ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2019 рокуСправа № 912/1239/19
Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Кабакової В.Г., за участю секретаря судового засідання Лупенко А.І., розглянув у відкритому судовому засіданні справу № 912/1239/19

за позовом Комунального підприємства "Регіональний центр розвитку послуг", 25006, м. Кропивницький, вул. Преображенська, 2

до відповідача фізичної особи - підприємця Анікійця Олега Вікторовича, АДРЕСА_1

за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - фізичної особи-підприємця Булатова Олександра Анатолійовича, АДРЕСА_2 ,

про розірвання договору, стягнення 72 495,55 грн, виселення з приміщення

Представники:

від позивача - Ярушок Е.Е. в.о. директора, наказ №56 від 11.11.2019;

від відповідача - Анікієць О.В. особисто, паспорт НОМЕР_1 виданий Кіровським РВ УМВС України в Кіровоградській області 27.02.1996;

від 3-ої особи - участі не брали;

В засіданні суду присутній слухач - ОСОБА_1 .

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

До Господарського суду Кіровоградської області надійшла позовна заява Комунального підприємства "Регіональний центр розвитку послуг" (далі - КП "Регіональний центр розвитку послуг", позивач) до фізичної особи-підприємця Анікійця Олега Вікторовича (далі ФОП Анікієць О.В., відповідач), з врахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 18.09.2019 прийнятої ухвалою суду від 24.09.2019, яка містить наступні вимоги:

розірвати охоронно-орендний договір на користування пам`яткою архітектури № 37 від 01.10.2002, сторонами якого є Комунальне підприємство "Регіональний центр розвитку послуг" (Орендодавець) і фізична особа-підприємець Анікієць Олег Вікторович (Орендар);

стягнути з фізичної особи-підприємця Анікійця Олега Вікторовича на користь Комунального підприємства "Регіональний центр розвитку послуг" заборгованість, що виникла на підставі охоронно-орендного договору на користування пам`яткою архітектури № 37 від 01.10.2002, у сумі 72 495,55 грн, в т.ч. з орендної плати у сумі 69 809,83 грн за період з жовтня 2018 року по вересень 2019 року та з відшкодування земельного податку у сумі 2685,72 грн за період з березня по квітень та з червня по вересень 2019 року;

виселити фізичну особу-підприємця Анікійця Олега Вікторовича з нежилого приміщення загальною площею 69,0 кв.м., що розміщене на першому поверсі будівлі за адресою: вул. В.Чорновола (Луначарського), 36, літ. "Б", у м. Кропивницькому (Кіровограді);

судові витрати покласти на відповідача.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає про недотримання відповідачем умов охоронно-орендного договору на користування пам`яткою архітектури № 37 від 01.10.2002 (з подальшими змінами і доповненнями), зокрема, в частині сплати орендної плати за період з жовтня 2018 по квітень 2019, внесення платежів з відшкодування земельного податку за період з березня по квітень 2019 року, нотаріального посвідчення договору відповідачем, страхування орендованого майна, що і стало підставою для звернення позивача до суду за захистом своїх прав шляхом розірвання вказаного договору, стягнення боргу та виселення фізичної особи-підприємця Анікійця Олега Вікторовича з орендованого приміщення.

Ухвалою від 14.05.2018 господарський суд прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі № 912/1239/19 за правилами загального позовного провадження, призначив підготовче засідання на 11.06.2019. Залучив до участі у справі в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - фізичну особу-підприємця Булатова Олександра Анатолійовича.

27.05.2019 позивачем подано суду заяву про витрати на професійну правничу допомогу.

В підготовчому засіданні 11.06.2019 згідно протокольної ухвали оголошено перерву до 14:30 год. 26.06.2019.

20.06.2019 позивачем подано суду пояснення по справі від 19.06.2019 №162 щодо дійсності орендного договору та виконання зобов`язань нотаріально посвідчити договір.

21.06.2019 позивачем подано суду повідомлення про сплату відповідачем суми земельного податку у розмірі 895,24 грн, що є предметом спору, та надано відповідні докази (а.с. 119-120).

Ухвалою від 26.06.2019 господарським судом продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів та відкладено підготовче засідання у справі № 912/1239/19 на 13.08.2019 об 11:30 год.

На підставі розпорядження керівника апарату господарського суду від 12.08.2019 №48, враховуючи те, що суддя Глушков М.С., в провадженні якого перебуває справа № 912/1239/19, в період з 16 липня по 8 серпня 2019 року включно перебував у щорічній основній відпустці відповідно до наказів голови господарського суду № 173 від 27.06.2019 та № 195 від 11.07.2019, а також з 9 серпня 2019 року тимчасово непрацездатний, здійснено повторний автоматизований розподіл справи №912/1239/19, за результатами якого справу призначено судді Кабаковій В.Г.

Ухвалою від 12.08.2019 суддею Кабаковою В.Г. прийнято справу до свого провадження.

31.07.2019 позивачем подано суду додаткові пояснення №175 від 24.07.2019 про докази перебування відповідача в орендованому приміщенні.

12.08.2019 позивачем подано суду заяву про збільшення позовних вимог.

В підготовчому засіданні 13.08.2019, на підставі ст. 183 ГПК України, судом оголошено перерву на 23.08.2019 о 10:00 год, про що постановлено ухвалу, яку направлено, зокрема, відповідачу за юридичною та фактичною адресами.

16.08.2019 відповідачем подано суду клопотання про долучення до справи доказів повідомлення позивача про адресу місцезнаходження відповідача.

20.08.2019 позивачем подано суду заяву свідка щодо відсутності між сторонами домовленостей про направлення кореспонденції за адресою місцезнаходження відповідача, а також пояснення щодо зазначення адреси місцезнаходження відповідача.

Ухвалою від 23.08.2019 господарський суд задовольнив клопотання відповідача від 12.08.2019 про відкладення розгляду справи, відклав підготовче засідання у справі на 11.09.2019 о 16:00 год., задовольнив клопотання відповідача від 12.08.2019 про встановлення строку для подання відзиву, встановив відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву до 04.09.2019 включно, зобов`язав позивача не пізніше 28.08.2019 направити відповідачу за фактичною адресою позов з додатками, разом з заявами про збільшення позовних вимог, та докази направлення подати суду.

