ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

20.11.2019 Справа № 905/1398/19

Суддя - Говорун О.В.

Секретар судового засідання - Коновалова А.І.

Особа, якій законом надано право звертатись до суду в інтересах інших осіб - керівник Маріупольської місцевої прокуратури № 2 Донецької області в інтересах держави в особі Маріупольської міської ради Донецької області.

Відповідач - Фізична особа-підприємець Рожко Ігор Павлович.

Про повернення земельної ділянки.

Представники учасників справи:

прокурор - Владимирець А.О.;

від позивача - не з`явився;

від відповідача - не з`явився.

Керівник Маріупольської місцевої прокуратури № 2 Донецької області (далі - прокурор) в інтересах держави в особі Маріупольської міської ради (далі - позивач) звернувся до господарського суду Донецької області з позовною заявою до Фізичної особи-підприємця Рожко Ігоря Павловича (далі - відповідач) про повернення земельної ділянки.

В обґрунтування позовних вимог прокурор посилається на порушення відповідачем інтересів територіальної громади м.Маріуполя, оскільки після закінчення договору оренди землі відповідач не повернув земельну ділянку Маріупольській міській раді.

У судовому засіданні прокурор просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

06.08.2019, 22.08.2019, 16.09.2019, 21.10.2019 відповідачу рекомендованими листами з повідомленням про вручення надсилались ухвали господарського суду Донецької області з датою та часом проведення судових засідань. Відповідні листи повернулись на адресу господарського суду Донецької області за закінченням встановленого строку зберігання.

22.10.2019 відповідачу телефонограмою було повідомлено про підготовче засідання у справі 04.11.2019 об 11:30 год.

Телефонограмою від 06.11.2019 відповідача було повідомлено про те, що ухвалою господарського суду Донецької області було закрито підготовче провадження у справі №905/1398/19 та призначено справу до розгляду по суті на 20.11.2019 об 11:30 год.

Відповідач відзив на позов не подав, заяв та клопотань від нього до суду не надходили.

Суд, дослідивши письмові докази у справі, встановив наступні факти та відповідні ним правовідносини.

Рішенням Маріупольської міської ради від 23.05.2006 №5/2-68 «Про надання земельної ділянки по пр.Ілліча в Іллічівському районі міста Фізичній особі-підприємцю Рожко І.П.» затверджено проект землеустрою щодо відведення із земель запасу строком на 10 років земельної ділянки (кадастровий номер :03:007:0163) площею 0,1000 га для технічного обслуговування і ремонту автомобілів; діяльності, пов`язаної з забезпеченням догляду за тілом (будівництво та наступна експлуатація станції технічного обслуговування, автомийки і сауни) по пр.Ілліча в Іллічівському районі міста Маріуполя (а.с.27).

03.06.2006 між позивачем (орендодавець) та відповідачем (орендар) укладено договір оренди земельної ділянки (далі - договір), за змістом п.п.1, 2 якого, орендодавець надає згідно з рішенням Маріупольської міської ради від 23.05.2006 №5/2-68, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку, яка знаходиться по пр.Ілліча в Іллічівському районі міста Маріуполя, площею 0,1000 га (а.с.29-31).

Відповідно до п.2 договору, на земельній ділянці буде знаходитись об`єкт нерухомого майна: станція технічного обслуговування, автомийка, сауна, а також інші об`єкти інфраструктури згідно проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

В пункті 6 договору, сторони погодили, що договір укладено на 10 (десять) років (до 23.05.2016).

Згідно з п.п.18, 19 договору, земельні ділянки передаються в оренду з метою та за цільовим призначенням: для технічного обслуговування та ремонту автомобілів; діяльності, пов`язаної з забезпеченням догляду за тілом (будівництво та наступна експлуатація станції технічного обслуговування автомийки та сауни). Орендар зобов`язаний зберігати орендодавцеві земельну ділянку у стані, не гіршому порівняно з тим, у якому він одержав її в оренду згідно акту приймання-передачі земельної ділянки.

Пунктом 25 договору передбачено, що після припинення дії договору орендар повертає орендодавцеві земельну ділянку у стані не гіршому порівняно з тим, у якому він одержав її в оренду.

Відповідно до п.41 договору, дія договору припиняється у разі закінчення строку, на який його було укладено.

Договір зареєстрований у Маріупольському міському відділі Донецької регіональної філії Державного підприємства «Центр Державного земельного кадастру», про що у книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі вчинено запис від 06.06.2006 №04.06.162.00114 (а.с.30 зворотній бік).

