. (довіреність № 01-05/8548 від 06.08.2019);

відповідача - Кирилюка С.О. (довіреність № 3254 від 06.05.2019);

третьої особи - не з`явився;

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство "Харківобленерго", м.Харків, 28.10.2019 звернулось до Господарського суду з позовною заявою до Квартирно-експлуатаційного відділу м.Харкова, м.Харків, про стягнення пені в розмірі 3617,84 грн, 3% річних у розмірі 306,60 грн та індексу інфляції в розмірі 665,34 грн. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідач, в порушення умов Договору про постачання електричної енергії від 15.08.2007 № 2-3507С та приписів ст. 526 ЦК України, ст. 276 ГК України, несвоєчасно розрахувався за отриману в грудні 2018 року електричну енергію.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 29.10.2019 вищевказану позовну заяву було прийнято до розгляду; відкрито провадження у справі №922/3476/19; розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Даною ухвалою до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, було залучено на стороні відповідача Військову частину НОМЕР_1 , м.Харків.

У відзиві на позовну заяву, який надійшов до суду 08.11.2019, відповідач проти позову заперечував, посилаючись на те, що невиконання відповідачем зобов`язання по оплаті за надані послуги сталося внаслідок недостатку бюджетних асигнувань, встановлених кошторисами. Для сплати заборгованості за попередній період (сплата штрафних санкцій) у КЕВ м. Харків взагалі немає відповідного фінансування. Відповідачем було вжито всіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення, вина відповідача у невиконанні (неналежному виконанні) даних зобов`язань відсутня, що виключає його цивільно (господарсько) - правову відповідальність. Крім того, відповідач заперечував проти розрахунку пені та інфляційних втрат, оскільки позивачем не надано до матеріалів справи інформації щодо офіційно затвердженого розміру облікової ставки НБУ, надрукованої в "Урядовому кур`єрі", та офіційних даних про індекс інфляції в Україні за період, в який виникла заборгованість. У зв`язку зі складним економічним становищем КЕВ м.Харків, який є бюджетною установою, відповідач просив суд зменшити розмір пені на 50%. Витрати на оплату судового збору покласти на позивача.

13.11.2019 до суду надійшла відповідь позивача на відзив відповідача на позовну заяву, в якому позивач не погодився з висновками відповідача та зазначив, що затримка бюджетного фінансування не виправдовує бездіяльність відповідача і не є підставою для звільнення від відповідальності або зменшення розміру пені за порушення договірного зобов`язання. Щодо нарахування пені, 3% річних та індексу інфляції позивач зазначив, що вони були здійснені відповідно до умов договору та норм діючого законодавства, у зв`язку з чим просив повністю задовольнити позовні вимоги.

У судовому засіданні, яке відбулося 26.11.2019, представник позивача підтримала заявлені позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача проти позову заперечував на підставах, викладених у відзиві на позовну заяву, та у разі задоволення позову просив зменшити розмір пені на 50% у зв`язку зі складним економічним становищем підприємства.

Представник позивача проти зменшення розміру пені заперечувала.

Третя особа у судове засідання не з`явилась; про причину неявки суд не повідомила; про час та місце судового засідання була повідомлена належним чином.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, суд встановив наступне.

15.08.2007 між Акціонерною компанією "Харківобленерго", правонаступником якої є Акціонерне товариство "Харківобленерго" (позивач) та Військовою частиною НОМЕР_1 (третя особа на стороні відповідача) було укладено Договір про постачання електричної енергії № 2-3507С, за умовами якого позивач (постачальник) зобов`язався постачати електричну енергію третій особі (споживачу), а третя особа зобов`язалася оплачувати позивачу її вартість та здійснювати інші платежі згідно з умовами цього Договору та додатками до Договору, що є його невід`ємними частинами.

Відповідно до п. 9.11 Договору від 15.08.2007, цей Договір набирає чинності з дня його підписання і укладається на термін до 31.12.2007. Договір вважається продовженим на наступний календарний рік, якщо за місяць закінчення терміну дії Договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов.

Оскільки жодною із сторін Договору не було заявлено про припинення його дії або перегляд його умов, Договір був продовжений на 2019 рік.

