ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

про зупинення провадження у справі

04 грудня 2019 року м. ОдесаСправа № 916/2870/19
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі:

головуючого судді Л.В. Поліщук,

суддів: Л.О. Будішевська, С.В. Таран,

секретар судового засідання - І.В. Іванов,

за участю представників сторін:

від позивача: Ю.О. Розенбойм, С.О. Коротков,

від відповідача: К.Р. Ільченко,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Транс-Сервіс" про відвід судді Південно-західного апеляційного господарського суду Л.В. Поліщук при розгляді апеляційної скарги

Державного підприємства "Морський торговельний порт "Чорноморськ"

на ухвалу Господарського суду Одеської області від 17.10.2019 (суддя Волков Р.В., м. Одеса) про забезпечення позову

у справі № 916/2870/19

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Транс-Сервіс"

до відповідача Державного підприємства "Морський торговельний порт "Чорноморськ"

про визнання продовженим, визнання договору укладеним,

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Південно-західного апеляційного господарського суду перебуває апеляційна скарга Державного підприємства "Морський торговельний порт "Чорноморськ" на ухвалу Господарського суду Одеської області від 17.10.2019 про забезпечення позову у справі № 916/2870/19.

03.11.2019 через канцелярію до суду апеляційної інстанції надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Транс-Сервіс" про відвід головуючого судді Поліщук Л.В. у даній справі.

Заява мотивована тим, що постановою Одеського апеляційного господарського суду від 12 вересня 2018 року у справі № 916/1040/18 під головуванням судді Поліщук Л.В. була розглянута апеляційна скарга Акціонерного товариства "Рісоіл С.Л" (RISOIL.S.A) на ухвалу Господарського суду Одеської області від 11 червня 2018 року про забезпечення позову у справі за позовом ТОВ «Транс-Сервіс» до АТ «Рісоіл С.А.», ТОВ «Спільне підприємство Рисоіл Термінал», Державного підприємства «Адміністрація морських портів України», за участю у процесуальному статусі третьої особи Державного підприємства "Морський торговельний порт "Чорноморськ" про усунення перешкод у користуванні майном та зобов`язання вчинити певні дії. Отже, колегією суддів під головуванням судді Поліщук Л.В. була здійснена перевірка законності аналогічної за процесуальним характером ухвали (тобто про забезпечення позову), постановленої за заявою ТОВ «Транс-Сервіс» та за участю ДП «МТП «Чорноморськ». Таким чином, на думку заявника, має місце повне співпадіння суб`єктного складу учасників справи, що розглядається зараз, із суб`єктним складом у справі № 916/1040/18 (без врахування більш розширеного суб`єктного складу цієї справи). Додатково заявник зазначив, що в обох справах предметом спору є правовідносини, пов`язані із майном, що знаходиться на території ДП «МТП «Чорономорськ»: у справі № 916/1040/18 існував спір щодо користування морськими причалами, розташованими на території цього підприємства, а у даній справі існує спір щодо користування на умовах оренди портальними кранами, що знаходяться на балансі цього ж підприємства, та, до речі, використовуються на тих самих морських причалах, що й у справі №916/1040/18.

З огляду на вищевикладене керівник ТОВ «Транс-Сервіс» вважає наявними підстави для відводу, передбачені пунктом 5 частини 1 статті 35 ГПК України.

Представник Державного підприємства "Морський торговельний порт "Чорноморськ" у судовому засіданні 03.12.2019 заперечував проти задоволення вказаної заяви про відвід.

Дослідивши доводи заяви про відвід, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно зі ст.35 Господарського процесуального кодексу України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання, або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді. Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 36 цього Кодексу. До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя. Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Частиною 3 статті 38 ГПК України встановлено, що відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Самовідвід може бути заявлений не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Після спливу вказаного строку заявляти відвід (самовідвід) дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів з дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Відповідно до ч.ч. 1-3, 7-8, 11 ст. 39 Господарського процесуального кодексу України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу, він вирішує питання про зупинення провадження у справі. У цьому випадку вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 32 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід. Питання про відвід має бути розглянуто не пізніше двох днів з дня надходження заяви про відвід, а у випадку розгляду заяви про відвід суддею іншого суду - не пізніше десяти днів з дня надходження заяви про відвід. Суд вирішує питання про відвід без повідомлення учасників справи. За ініціативою суду питання про відвід може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід. За результатами вирішення заяви про відвід суд постановляє ухвалу.

Відвід - це процесуальний інститут, що містить умови, за яких особа не може брати участі у конкретній справі. Відвід судді в господарському процесі як правова категорія - це висловлена в письмовій формі недовіра судді господарського суду на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі внаслідок виявлення будь-якої особистої прихильності чи упередженості, заявлена учасником розгляду конкретної справи.

