ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" листопада 2019 р. Справа№ 910/2278/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Куксова В.В.

суддів: Тищенко А.І.

Яковлєва М.Л.

при секретарі Даниленко Т.О.

за участю представників учасників справи: згідно протоколу судового засідання від 27.11.2019.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛАН ФУД"

на рішення Господарського суду міста Києва

від 04.07.2019 (повний текст складено 25.07.2019)

у справі №910/2278/19 (суддя Удалова О.Г.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Молочна слобода"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛАН ФУД"

про стягнення 505 762,83 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Молочна слобода" (надалі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛАН ФУД" (надалі - відповідач) про стягнення 505 762,83 грн., з яких: 409 692,30 грн. - основна заборгованість, 65 846,94 грн. - пеня, 5 849,20 грн. - 3% річних та 24 374,39 грн. - інфляційні втрати.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов Договору № 05КФ14-1 від 01.02.2014 в частині повної та своєчасної оплати вартості поставленого товару.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 04.07.2019 позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Молочна слобода" задоволено частково.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛАН ФУД" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Молочна слобода" заборгованість у розмірі 404 692 (чотириста чотири тисячі шістсот дев`яносто дві) грн. 30 коп., пеню у розмірі 64 351 (шістдесят чотири тисячі триста п`ятдесят одна) грн. 20 коп., інфляційні втрати у розмірі 24 374 (двадцять чотири тисячі триста сімдесят чотири) грн. 39 коп., 3% річних у розмірі 5 849 (п`ять тисяч вісімсот сорок дев`ять) грн. 20 коп. та судовий збір у розмірі 7 489 (сім тисяч чотириста вісімдесят дев`ять) грн. 01 коп. В іншій частині позову відмовлено.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "ЛАН ФУД" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 04.07.2019 у справі №910/2278/19 та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Підставою для скасування рішення суду скаржник зазначив, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, судом неправильно застосовано норми матеріального та порушено норми процесуального права. Зазначаючи при цьому, що в матеріалах справи відсутні належні докази підтверджуючі фактичну поставку товарів з належними документами.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.09.2019 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛАН ФУД" передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді (судді-доповідача) Куксова В.В., судді Яковлєва М.Л., Тищенко А.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 09.09.2019 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛАН ФУД" на рішення Господарського суду міста Києва від 04.07.2019 у справі №910/2278/19 - залишено без руху, надано скаржнику строк не більше десяти днів з дня отримання копії даної ухвали для усунення недоліків апеляційної скарги, зазначених у її мотивувальній частині.

10.10.2019 від скаржника через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів надійшла заява про усунення недоліків апеляційної скарги, до якої додане платіжне доручення № N1CRA5115M від 07.10.2019 про сплату судового збору у розмірі 11380,00 грн.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.10.2019 задоволено клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Лан Фуд" про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 04.07.2019 у справі № 910/2278/19.

Відновлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Лан Фуд" строк для подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду міста Києва від 04.07.2019 у справі №910/2278/19.

Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛАН ФУД" на рішення Господарського суду міста Києва від 04.07.2019 у справі №910/2278/19. Призначено справу до розгляду на 13.11.2019.

28.10.2019 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого останній просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

12.11.2019 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від відповідача надійшла заява про перенесення судового засідання. В обґрунтування заяви про перенесення судового засідання відповідач зазначив, що в день судового засідання директор перебуватиме у відрядженні за межами м. Києва та фізично не може бути присутнім на засіданні.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.11.2019 відкладено розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛАН ФУД" на 27.11.2019.

26.11.2019 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від відповідача надійшла заява про перенесення судового засідання. В обґрунтування заяви про перенесення судового засідання відповідач зазначив, що в директор знаходиться на лікарняному та не може бути присутнім на засіданні.

В судовому засіданні 27.11.2019 представник позивача заперечив проти доводів викладених в апеляційній скарзі з урахуванням пояснень на апеляційну скаргу поданих під час апеляційного провадження, та просив відмовити в її задоволенні, а рішення Господарського суду міста Києва від 04.07.2019 у справі № 910/2278/19 залишити без змін.

Скаржник в судове засідання 27.11.2019 не з`явився.

Частиною 12 статті 270 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Оскільки явка учасників апеляційного провадження в судові засідання не була визнана обов`язковою, зважаючи на наявні в матеріалах справи докази належного повідомлення скаржника про місце, дату і час судового розгляду, а також враховуючи те, що судочинство здійснюється, зокрема, на засадах рівності та змагальності сторін і учасники судового провадження на власний розсуд користуються наданими їм процесуальними правами, зокрема, правом на участь у судовому засіданні, суд апеляційної інстанції вирішив розглядати дану справу за відсутності скаржника та його повноваженого представника за наявними у справі матеріалами, а отже його клопотання про відкладення розгляду справи не підлягає задоволенню.

В судовому засіданні 27.11.2019 було оголошено вступну та резолютивну частини постанови суду.