28.08.2019 до суду від позивача на виконання вимог ухвали суду надійшли докази направлення відповідачу за фактичною адресою позову з додатками та заяв позивача про збільшення позовних вимог.

06.09.2019, у строк встановлений судом, до суду надійшов від відповідача відзив на позовну заяву від 04.09.2019, відповідно до якого просить в задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі, оскільки позивачем неправильно здійснено розрахунок орендної плати, не направлено рахунки на оплату орендної плати та відповідні акти. Крім того, у відзиві зазначено, що нотаріальне посвідчення договору не є обов`язком відповідача, оскільки закон не має зворотної сили.

10.09.2019 до суду відповідачем подано письмові пояснення по суті спору, де зазначено про невідповідність розміру орендної плати вимогам законодавства, зокрема незастосування понижуючого коефіцієнту 0,7 до ставок орендної плати для суб`єктів підприємництва - вітчизняних виробників. Крім того, відповідачем зазначено про можливість передбачену п. 6.2. спірного договору, зарахування орендної плати у натуральній або грошово-натуральній формі, зокрема зазначено про необхідність зарахування у орендну плату вартість поліпшень проведених відповідачем у спірному приміщенні.

11.09.2019 відповідачем подано суду клопотання про призначення судової комплексної оціночно-будівельної та економічної експертизи у даній справі.

Ухвалою від 11.09.2019 господарським судом задоволено клопотання позивача від 10.09.2019 № 212 про відкладення розгляду справи та продовження позивачу строку для подання відповіді на відзив. Встановлено позивачу строк для подання відповіді на відзив до 20.09.2019. Відкладено підготовче засідання у справі на 24.09.2019 о 16:00 год.

23.09.2019 позивачем подано суду наступні заяви:

- заяву про збільшення позовних вимог №218 від 18.09.2019 з доказами її направлення учасникам справи, відповідно до якої позивач просить стягнути з відповідача борг у загальній сумі 71 600,31 грн, у тому числі: 69 809,83 грн орендної плати за період з травня по вересень 2019 року та 1 790,48 грн відшкодування земельного податку за період з червня по вересень 2019 року, з покладанням на відповідача судових витрат; заяву свідка щодо направлення відповідачу рахунків;

- позицію позивача щодо клопотання про призначення експертизи, де просить відмовити в задоволенні такого клопотання, а також копії звітів про оцінку майна від 20.04.2015 та від 29.06.2018 та витягу з технічної документації про нормативно грошову оцінку земельної ділянки;

- відповідь на відзив з доказами направлення учасникам справи.

Ухвалою від 24.09.2019 господарським судом, зокрема, відмовлено в задоволенні клопотання фізичної особи - підприємця Анікійця Олега Вікторовича від 11.09.2019 про призначення судової експертизи. Прийнято заяву позивача №218 від 18.09.2019 про збільшення позовних вимог та постановлено подальший розгляд справи здійснювати з урахуванням нової ціни позову 71 600,31 грн. Відкладено підготовче засідання у справі на 07.10.2019 о 10:00 год.

Разом з тим, при постановленні ухвали від 24.09.2019, судом не враховано в ціну позову та не зазначено позивачем суму позовних вимог по земельному податку, які заявлено у позові і сплачено відповідачем в сумі 895,24, разом з тим, провадження за цими вимогами судом продовжується, тому ціна позову у справі становить 72 495,55 грн.

07.10.2019 відповідачем подано суду клопотання (а.с. 81-87 т. 2) про призначення у справі комплексної оціночно-будівельної та економічної експертизи на предмет експертної вартості орендованого майна та відповідності розрахунку розміру орендної плати за охоронно-орендним договором № 37 від 01.10.2002 року, з урахуванням усіх додаткових угод до нього, фактичному стану орендованого приміщення та цільового і фактичного використання відповідачем.

Крім того, 07.10.2019 відповідачем подано суду докази сплати земельного податку за період з червня по вересень 2019 року та відзив на заяву про збільшення позовних вимог.

В підготовчому засіданні 07.10.2019, на підставі ст. 183 ГПК України, судом оголошено перерву на 10.10.2019 о 15:30 год, про що постановлено ухвалу.

10.10.2019 позивачем подано суду наступні заяви:

- заяву про збільшення позовних вимог №240 від 10.10.2019 з доказами її направлення учасникам справи, відповідно до якої позивач просить стягнути з відповідача борг у загальній сумі 76586,55 грн, у тому числі: 76 138,93 грн орендної плати за період з травня по жовтень 2019 року та 447,62 грн відшкодування земельного податку за жовтень 2019 року, з покладанням на відповідача судових витрат;

- позицію позивача щодо клопотання відповідача про призначення судової експертизи, де, зокрема, зазначено, що запропоновані питання не потребують спеціальних знань та ніяким чином не пов`язані і не впливають на можливість встановлення обставин вказаних відповідачем;

- клопотання №243 від 10.10.2019 про залучення доказів, а саме: витяги з Законів України та Методики оцінки об`єктів оренди, копії витягів зі звітів про оцінку спірного майна 2012, 2015, 2018 років.

Ухвалою від 10.10.2019 господарським судом відмовлено в задоволенні клопотання фізичної особи - підприємця Анікійця Олега Вікторовича від 06.10.2019 про призначення судової експертизи, відмовлено в прийнятті заяви позивача № 240 від 10.10.2019 про збільшення позовних вимог, частково задоволено клопотання позивача від 10.10.2019 № 243 та залучено до матеріалів справи витяги із звітів про оцінку майна. Продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів. Закрито підготовче провадження у справі та призначено судовий розгляд справи на 31.10.2019 о 14:30 год.

16.10.2019 позивачем подано суду заяву №247 від 15.10.2019 про збільшення позовних вимог.

31.10.2019 відповідачем подано суду письмові пояснення, в яких зокрема зазначено, що позивачем неправомірно здійснено оцінку майна 20.04.2015 та 29.06.2018 при укладенні додаткових угод, що призвело до завищення вартості оренди майна, а тому виникла переплата орендної плати.

В судовому засіданні 31.10.2019 господарський суд відмовив в прийнятті заяви позивача про збільшення позовних вимог, про що зазначено в протоколі судового засідання, оскільки таку заяву подано під час судового розгляду, а згідно п. 2 ч. 2 ст. 46 ГПК України позивач вправі збільшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання.