Право на подання заяви про відвід судді є однією з гарантій законності здійснення правосуддя і об`єктивності та неупередженості розгляду справи, оскільки статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини закріплено основні процесуальні гарантії, якими може скористатися особа при розгляді її позову в національному суді і до яких належить розгляд справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Стаття 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод вимагає суд у межах своїх повноважень бути неупередженим. Неупередженість зазвичай означає відсутність упередженості або суб`єктивного ставлення, що може бути оцінене багатьма способами (рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії").

Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що при об`єктивному підході до встановлення наявності упередженості суду (суддів) повинно бути визначено окремо від поведінки судді, чи існують очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. Коли це стосується органу, який засідає як суд присяжних, то визначається, окремо від персональної поведінки його членів, чи існують явні факти, що ставлять під сумнів неупередженість органу в цілому. Так само й у вирішенні питання щодо існування легітимних причин сумнівів у неупередженості конкретного судді (рішення у справах "Морель проти Франції", пункти 45-50; "Пескадор Валеро проти Іспанії", пункт 23) або органу, що засідає у вигляді суду присяжних (рішення у справі "Лука проти Румунії", пункт 40), позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є наявність обґрунтованості сумніву в неупередженості суду (рішення у справах "Ветштайн проти Швейцарії", пункт 44; "Пабла Кю проти Фінляндії", пункт 30; "Мікалефф проти Мальти", пункт 96).

У рішенні в справі "Білуха проти України" Європейський суд з прав людини з посиланням на його усталену практику вказав, що наявність безсторонності відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (пункт 49).

Стосовно об`єктивного критерію Суд указує на те, що при вирішенні питання, чи є у справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (рішення у справі "Білуха проти України", пункт 52).

Доводи заявника на те, що постановою Одеського апеляційного господарського суду від 12 вересня 2018 року у справі № 916/1040/18 під головуванням судді Поліщук Л.В. була розглянута апеляційна скарга Акціонерного товариства "Рісоіл С.Л" (RISOIL.S.A) на ухвалу Господарського суду Одеської області від 11 червня 2018 року про забезпечення позову, не заслуговують на увагу з огляду на наступне.

По-перше, постановою Верховного Суду від 03.12.2018 ухвалу Господарського суду Одеської області від 11.06.2018 та постанову Одеського апеляційного господарського суду від 12.09.2018 у справі № 916/1040/18 залишено без змін.

По-друге, у світлі положень ч. 4 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Таким чином, наведені заявником у заяві про відвід суддів доводи не можуть бути визнані об`єктивно обґрунтованими, оскільки вони не свідчать про упередженість та необ`єктивність головуючого судді Поліщук Л.В. у розгляді справи № 916/2870/19, її зацікавленість в ухваленні певного рішення у цій справі чи про необ`єктивне ставлення до учасників справи, є непідтвердженими та ґрунтуються виключно на припущеннях заявника, а отже, не є підставою для задоволення зазначеної заяви у розумінні положень ст. 35 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно із ч. 1 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України визначення судді, а в разі колегіального розгляду - судді-доповідача для розгляду конкретної справи здійснюється Єдиною судовою інформаційно-телекомунікаційною системою під час реєстрації документів, зазначених в частині другій статті 6 цього Кодексу, а також в інших випадках визначення складу суду на будь-якій стадії судового процесу, з урахуванням спеціалізації та рівномірного навантаження для кожного судді, за принципом випадковості та в хронологічному порядку надходження справ.

Враховуючи, що відвід головуючому судді Поліщук Л.В. визнаний необґрунтованим, справа №916/2870/19 підлягає передачі для автоматичного розподілу для визначення судді в порядку, встановленому ч. 1 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до п. 5 ст. 1 ст. 228 Господарського процесуального кодексу України суд має право за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку надходження заяви про відвід судді.

Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги положення ст. 32 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів вважає за необхідне зупинити провадження у даній справі до вирішення поданої заяви про відвід головуючого судді Поліщук Л.В. та передати справу № 916/2870/19 за апеляційною скаргою Державного підприємства "Морський торговельний порт "Чорноморськ" на ухвалу Господарського суду Одеської області від 17.10.2019 на автоматизований розподіл до вирішення питання про відвід вказаної судді.

Керуючись ст.ст. 35, 38, 39, 228, 232-236, 240, 281 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В:

Визнати необґрунтованим заявлений Товариством з обмеженою відповідальністю "Транс-Сервіс" відвід головуючому судді у справі № 916/2870/19 Поліщук Л.В.

Зупинити провадження у справі № 916/2870/19 за апеляційною скаргою Державного підприємства "Морський торговельний порт "Чорноморськ" до вирішення питання про відвід головуючого судді Поліщук Л.В.

Передати справу №916/2870/19 для автоматизованого розподілу для визначення судді в порядку, встановленому ч. 1 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвала набирає законної сили відповідно до положень ст. 235 Господарського процесуального кодексу України негайно після її проголошення та не підлягає оскарженню.

Головуючий суддя Л.В. Поліщук

Суддя Л.О. Будішевська

Суддя С.В. Таран