На виконання умов договору позивач передав, а відповідач прийняв у користування земельну ділянку площею 0,1000 га, кадастровий номер :03:007:0163, розташовану по пр.Іллічівському в Іллічівському районі м.Маріуполя, що підтверджується актом приймання-передачі земельної ділянки (а.с.36).

Згідно з ст.1 Закону України «Про оренду землі», оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Відповідно до ст.13 Закону України «Про оренду землі», договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 31 Закону України «Про оренду землі» визначено, що договір оренди землі припиняється в разі закінчення строку, на який його було укладено. Така умова передбачена і п.41 зазначеного вище договору.

25.05.2016 за №16-254/28 відповідач звернувся до позивача із заявою про поновлення договору оренди земельної ділянки від 03.06.2006 (а.с.22).

Згідно з зауваженнями юридичного департаменту Маріупольської міської ради від 06.07.2016 №05/1547, відповідач звернувся до позивача із заявою про продовження строку договору оренди земельної ділянки із пропуском строку, встановленого договором, а також не надав проект додаткової угоди до договору, внаслідок чого відсутні підстави для продовження строку оренди земельної ділянки площею 0,1000 га по пр.Нікопольському в Кальміуському районі міста (а.с.21).

Рішенням Маріупольської міської ради від 22.09.2016 №7/11-701 «Про поновлення строку оренди земельної ділянки по пр.Нікопольському в Кальміуському районі міста фізичній особі-підприємцю Рожкову І.П.» відмовлено у поновленні на 10 років строку оренди земельної ділянки площею 0,1000 га для розміщення та експлуатації будівель і споруд додаткових транспортних послуг та допоміжних операцій (будівництво та наступна експлуатація станції технічного обслуговування, автомийки та сауни) по пр. Нікопольському в Кальміуському районі міста фізичний особі-підприємцю Рожкові Ігореві Павловичу (а.с.16).

Відповідач доказів оскарження зазначеного рішення не надав, також відсутні і будь-які докази, які б свідчили про незгоду відповідача з зазначеними вище діями та актами позивача.

Відповідно до копії акту виїзного обстеження б/н від 22.04.2018, складеного головними спеціалістами відділу контролю за використанням активів департаменту по роботі з активами Маріупольської міської ради, земельна ділянка з кадастровим номером :03:007:0163, площею 0,1 га вільна від забудови (а.с.28).

Доказів подальшого (після спливу строку договору оренди) використання відповідачем спірної земельної ділянки суду надано не було.

Згідно з листом Головного управління ДФС у Донецькій області, станом на 12.04.2019 заборгованість відповідача з орендної плати фізичних осіб становить 5185,20 грн (а.с.43 зворотній бік).

Відповідно до ч.2 ст.291 Господарського кодексу України (далі - ГК України), договір оренди припиняється у разі закінчення строку, на який його було укладено.

Згідно з ст. 34 Закону України «Про оренду землі», у разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов`язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. Орендар не має права утримувати земельну ділянку для задоволення своїх вимог до орендодавця.

Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі (ч.1 ст.785 ЦК).

Умови повернення земельної ділянки позивачем та відповідачем були погоджені в договорі оренди земельної ділянки.

За змістом п. 25 договору, обов`язок повернення земельної ділянки покладений на орендаря. В той же час, умовами договору не визначений порядок повернення ділянки. Однак, як було зазначено вище, передача в користування відповідачу земельної ділянки відбулась за актом приймання-передачі (а.с.36), а отже цілком розумним та передбачуваним є повернення земельної ділянки у такий саме спосіб.

26.04.2019 за №26.6.3-25142-26.71 позивачем на адресу відповідача було направлено два примірника акту приймання-передачі земельної ділянки площею 0,1000 га за кадастровим номером :03:007:063 по просп. Нікопольському у Кальміуському районі міста (а.с.41).

Доказів підписання відповідачем зазначеного вище акту суду надано не було.

Таким чином, приймаючи до уваги, що строк дії договору сплив 23.05.2016, а земельна ділянка на дату прийняття рішення у справі, за актом приймання - передачі не повернута, суд приходить до висновку, що вимога прокурора про зобов`язання відповідача повернути позивачу орендовану земельну ділянку за актом прийому-передачі підлягає задоволенню.