12.11.2019 відповідачем подано суду додаткові письмові пояснення, де зокрема, звернено увагу, що при здійснені оцінки спірного майна, яке є пам`яткою архітектури, не застосовано Закон України "Про охорону культурної спадщини" та постанову КМ України №1447 від 26.09.2002, якою затверджено Методику грошової оцінки пам`яток.

Крім того, 13.11.2019 відповідачем подано суду клопотання про призначення комплексної оціночно-будівельної та економічної експертиз у справі № 912/1239/19 на предмет визначення експертами інвестиційної вартості орендованого майна на підставі вимог Закону України "Про охорону культурної спадщини" та Постанови Кабінету Міністрів України № 1447 від 26.09.2002, якою, затверджена Методика грошової оцінки пам`яток та відповідності розрахунку розміру орендної плати за охоронно-орендним Договором № 37 від 01.10.2002, з урахуванням усіх додаткових угод до нього, враховуючи спеціальний (особливий) статус орендованого майна пам`ятки архітектури. Крім того, відповідачем подано суду клопотання про витребування доказів у позивача, а саме: оригіналів звітів оцінки майна, копії яких подано відповідачем до матеріалів справи.

В судовому засіданні 13.11.2019 оголошено перерву на 18.11.2019 о 15:00 год.

15.11.2019 позивачем подано суду заперечення щодо клопотання про призначення судової експертизи.

Ухвалою від 18.11.2019 господарським судом залишено без розгляду клопотання відповідача від 11.11.2019 про призначення судової експертизи у справі № 912/1239/19.

В судовому засіданні 18.11.2019 судом оголошено перерву на 22.11.2019 о 14:15 год.

22.11.2019 в судовому засіданні оголошено перерву на 28.11.2019 о 15:00 год.

25.11.2019 третьою особою подано суду лист з якого вбачається, що останньому відомо про засідання суду у справі №912/1239/19, яке відбудеться 28.11.2019 о 15:00 год.

В судовому засіданні 28.11.2019 сторонами підтримано свої вимоги та заперечення. Третя особа, участі не брала, про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належними чином.

Господарським судом досліджено докази подані сторонами в матеріалах справи, зокрема позивачем за підписом директора підприємства та надані пояснення представником позивача Ярушок Е.Е. під час виконання обов`язків директора підприємства згідно відповідних наказів.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

01.10.2002 між Регіональною службою охорони і реставрації пам`яток містобудування та архітектури (орендодавець) та приватним підприємцем Анікійцем Олегом Вікторовичем (орендар) укладено охоронно-орендний договір № 37 на користування пам`яткою архітектури терміном дії з 01.10.02 до 30.09.12 (далі - Договір від 01.10.2002, а.с. 18-19 т.1), за умовами якого орендар прийняв у строкове платне користування приміщення (будівлю) пам`ятки архітектури по вул. Луначарського, 36 б у м. Кіровограді, загальною площею 69,0 кв.м, для використання приміщень під службово-торгівельні цілі.

Договір підписано сторонами та скріплено печатками.

01.10.2002 відповідачу передано приміщення (будівлю) пам`ятки архітектури по вул. Луначарського, 36 б у м. Кіровограді, загальною площею 69,0 кв.м, про що складено та підписано сторонами акт (а.с. 20).

30.09.2012 між Регіональною службою охорони і реставрації пам`яток містобудування та архітектури (орендодавець) та приватним підприємцем Анікійцем Олегом Вікторовичем (орендар) укладено Додаткову угоду про зміни та доповнення до охоронно-орендного договору №37 від 01.10.2002 на користування пам`яткою архітектури терміном дії з 30.09.2012 по 30.09.2022 (а.с.21-23)

Відповідно Витягу з Держреєстру речових прав на нерухоме майно індексний номер № 9189420 будівля по вул. В.Чорновола, 36, літ. "Б", у м. Кіровограді, належить до спільної власності територіальних громад сіл, селищ і міст області (а.с. 29).

30.04.2015 головою Кіровоградської обласної ради видане розпорядження № 115-гр "Про передачу майна", згідно якого належить безоплатно передати нерухоме майно з балансу Регіональної служби охорони і реставрації пам`яток містобудування та архітектури (попереднього Орендодавця) на баланс комунального підприємства "Кіровоградське регіональне інвестиційне агентство" Кіровоградської обласної ради.

На виконання зазначеного розпорядження будівля по вул. В.Чорновола, 36б, у м. Кіровограді, безоплатно передана на баланс комунального підприємства "Кіровоградське регіональне інвестиційне агентство" Кіровоградської обласної ради у відповідності з додатком 1 до акту приймання-передачі від 20.05.2015.

Згідно статуту КП "Регіональний центр розвитку послуг" засновником підприємства є Кіровоградська обласна рада. Підприємство є об`єктом спільної власності територіальних громад сіл, селищ і міст Кіровоградської області. Підприємство користується майном, що є спільною власністю територіальних громад сіл, селищ і міст області, на праві господарського відання, з обмеженням правомочності розпорядження майном у порядку та в межах, встановлених чинним законодавством України та рішеннями засновника (а.с. 43 т.1).

Згідно ч.ч. 1,2 ст. 136 Господарського кодексу України право господарського відання є речовим правом суб`єкта підприємництва, який володіє, користується і розпоряджається майном, закріпленим за ним власником (уповноваженим ним органом), з обмеженням правомочності розпорядження щодо окремих видів майна за згодою власника у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законами. Власник майна, закріпленого на праві господарського відання за суб`єктом підприємництва, здійснює контроль за використанням та збереженням належного йому майна безпосередньо або через уповноважений ним орган, не втручаючись в оперативно-господарську діяльність підприємства.

На підставі розпорядження голови Кіровоградської обласної ради від 10.09.2015 року № 271-гр відбулась зміна найменування (назви) з КП "Кіровоградське регіональне інвестиційне агентство" Кіровоградської обласної ради на комунальне підприємство "Регіональний центр розвитку послуг", яке є правонаступником КП "Кіровоградське регіональне інвестиційне агентство" Кіровоградської обласної ради.

Враховуючи вищенаведене, КП "Регіональний центр розвитку послуг" є належним позивачем щодо спірного майна у даній справі.