05.01.2015 між Акціонерною компанією "Харківобленерго", Військовою частиною НОМЕР_1 та Квартирно-експлуатаційним відділом м.Харкова (відповідач) було укладено додаткову угоду до Договору про постачання електричної енергії № 2-3507С, якою сторони змінили в п. 4.1,4.2, 4.4, 4.5, п. 5, п. 8, п. 9 додатка 2 до Договору "Порядок розрахунків" слово "Споживач" на "Платник".

Тобто відповідно до умов додаткової угоди, відповідач здійснює повну оплату вартості обсягу електричної енергії один раз за фактичними показаннями засобів обліку електричної енергії шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок із спеціальним режимом використання.

Пунктом 2.1.2 Договору передбачено, що постачальник електричної енергії зобов`язується постачати електричну енергію в обсягах, визначених відповідно до розділу 5 Договору, з урахуванням розділів 6, 7 Договору, відповідно до додатка 1 "Договірні величини споживання" та додатка 2 "Порядок розрахунків".

Відповідно до п.п. 1 та 2 додаткової угоди від 05.01.2015 до Договору, споживач зобов`язаний своєчасно сплачувати постачальнику вартість спожитої електричної енергії та інші нарахування.

Згідно з п. 5 додатка 2 до Договору, остаточний розрахунок споживача за електричну енергію, спожиту протягом розрахункового періоду, здійснюється на підставі рахунку, який виставляється постачальником електричної енергії на основі даних про фактичне споживання електричної енергії (п. 4.1 розділу IV "Правил роздрібного ринку електричної енергії).

Відповідно до Додаткової угоди від 05.01.2015 до Договору, споживач повинен отримати рахунок на оплату електричної енергії. Цей рахунок має бути оплачений протягом 10 операційних днів з дня його отримання. В разі неявки споживача для отримання рахунку постачальник направляє рахунки споживачу рекомендованим листом. У такому разі рахунок вважається триманим споживачем з дня його відправлення.

Пунктом. 2.2.1 Договору передбачено обов`язок споживача виконувати його умови.

Згідно п. 2.2.5 Договору, споживач зобов`язався своєчасно оплачувати постачальнику вартість електричної енергії та інші нарахування згідно з умовами додатку № 2 "Порядок розрахунків".

Як вбачається з матеріалів справи, позивач, як постачальник електричної енергії за Договором, виконав свої зобов`язання по Договору у повному обсязі та здійснив відпустку електричної енергії споживачу у грудні 2018 року, за яку відповідач розрахувався несвоєчасно.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Стаття 525 Цивільного кодексу України встановлює, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Частиною 7 цієї статті передбачено, що одностороння відмова від виконання зобов`язань, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином, не допускаються.

Відповідно до ст.ст. 610, 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Частиною 1 ст. 624 ЦК України встановлено: якщо за порушення зобов`язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків.

Згідно п. 6 додатку № 2 "Порядок розрахунків" до Договору, у разі несвоєчасної оплати обумовлених даним додатком нарахувань постачальник проводить споживачу нарахування за весь час прострочення, у тому числі за день оплати: пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який здійснюється нарахування, від суми боргу; 3% річних з простроченої суми.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

При цьому, суд не приймає доводів відповідача щодо відсутності його вини у невиконанні грошового зобов`язання через недостатку бюджетних асигнувань встановлених відповідними кошторисами.

За змістом статей 42, 44 Господарського кодексу України, підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку. Підприємництво здійснюється на основі, зокрема, комерційного розрахунку та власного комерційного ризику.

Відповідно до цих правових норм, у разі здійснення підприємницької діяльності особа має усвідомлювати, що така господарська діяльність здійснюється нею на власний ризик, особа має здійснювати власний комерційний розрахунок щодо наслідків здійснення відповідних дій, самостійно розраховувати ризики настання несприятливих наслідків в результаті тих чи інших її дій та самостійно приймати рішення про вчинення (чи утримання від) таких дій.

Вказане відповідає правовій позиції Верховного Суду (Постанова ВС від 06.03.2019 по справі № 905/1851/17).

Також, відповідно до постанови Верховного Суду України № 11/446 від 15.05.2012 та рішення Європейського суду з прав людини у справі " Терем ЛТД, Чечеткін та Юліус проти Ураїни " від 18.10. 2005 , відсутність бюджетних коштів не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення договірного зобов"язання.

З огляду на викладене, суд вважає доводи відповідача безпідставними та не приймає їх.