Щодо наявності підстав для представництва прокурором інтересів держави в особі Маріупольської міської ради в цій справі суд зазначає наступне.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.1311 Конституції України, прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Згідно з ч.1, 3-4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», представництво прокурором інтересів держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті. Не допускається здійснення прокурором представництва в суді інтересів держави в особі державних компаній, а також у правовідносинах, пов`язаних із виборчим процесом, проведенням референдумів, діяльністю Верховної Ради України, Президента України, створенням та діяльністю засобів масової інформації, а також політичних партій, релігійних організацій, організацій, що здійснюють професійне самоврядування, та інших громадських об`єднань. Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді.

Частиною 3 статті 53 ГПК України передбачено, що у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Отже, виключними випадками, за яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, є порушення або загроза їх порушення.

При зверненні з позовом, в обґрунтування підстав для представництва, прокурор зазначив, що з моменту закінчення терміну дії договору позивачем не вживались жодні дії щодо повернення земельної ділянки, для подальшої можливості реалізації повноважень власника землі щодо передачі її в оренду іншим особам та надходження відповідних коштів з орендної плати за землю до місцевого бюджету.

У своєму листі від 26.04.2019 №264-9336-07 позивач зазначив, що не звертався до суду із позовною заявою про повернення земельної ділянки, спірна земельна ділянка за актом приймання-передачі не поверталась (а.с.15).

Відповідно до листа виконавчого комітету Маріупольської міської ради №26.4-14742-0.3 від 11.06.2019, департаментом по роботі з активами Маріупольської міської ради 26.04.2019 відповідачеві було направлено два примірника акту приймання-передачі земельної ділянки площею 0,1000 га з кадастровим номером :03:007:0163 по пр.Нікопольському у Кальміуському районі міста. Станом на 29.05.2019 акт приймання-передачі відповідачем підписано не було.

Таким чином, враховуючи, що позивач звернувся до відповідача з вимогою про повернення земельної ділянки 26.04.2019, тобто після спливу майже 3 років після закінчення строку договору оренди, а також не звертався до суду з вимогою до відповідача про повернення земельної ділянки, суд дійшов висновку, що позивач неналежно здійснює захист інтересів територіальної громади в частині вчинення дій спрямованих на повернення спірної земельної ділянки Маріупольській міській раді, з огляду на що, звернення прокурора в інтересах територіальної громади, в особі Маріупольської міської ради, до господарського суду в цій справі відповідає функції представництва прокуратурою інтересів територіальної громади та направлено на їх захист.

Сам факт незвернення до суду органу виконавчої влади з позовом, який би відповідав вимогам процесуального законодавства та відповідно мав змогу захистити інтереси держави, свідчить про те, що указані органи неналежно виконують свої повноваження, у зв`язку із чим у прокурора виникають обґрунтовані підстави для захисту інтересів держави, та звернення до суду з таким позовом.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 15.10.2019, справа №903/129/18.

Окрім цього, суд вважає за необхідне зазначити, що звернення прокурора до суду за захистом порушених інтересів територіальної громади не створює додаткових процесуальних привілеїв позивачу, порівняно з іншими учасниками судового процесу. Відсутні будь-які особливі процесуальні права чи обов`язки і у прокурора, як учасника судового процесу. Прокурор не звільнений від сплати судового збору у встановленому законом розмірі за подання до суду позовної заяви.

Згідно з ч.1 ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу.

Відповідно до ст.129 ГПК України, судові витрати покладаються на відповідача.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 129, 236-238 ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Зобов`язати Фізичну особу-підприємця Рожко Ігоря Павловича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний податковий номер - НОМЕР_1 ) повернути на користь Маріупольської міської ради (87555, Донецька область, м.Маріуполь, пр.-т.Миру, 70, ідентифікаційний код юридичної особи -33852448) земельну ділянку загальною площею 0,1000 га, кадастровий номер :03:007:0163, яка розташована за адресою: м.Маріуполь, Кальміуський (Іллічівський) район, за актом прийому-передачі.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Рожко Ігоря Павловича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний податковий номер - НОМЕР_1 ) на користь прокуратури Донецької області (87501, Донецька область, м.Маріуполь, вул.Університетська, 6, ідентифікаційний код юридичної особи - 25707002) судовий збір у розмірі 1921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) грн.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається в порядку встановленому ст. 257 ГПК України, з урахуванням п.п.17.5) п.п.17 п.1 Розділу ХІ Перехідні положення ГПК України, протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 02.12.2019.

Суддя О.В. Говорун