21.05.2015 між позивачем та відповідачем укладено та підписано Додаткову угоду до Договору від 01.10.2002 (а.с.24), за умовами якої, зокрема погоджено порядок визначення орендної плати на підставі незалежної оцінки майна та рішення Кіровоградської обласної ради від 27.07.2012 №333, базовий місяць розрахунку. В п. 6 додаткової угоди погоджено, що вона набирає чинності з моменту її підписання сторонами, які зобов`язались здійснити протягом трьох нотаріальне посвідчення договору оренди №37 від 01.10.2002 відповідно до ч. 2 ст. 793 ЦК України.

В подальшому між сторонами неодноразово укладено додаткові угоди до Договору від 01.10.2002, зокрема 29.01.2018 укладено та підписано додаткову угоду (а.с. 26), за умовами якої з 01.01.2018 внесено зміни до розрахунку відшкодування плати за користування земельною ділянкою.

01.10.2018 між сторонами укладено та підписано додаткову угоду (а.с. 27), за умовами якої викладено п. 3.7. в новій редакції, де визначено розрахунок розміру орендної плати відповідно Методики розрахунку і порядку використання плати за оренду, затвердженої постановою КМ України від 04.10.1995 №786 та рішення Кіровоградської обласної ради від 27.07.2012 №333, виходячи із вартості майна, визначеної шляхом здійснення незалежної оцінки (звіт про оцінку на 29.06.2018).

Відповідно до п. 3.1. Договору від 01.10.2002 (в редакції додаткової угоди від 21.05.2015) орендна плата визначається на підставі незалежної оцінки майна та рішення Кіровоградської обласної ради від 27 липня 2012 року № 333. Розмір орендної плати за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування розміру місячної орендної плати за поточний місяць на індекс інфляції за попередній місяць. Нарахування ПДВ на суму орендної плати здійснюється у порядку, визначеному чинним законодавством.

Відповідно до п. 3.4. Договору (в редакції додаткової угоди від 21.05.2015) орендна плата перераховується Орендодавцю до 10 числа місяця за який здійснюється платіж.

Згідно п. 5.2 Договору (в редакції додаткової угоди від 30.09.12) орендар зобов`язується своєчасно і у повному обсязі відповідно виставлених рахунків сплачувати орендну плату, відшкодування плати за користування земельною ділянкою, комунальні послуги, телекомунікаційні послуги та витрати за утримання та охорону орендованого майна.

Відповідно до п. 3.7 Договору (в редакції додаткової угоди від 01.10.2018) станом на 01.10.2018 встановлено орендну плату в розмірі 4813,99 грн. (без ПДВ), ПДВ - 962,8 грн, всього 5776,79 грн в т.ч. ПДВ.

Позивачем виставлено відповідачу рахунки-фактури та підготовлено відповідні акти здачі-приймання наданих послуг для їх оплати (а.с. 53-56,67,68,70,152,154,156,161 т.1, 20 т.2), а саме: рахунок №СФ-0001809 від 10.10.2018 на сплату оренди за жовтень 2018 в сумі 5886,55 грн та акт здачі-приймання наданих послуг з оренди за жовтень 2018 р. № ОУ-0001809; рахунок № СФ-0001977 від 13.11.18 на сплату оренди за листопад 2018 р. в сумі 5986,62 грн та акт здачі-приймання наданих послуг з оренди за листопад 2018 р. № ОУ-0001977; рахунок № СФ-0002164 від 11.12.18 на сплату оренди за грудень 2018 р. в сумі 6070,43 грн та акт здачі-приймання наданих послуг з оренди за грудень 2018 р. № ОУ-0002164; рахунок № СФ-0000027 від 11.01.19 на сплату оренди за січень 2019 р. в сумі 6118,99 грн та акт здачі-приймання наданих послуг з оренди за січень 2019 р. № ОУ-0000027; рахунок № СФ-0000117 від 11.02.19 на сплату оренди за лютий 2019 р. в сумі 6180,18 грн та акт здачі-приймання наданих послуг з оренди за лютий 2019 р. № ОУ-0000117; рахунок № СФ-0000619 від 11.03.19 на сплату оренди за березень 2019 р. в сумі 6211,08 грн та акт здачі-приймання наданих послуг з оренди за березень 2019 р. № ОУ-0000619; рахунок № СФ-0000767 від 10.04.19 на сплату оренди за квітень 2019 р. в сумі 6266,98 грн та акт здачі-приймання наданих послуг з оренди за квітень 2019 р. № ОУ-0000767; рахунок № СФ-0000989 від 10.05.19 на сплату оренди за травень 2019 р. в сумі 6329,64 грн та акт здачі-приймання наданих послуг з оренди за травень 2019 р. № ОУ-0000989; рахунок № СФ-0001204 від 11.06.19 на сплату оренди за червень 2019 р. в сумі 6373,94 грн та акт здачі-приймання наданих послуг з оренди за червень 2019 р. № ОУ-0001204; рахунок № СФ-0001408 від 10.07.19 на сплату оренди за липень 2019 р. в сумі 6342,07 грн та акт здачі-приймання наданих послуг з оренди за липень 2019 р. № ОУ-0001408; рахунок № СФ-0001581 від 12.08.19 на сплату оренди за серпень 2019 р. в сумі 6304,02 грн та акт здачі-приймання наданих послуг з оренди за серпень 2019 р. № ОУ-0001581; рахунок № СФ-0001853 від 10.09.19 на сплату оренди за вересень 2019 р. в сумі 6285,11 грн та акт здачі-приймання наданих послуг з оренди за вересень 2019 р. № ОУ-0001853.

Враховуючи поточні індекси інфляції, у період з жовтня 2018 року по вересень 2019 року відповідачу нараховано орендну плату в розмірі 74 355,61 грн, яку відповідачем сплачено в частині в сумі 4 545,78 грн.

Позивачем надано зведену таблицю платежів здійснених відповідачем у період жовтень 2018 - вересень 2019 (т. 1 а.с. 90 - 97). Відповідач не заперечив щодо такого розподілу сплачених ним коштів.

Крім того, позивачем нараховано відповідачу 2685,72 грн земельного податку за період з березня по квітень та з червня по вересень 2019 року, згідно рахунків та актів здачі-прийняття робіт.

Невиконання відповідачем зобов`язань зі сплати орендної плати та земельного податку і стали підставою для звернення з даним позовом.

Розглядаючи спір по суті, господарський суд враховує наступне.