За розрахунком позивача, сума пені за неналежне виконання відповідачем зобов`язань за Договором у грудні 2018 року становить за період прострочення березень - липень 2019 року 3617,84 грн; індекс інфляції за період прострочення квітень - червень 2019 року - 665,34 грн; 3% річних за період прострочення березень - липень 2019 року - 306,60 грн.

Перевіривши здійснені позивачем розрахунки за допомогою онлайн-системи "Ліга-закон", суд визнав їх обґрунтованими та такими, що здійснені відповідно до приписів діючого законодавства.

Відтак, посилання відповідача на необґрунтованість розрахунків позивача через ненадання ним офіційних даних щодо затвердженого розміру облікової ставки НБУ та індексу інфляції в Україні за період, в який виникла заборгованість, суд вважає недоречними.

Отже, вимоги про стягнення з відповідача 306,60 грн - 3% річних та 665,34 грн інфляційних втрат є законними та обґрунтованими.

Разом з тим, як вже було зазначено судом, відповідач заявив клопотання про зменшення розміру пені на 50%, у зв`язку зі складним економічним становищем підприємства відповідача.

Пунктом 1 статтею 233 Господарського кодексу України закріплено, що суд має право зменшити розмір санкцій, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Пунктом 3 статті 551 Цивільного кодексу України також передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем було повністю виконано зобов`язання, періоди прострочення нетривалі; позивач є державною установою, фінансування якої здійснюється за рахунок коштів державного бюджету. При цьому, позивачем не доведено наявність збитків, завданих неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань.

За таких обставин, беручи до уваги, що Квартирно-експлуатаційний відділ м.Харкова є бюджетною установою, яка здійснює безпосереднє квартирно-експлуатаційне забезпечення, спрямоване на безпечну експлуатацію, утримання казармено-житлового фонду, об`єктів соціально-культурного призначення, комунальних споруд та інженерних мереж військових містечок забезпечення військових частин квартирним майном, а також враховуючи заперечення позивача проти зменшення суми неустойки, суд, керуючись статтею 233 Господарського кодексу України та ч. 3 статті 551 Цивільного кодексу України, визнав за можливе частково задовольнити клопотання відповідача про зменшення пені та зменшити пеню, яка підлягає стягненню, на 30%, що є співрозмірним в контексті інтересів обох сторін.

Отже, з урахуванням відповідного зменшення, з відповідача підлягає стягненню пеня в розмірі 2532,49 грн, що становить 70% від заявленої позивачем до стягнення суми пені.

Таким чином, загальний розмір заборгованості відповідача перед позивачем становить 3504,43 грн, у тому числі: пеня в розмірі 2532,49 грн, 3% річних у розмірі 306,60 грн; інфляційні втрати в розмірі 665,34 грн.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Акціонерного товариства "Харківобленерго" в частині стягнення з відповідача пені в розмірі 2532,49 грн, 3% річних у розмірі 306,60 грн; інфляційних втрат у розмірі 665,34 грн обґрунтовані, підтверджуються наявними у матеріалах справи доказами та підлягають задоволенню.

В частині стягнення 1085,35 грн пені суд вважає за необхідне відмовити у позові у зв`язку зі зменшенням розміру неустойки.

Відповідно до ст.ст. 123, 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати покладаються на відповідача.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 525, 526, 530, 610, 611, 612, 624, 625 Цивільного кодексу України, ст.ст. 193, 231 Господарського кодексу України, ст.ст. 29, 42, 73, 74, 86, 91, 123, 129, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Клопотання відповідача про зменшення пені задовольнити частково.

Зменшити розмір пені, що підлягає стягненню з відповідача, на 30%.

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Квартирно-експлуатаційного відділу м.Харкова (61024, м. Харків, вул. Пушкінська, буд. 61; ; п/р 404, 0219 ГУДКУ в Х/о, МФО 851011) на користь Акціонерного товариства "Харківобленерго" (61037, м. Харків, вул. Плеханівська, буд. 149; ; п/р НОМЕР_2 в ПАТ "Мегабанк", МФО 351629) - пеню в розмірі 2532,49 грн, 3% річних у розмірі 306,60 грн; інфляційні втрати в розмірі 665,34 грн, витрати зі сплати судового збору в розмірі 1921,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В частині стягнення 1085,35 грн. пені у позові відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Східного апеляційного господарського суду безпосередньо або через Господарський суд Харківської області протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено "02" грудня 2019 р.

Суддя Н.М. Кухар