Господарський суд враховує, що відповідно до частин 1, 2 ст. 67 Господарського кодексу України відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями, громадянами в усіх сферах господарської діяльності здійснюються на основі договорів. Підприємства вільні у виборі предмета договору, визначенні зобов`язань, інших умов господарських взаємовідносин, що не суперечать законодавству України.

Згідно частини 7 ст. 179 Господарського кодексу України, господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Положеннями частин 1, 6 ст. 283 Господарського кодексу України встановлено, що за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. До відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Об`єктом оренди, згідно ч. 3 ст. 283 Господарського кодексу України, може бути, у тому числі нерухоме майно (будівлі, споруди, приміщення).

Строк договору оренди визначається за погодженням сторін, що передбачено ч. 4 ст. 284 Господарського кодексу України.

Параграфом 4 глави 58 Цивільного кодексу України (ст. ст. 793-797) визначено особливості укладення договору найму будівлі або іншої капітальної споруди.

Нормами статті 793 Цивільного кодексу України встановлено, що договір найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) укладається у письмовій формі. Договір найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) строком на три роки і більше підлягає нотаріальному посвідченню.

Враховуючи, що строк дії Договору №37 від 01.10.2002, продовжений додатковою угодою від 30.09.2012 до 30.09.2022, тобто визначений сторонами більш ніж на три роки, тому, в силу положень ст. 793 Цивільного кодексу України, такий Договір підлягає обов`язковому нотаріальному посвідченню.

Разом з тим, позивачем зазначено, що охоронно-орендний договір № 37 від 01.10.2002 укладено на підставі чинного і діючого на той час Цивільного кодексу Української РСР від 1963 року. Укладення Договору відбулось до моменту набрання чинності (з 01.01.2004) ЦК України прийнятого в 2003 році. Глава 3 "Угоди" (зокрема ст. 44 та 47), а також глава 25 "Майновий найм" (зокрема ст. 257) Цивільного кодексу Української РСР не містили вимог щодо обов`язкового нотаріального посвідчення договору найму (оренди) та реєстрації цих речових прав. Єдиною вимогою щодо оформлення договору найму (оренди) яку містив Цивільний кодекс Української РСР це була вимога щодо його укладення в письмовій формі. Отже, при укладенні Договору в жовтні 2002 р. сторонами було повністю дотримано вимоги діючого на той час законодавства щодо форми укладених договорів оренди, - письмова форма без нотаріального посвідчення і реєстрації речових прав. Згідно положень ст. 58 Конституції України, що прийнята у 1996 році - закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Відтак, положення чинного з початку 2004 року ЦК України щодо нотаріального посвідчення договорів найму не мають зворотної дії у часі і не спричиняють необхідність зміни Договору укладеного в 2002 році з дотриманням форми, встановленої діючим на той час Цивільним кодексом Української РСР - письмова форма, без нотаріального посвідчення і реєстрації речових прав. Тобто, правочини найму (оренди), що укладені до 01 січня 2004 року і нотаріально не посвідчені, визнаються укладеними, чинними, дійсними і діючими за наявності умови що на момент вчинення таких правочинів діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкового нотаріального посвідчення. Згідно з ч. 1 ст. 654 ЦК України, зміни до договору вчиняються в такій самій формі, що й договір, що змінюється. Таким чином, усі додаткові угоди щодо змін охоронно-орендного договору № 37 від 01 жовтня 2002 р., які є його невід`ємними складовими частинами і укладені сторонами протягом його дії до 2019 року включно, мають бути укладені у тій самій формі що й договір (письмова форма, без нотаріального посвідчення). Також, ЦК України не містить імперативних норм щодо обов`язкового приведення у відповідність діючому законодавству правочинів що були укладені до його прийняття.

Крім цього, позивач вказує, що згідно положення п. 2 ч. 3 ст. 3 ЗУ "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" речові права на нерухоме майно, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності умови що на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Відтак, речове право щодо оренди приміщень яке виникло до 1 січня 2013 року на підставі охоронно-орендного договору № 37 від 01.10.2002, законодавством визнається дійсним з урахуванням того що на момент виникнення цього права (в 2002 році) діяв Цивільний кодекс Української РСР яким не передбачалось його обов`язкової реєстрації.

Відповідачем зазначено, що оскільки закон зворотної сили не має та на момент укладення договору №37 від 01.10.2002 законодавством не було передбачено нотаріального посвідчення договору, у відповідача не виникає такого обов`язку.

Однак, як встановлено матеріалами справи, Договір №37 від 01.10.2002, в редакції Додаткової угоди від 30.09.2012 нотаріально не посвідчено. При цьому, суд зазначає, що згідно п. 5.12. додаткової угоди від 30.09.2012 орендар зобов`язується здійснити нотаріальне посвідчення цього Договору (якщо це передбачено законодавством) за рахунок своїх коштів в двохмісячний термін. Крім того, 04.01.2017 Господарським судом Кіровоградської області у справі №912/4174/16 затверджено мирову угоду укладену між Комунальним підприємством "Регіональний центр розвитку послуг" та Фізичною особою - підприємцем Анікійцем О.В., за умовами якої Відповідач (ФОП Анікієць О.В.) здійснює протягом 20 робочих днів з моменту затвердження судом даної мирової страхування об`єкту оренди (орендованого майна), що використовується ним за охоронно - орендним договором № 37 від 01 жовтня 2002 року, на суму не менше балансової вартості орендованого майна, за страховими випадками - дія води та вогню; нотаріальне посвідчення договору. Пунктом 6 додаткової угоди від 21.05.2015 також передбачено здійснення сторонами нотаріального посвідчення договору.

Разом з тим, ФОП Анікієць О.В. стверджує, що нотаріальне посвідчення договору не є обов`язком відповідача, оскільки закон не має зворотної сили та, відповідно, відповідачем не здійснено нотаріальне посвідчення спірного договору.

Господарський суд враховує, що у справі №912/4174/16 не здійснювалось дослідження дійсності Договору №37 від 01.10.2002, в редакції Додаткової угоди від 30.09.2012, а затвердження мирової угоди у вказаній справі здійснено при наявності домовленості між сторонами щодо нотаріального посвідчення договору.

Статтею 220 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

У пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 № 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" судам роз`яснено, що відповідно до статті 215 ЦК України необхідно розмежовувати види недійсності правочинів: нікчемні правочини - якщо їх недійсність встановлена законом (частина перша статті 219, частина перша статті 220, частина перша статті 224 ЦК України тощо), та оспорювані - якщо їх недійсність прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує їх дійсність на підставах, встановлених законом (частина друга статті 222, частина друга статті 223, частина перша статті 225 ЦК України тощо). Нікчемний правочин є недійсним через невідповідність його вимогам закону та не потребує визнання його таким судом. Оспорюваний правочин може бути визнаний недійсним лише за рішенням суду.

Згідно п. 2.9. постанови Пленуму Верховного Суду України від 29.05.2013 № 12 "Про деякі питання практики застосування законодавства про оренду (найм) майна" якщо із закінченням строку договору найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) його дію було продовжено і наведене призвело до збільшення загального строку користування орендованим майном, який складає понад три роки, це не може бути підставою для визнання такого договору нікчемним у зв`язку з відсутністю його нотаріального посвідчення та державної реєстрації, якщо на момент укладення такого договору він відповідно до частини другої статті 215 ЦК України відповідав вимогам частини другої статті 793 та статті 794 ЦК України. У разі якщо внаслідок внесення змін до договору така його істотна умова як строк його дії сторонами визначено більше, ніж три роки (а саме, якщо додатковою угодою відповідним чином змінюється пункт договору, який передбачав менш ніж трирічний строк), то, за загальним правилом, передбаченим статтею 654 ЦК України, відповідна додаткова угода чи договір у редакції такої угоди підлягають нотаріальному посвідченню, якщо інше не встановлено договором. Таким чином, у випадку неодноразової пролонгації договору оренди будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) на підставі статті 764 ЦК України чи частини другої статті 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" (строк дії якого менший трьох років) немає підстав для його нотаріального посвідчення та державної реєстрації.

З огляду на викладене, враховуючи укладення договору оренди приміщення на строк більший ніж три роки, Договір №37 від 01.10.2002, в редакції Додаткової угоди від 30.09.2012 та усіх додаткових угод укладених до такого договору, є нікчемним в силу положень ст. ст. 215, 220 Цивільного кодексу України з підстав недодержання сторонами законодавчих вимог щодо нотаріального посвідчення такого договору.

Відповідно до ст. 236 ЦК України, нікчемний правочин або правочин визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Якщо за недійсним правочином права та обов`язки передбачались лише на майбутнє, можливість настання їх у майбутньому припиняється.

Нікчемність договору оренди нежитлового приміщення, у зв`язку з відсутністю його нотаріального посвідчення згідно ст. 220 Цивільного кодексу України, відповідає висновкам, викладеним Верховним Судом у постановах від 17.10.2018 у справі №660/1050/15-ц, від 23.01.2019 у справі № 708/786/17.

За положеннями ч. 1 ст. 216 Цивільного кодексу України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

У постанові від 04.06.2019 у справі № 916/3156/17 Велика Палата Верховного Суду погодилась з висновками, викладеними у постанові Верховного Суду України від 02.03.2016 у справі № 6-308цс16, у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 03.10.2018 у справі № 369/2770/16-ц і від 07.11.2018 у справі № 357/3394/16-ц щодо того, що якщо недійсність правочину встановлена законом, то визнання недійсним такого правочину судом не вимагається; визнання недійсним нікчемного правочину законом не передбачається, оскільки нікчемним правочин є в силу закону. Отже, такий спосіб захисту, як визнання недійсним нікчемного правочину, не є способом захисту прав та інтересів, установленим законом.

Окрім того, згідно правил ст. 794 Цивільного кодексу України право користування нерухомим майном, яке виникає на підставі договору найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини), укладеного на строк не менш як три роки, підлягає державній реєстрації відповідно до закону. В редакції яка діяла станом на дату укладення додаткової угоди від 30.09.2012 до договору, стаття 794 ЦК України визначала, що договір найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини), укладений на строк не менше ніж на три роки, підлягає державній реєстрації.

Слід відмітити, що відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", в редакції яка діяла станом на дату укладення додаткової угоди від 30.09.2012 до договору, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно ст. 4 наведеного Закону державній реєстрації підлягають речові права, похідні від права власності, зокрема, право користування (найму, оренди) будівлею або іншими капітальними спорудами, їх окремими частинами.

Між тим, відповідно до наявного в матеріалах справи витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 29 т. 1) відомості про реєстрацію права оренди на відповідне майно за ФОП Анікієць О.В. відсутні.

З огляду на вимоги про необхідність здійснення державної реєстрації договору оренди, виключається можливість визнання дійсним договору відповідно до вимог ст. 220 ЦК України.

У відповідності до наведеного, господарський суд вважає у ФОП Анікієць О.В. відсутні правові підстави займати приміщення площею 69,00 кв.м, розташованого по вул. В. Чорновола , 36 "б" у м. Кропивницькому.

Згідно з положеннями ст. 16 Цивільного кодексу України та ст. 20 Господарського кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

У ст. 391 Цивільного кодексу України зазначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Правомочність користування означає передбачену законом можливість використовувати, експлуатувати майно, отримувати від нього корисні властивості, його споживання.

Вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред`явлена будь-якою заінтересованою особою. Суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи (частина п`ята статті 216 ЦК України).

Господарський суд вважає можливим застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину у даному спорі з власної ініціативи, так як з моменту передачі орендарю спірного майна за актом приймання-передачі, між КП "Регіональний центр розвитку послуг" та ФОП Анікієць О.В. виникли відносини з фактичного користування нерухомим майном та недоотримання позивачем доходів у вигляді орендної плати, що за своїм змістом є кондикційними.

Предметом врегулювання глави 83 ЦК України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Зокрема, відповідно до частин першої та другої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 Цивільного кодексу України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.

Аналогічних за змістом правових висновків Велика Палата Верховного Суду дійшла у постановах від 23.05.2018 № 629/4628/16-ц та від 20.11.2018 № 922/3412/17.

Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Виходячи зі змісту зазначеної норми можна виокремити особливості змісту та елементів кондикційного зобов`язання.

Характерною особливістю кондикційних зобов`язань є те, що підстави їх виникнення мають широкий спектр: зобов`язання можуть виникати як із дій, так і з подій, причому з дій як сторін зобов`язання, так і третіх осіб, із дій як запланованих, так і випадкових, як правомірних, так неправомірних. Крім того, у кондикційному зобов`язанні не має правового значення чи вибуло майно, з володіння власника за його волею чи всупереч його волі, чи є набувач добросовісним чи недобросовісним.

Конструкція статті 1212 ЦК України, як і загалом норм глави 83 ЦК, свідчить про необхідність установлення так званої "абсолютної" безпідставності набуття (збереження) майна не лише в момент його набуття (збереження), а й станом на час розгляду спору.

Ознаки, характерні для кондикції, свідчать про те, що пред`явлення кондикційної вимоги можна визнати належним самостійним способом захисту порушеного права власності, якщо: 1) річ є такою, що визначена родовими ознаками, в тому числі грошовими коштами; 2) потерпілий домагається повернення йому речі, визначеної родовими ознаками (грошових коштів) від тієї особи (набувача), з якою він не пов`язаний договірними правовідносинами щодо речі.

Узагальнюючи викладене, можна дійти висновку про те, що кондикція - позадоговірний зобов`язальний спосіб захисту права власності або іншого речового права, який може бути застосований самостійно. Кондикція також застосовується субсидіарно до реституції та віндикації як спосіб захисту порушеного права у тому випадку, коли певна вимога власника (титульного володільця) майна не охоплюється нормативним урегулюванням основного способу захисту права, але за характерними ознаками, умовами та суб`єктним складом підпадає під визначення зобов`язання з набуття або збереження майна без достатньої правової підстави (аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду від 17.04.2019 зі справи № 757/16163/17-ц [провадження № 61/25824св18]; від 09.09.2019 у справі № 910/12929/18).

Разом з тим, у постанові Верховного Суду України від 21.12.2016 у справі № 910/24847/14 (3-912гс16) викладено такий правовий висновок, який також застосовано Верховним Судом у постанові від 07.02.2019 у справі № 924/778/17:

"Згідно з частиною першою статті 236 ЦК правочин, визнаний судом недійсним, вважається таким із моменту його вчинення.

Разом із тим частиною третьою статті 207 ГК передбачено, що виконання господарського зобов`язання, визнаного судом недійсним повністю або в частині, припиняється повністю або в частині з дня набрання рішенням суду законної сили як таке, що вважається недійсним з моменту його виникнення. У разі якщо за змістом зобов`язання воно може бути припинено лише на майбутнє, таке зобов`язання визнається недійсним і припиняється на майбутнє.

Отже, чинне законодавство не передбачає визнання недійсним правочину на майбутнє. У майбутньому можуть бути припинені виключно права та обов`язки сторін за тим недійсним правочином, за яким ці права та обов`язки передбачалися на майбутнє.

Фактичне користування майном на підставі договору оренди унеможливлює у разі його недійсності проведення між сторонами двосторонньої реституції, тому такий договір повинен визнаватися судом недійсним з моменту укладення, а зобов`язання за цим договором - припинятися на майбутнє."

З урахуванням викладеного, з огляду на нікчемність Договору №37 від 01.10.2002, в редакції Додаткової угоди від 30.09.2012, відсутність іншого договору та відсутність реєстрації права оренди і, як наслідок, відсутність правових підстав для користування ФОП Анікійцем О.В. приміщенням площею 69,00 кв.м, розташованим по вул. В. Чорновола, 36"б" у м. Кропивницькому, господарський суд, у порядку застосування наслідків недійсності нікчемного правочину, дійшов висновку про наявність правових підстав для зобов`язання ФОП Анікійця Олега Вікторовича повернути Комунальному підприємству "Регіональний центр розвитку послуг", в розпорядженні якого майно знаходиться на праві господарського відання, нежитлове приміщення загальною площею 69,0 кв.м., що розміщене на першому поверсі будівлі за адресою: вул. В.Чорновола (Луначарського), 36, літ. "Б", у м. Кропивницькому (Кіровограді).

Оскільки, господарський суд прийшов до висновку про припинення зобов`язання за нікчемним договором на майбутнє, вимоги про стягнення 69 809,83 грн орендної плати за період з жовтня 2018 по вересень 2019, які виникли внаслідок невиконання ФОП Анікійцєм Олегом Вікторовичем зобов`язань по договору №37 від 01.10.2002 в редакції додаткової угоди від 30.09.2012 та додаткової угоди 01.10.2018, розрахунок яких наведено позивачем (а.с. 22 т.2), заявлено обґрунтовано, тому такі вимоги підлягають задоволенню.

Як вбачається з матеріалів справи, після відкриття провадження у справі, відповідачем сплачено 2685,72 грн відшкодування земельного податку за період з березня по квітень та з червня по вересень 2019 року, що підтверджується платіжними дорученнями №16750803.1,16750786.1 від 18.06.2019 та квитанціями, що містяться в матеріалах справи (а.с. 119,120, 232-237 т.1).

Позивачем визнано вказану оплату в рахунок погашення заборгованості по земельному податку в розмірі 2685,72 грн.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Враховуючи викладене та наявні докази, суд прийшов до висновку про закриття провадження у справі № 912/1239/19 в частині стягнення 2685,72 грн відшкодування земельного податку.

Заперечення відповідача щодо направлення позивачем рахунків та кореспонденції не за адресою місцезнаходження відповідача - 27613, Кіровоградська область, Кіровоградський район, с . Кандаурове , вул . Дачна , буд. 25 , яка була повідомлена останнім позивачу у заявах від 18.03.2019, 04.04.2019, 13.05.2019 (а.с. 177-178, 181-184) спростовується наступним.

Згідно Договору №37 від 01.10.2002 та додаткових угод до нього, юридичною адресою ФОП Анікійця О.В. зазначено АДРЕСА_1 . Доказів внесення змін до умов Договору в частині адреси орендаря, сторонами суду не подано.

З 13 розділу Договору в редакції Додаткової угоди від 30.09.2012, вбачається, що сторонами погоджено, що у разі зміни адреси або номера рахунку сторони зобов`язані в 10-денний термін з дня внесення змін повідомити один одного про те, що відбулося.

Згідно відомостей, що містяться у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань офіційною адресою місцезнаходження відповідача є 25030 , м. Кропивницький, вул. Вокзальна ( Жовтневої революції ) , 64А, кв. 88.

Враховуючи вищевикладене, у суду відсутні підстави вважати, що позивач зобов`язаний повідомляти відповідача та направляти останньому рахунки за іншою адресою ніж та яка вказана у Договорі та є офіційною згідно загальновідомої інформації. Крім того, в заявах відповідача від 18.03.2019, 04.04.2019, 13.05.2019 не зазначено про необхідність направлення рахунків відповідачу за адресою 27613, Кіровоградська область, Кіровоградський район, с . Кандаурове, вул . Дачна , буд. 25 , а лише зазначено про надання відповіді на подані заяви за такою адресою.

Заперечення відповідача розміру орендної плати та порядку її нарахування, господарським судом не приймаються, оскільки хоч умови Додаткової угоди від 01.10.2018 до Договору №37 від 01.10.2002 і є нікчемними в силу обставин встановлених судом, погоджені сторонами та підписані обома сторонами. До звернення з даним позовом до суду, відповідачем не вчинено будь-яких дій для визначення належного, на його думку, розміру орендної плати за орендоване приміщення з проведенням відповідної експертизи тощо. Відповідачем не подано суду у даній справі зустрічний позов з вимогами щодо положень Додаткової угоди від 01.10.2018 до Договору №37 від 01.10.2002. Отже, розмір орендної плати, погоджений сторонами у Додатковій угоді від 01.10.2018 до Договору №37 від 01.10.2002, не є предметом розгляду у даному спорі, так як і нарахування такої орендної плати за спірний період.

Крім того, заперечення відповідача щодо використання Методик проведення оцінки спірного майна, спростовуються зокрема тим, що Методика грошової оцінки пам`яток, затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 26.09.2002 № 1447, передбачає здійснення оцінки окремих пам`яток як цілих будівель, і не передбачає можливості здійснення оцінки лише якоїсь частини від цілої будівлі, наприклад, відокремлених нежитлових приміщень, які орендує відповідач. Разом з тим, Методика оцінки об`єктів оренди, затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 10.08.1995 №629, передбачає таку можливість, відповідно на її підставі здійснювались оцінки майна.

Відповідно п. 6 Методики розрахунку, пропорцій розподілу та порядку використання плати за оренду майна спільної власності територіальних громад сіл, селищ і міст області, що затверджена рішенням Кіровоградської обласної ради від 27.07.2012 № 333, розмір річної орендної плати за використання нерухомого майна визначається за формулою, в якій застосовується вартість орендованого майна, визначена шляхом проведення незалежної оцінки.

Згідно ст. 3 ЗУ "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" незалежною оцінкою майна вважається оцінка майна, що проведена суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання. Процедури оцінки майна встановлюються нормативно-правовими актами з оцінки майна.

Згідно п.1, 2 та 19 Методики оцінки об`єктів оренди у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 02.01.2003 року № 3:

- відповідно до цієї Методики проводиться оцінка майна підприємств, заснованих на майні, що перебуває у комунальній власності, що передається в оренду, а саме: нерухомого майна (будівель, споруд, приміщень):

- оцінка об`єктів оренди проводиться з метою визначення вартості таких об`єктів для відображення її в договорі оренди та використання під час розрахунку орендної плати;

- оцінка зазначеного майна проводиться із застосуванням бази, що відповідає

ринковій або спеціальній вартості.

Згідно ст. 4 ЗУ "Про оренду державного та комунального майна" об`єктами оренди за цим Законом є нерухоме майно (будівлі, споруди, нежитлові приміщення).

Згідно предмету охоронно-орендного договору № 37 від 01.10.2002, відповідачу передано в оренду лише частину нежитлових приміщень будівлі площею 69 м2, а не пам`ятка архітектури (будівля) в цілому.

Відповідно до п. 2 Методики розрахунку, пропорцій розподілу та порядку використання плати за оренду майна спільної власності територіальних громад сіл, селищ і міст області, що затверджена рішенням Кіровоградської обласної ради від 27.07.2012 № 333, орендна плата встановлюється для нерухомого майна на підставі відповідних орендних ставок та незалежної оцінки майна, термін дії якої становить від 6 до 18 місяців.

Частиною 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду, зокрема в разі закриття (припинення) провадження у справі.

При поданні позову позивач сплатив судовий збір у розмірі 5763,00 грн згідно платіжного доручення № 275 від 10.05.2019 за подання позовної заяви, яка містить дві вимоги немайнового характеру та одну майнового.

Отже, сплачений позивачем судовий збір у даній справі за вимогою про стягнення заборгованості в сумі 2685,72 грн, провадження за якою закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України, підлягає поверненню позивачу з державного бюджету за клопотанням останнього у розмірі 71,17 грн.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору в розмірі 1849,83 грн покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись 74, 76, 77, 129, 233, 236-241, 327 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Зобов`язати фізичну особу-підприємця Анікійця Олега Вікторовича ( АДРЕСА_1 , і.н. НОМЕР_2 , д.н. 15.01.1980) повернути Комунальному підприємству "Регіональний центр розвитку послуг" (25006, м. Кропивницький, вул. Преображенська, 2, і.к. 23693537) нежитлове приміщення загальною площею 69,0 кв.м., що розміщене на першому поверсі будівлі за адресою: вул. В.Чорновола (Луначарського), 36, літ. "Б", у м. Кропивницькому (Кіровограді).

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Стягнути з фізичної особи - підприємця Анікійця Олега Вікторовича ( АДРЕСА_1 , і.н. НОМЕР_2 , д.н. 15.01.1980) на користь Комунального підприємства "Регіональний центр розвитку послуг" (25006, м. Кропивницький, вул. Преображенська, 2, і.к. 23693537) 69 809,83 грн орендної плати, а також 1849,83 грн судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Закрити провадження у справі в частині вимог про стягнення 2685,72 грн земельного податку, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення в порядку передбаченому Господарським процесуальним кодексом України. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 03.12.2019.

Суддя В.Г. Кабакова

Повідомити учасників справи про відсутність у суду технічної можливості надавати інформацію про веб-адресу судового рішення у Єдиному державному реєстрі судових рішень, одночасно з врученням (надсиланням/видачі) копії повного або скороченого такого рішення до затвердження Положення про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи.

Повідомити учасників справи про можливість ознайомитись з електронною копією судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень за його веб-адресою: http://reyestr.court.gov.ua.