У відповідності до вимог ч. ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, заслухавши пояснення представника позивача, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, Північний апеляційний господарський суд встановив наступне.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 01.02.2014 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Молочна слобода" (постачальником) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ЛАН ФУД" (покупцем) було укладено Договір № 05КФ14-01, відповідно до п. 1.1 якого постачальник зобов`язується передавати у власність покупця молочні продукти торгової марки "Заречье" (виробник ПАТ "Куп`янський молочноконсервний комбінат"), надалі - товар, згідно письмової заявки, а покупець зобов`язується прийняти цей товар та своєчасно здійснювати його оплату на умовах даного договору.

Партією товару є товар, що відвантажений за одним видатковим документом (накладною) (п. 1.2 Договору).

Пунктом 3.1 Договору визначено, що ціна на товар встановлюється у національній валюті (гривнях) у видаткових накладних, які є невід`ємною частиною цього договору.

Ціна товару включає витрати на упаковку, маркування, навантаження на транспортний засіб та доставку. Загальна сума договору обумовлюється сумами, зазначеними у видаткових накладних на кожну партію товару (п. 3.2 Договору).

Відповідно до п. 3.3 Договору покупець здійснює оплату за партію товару протягом 60 календарних днів з моменту поставки, шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника з зазначенням у платіжному дорученні номера договору та номера накладної, за якими здійснюється оплата.

Згідно з п. 3.5 Договору сторони за договором ведуть кількісний та підсумковий облік поставленого і отриманого товару з обов`язковим підписанням актів звірки за кожний місяць до 20 числа місяця наступного за звітним.

Товар повинен бути повністю поставлений протягом не більш 3 робочих днів з моменту отримання заявки. Усі заявки направляються постачальнику на телефон-факс 8 або на електронну адресу: (п. 4.1 Договору). Згідно узгодженої заявки, постачальник здійснює поставку товару покупцю (п. 4.4 Договору).

Відповідно до змісту п. 4.5 Договору, при поставці товару на умовах DDP по Інкотермс 2000 р. на склад покупця, поставка здійснюється за адресою: м. Київ, вул. Велика Окружна, 11А, "Столичний ринок" "Умови поставки DDP означають, що постачальник зобов`язаний надати товар в розпорядження покупця в невідвантаженому вигляді на транспортному засобі в названому місці призначення в узгоджену дату або в межах узгодженого для поставки строку).

Даний договір згідно з п. 8.1 набирає сили з 01.02.2014 та діє до 31.12.2015, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами зобов`язань. У разі, коли до кінця строку дії договору не надійдуть інші пропозиції (заяви) будь-якої зі сторін, термін його чинності автоматично продовжується на кожен наступний календарний рік (п. 8.2 Договору).

Судовою колегією встановлено, що позивач, виконуючи взяті на себе згідно Договору зобов`язання, поставив, а відповідач прийняв товар на суму 1 342 372,56 грн., що підтверджується накладними на відпуск товарно-матеріальних цінностей № ФТД00005729 від 30.01.2018 на суму 181 440,00 грн., № ФТД00005732 від 30.01.2018 на суму 1 202,40 грн., № ФТД00006004 від 30.01.2018 на суму 1 522,80 грн., № ФТД00006605 від 31.01.2018 на суму 97 200,00 грн., № ФТД00007219 від 05.02.2018 на суму 5 720,76 грн., № ФТД00007734 від 07.02.2018 на суму 4 294,80 грн., № ФТД00009908 від 16.02.2018 на суму 6 892,08 грн., № ФТД00010786 від 21.02.2018 на суму 4 862,70 грн., № ФТД00012435 від 27.02.2018 на суму 133 618,50 грн., № ФТД00014372 від 09.03.2018 на суму 9 086,16 грн., № ФТД00015053 від 12.03.2018 на суму 442,08 грн., № ФТД00015328 від 13.03.2018 на суму 171 072,00 грн., № ФТД00015330 від 13.03.2018 на суму 5 961,48 грн., № ФТД00018680 від 28.03.2018 на суму 129 600,00 грн., № ФТД00019437 від 29.03.2018 на суму 38 880,00 грн., № ФТД00022727 від 16.04.2018 на суму 11 049,96 грн., № ФТД00026899 від 07.05.2018 на суму 211 466,88 грн., № ФТД00030364 від 23.05.2018 на суму 1 428,00 грн., № ФТД00030729 від 24.05.2018 на суму 3 318,00 грн., № ФТД00031076 від 29.05.2018 на суму 7 109,28 грн., № ФТД00031404 від 30.05.2018 на суму 4 662,00 грн., № ФТД00032897 від 07.06.2018 на суму 14 667,90 грн., № ФТД00034225 від 14.06.2018 на суму 17 112,60 грн., № ФТД00034922 від 18.06.2018 на суму 24 334,20 грн., № ФТД00035368 від 19.06.2018 на суму 3 105,90 грн., № ФТД00035410 від 21.06.2018 на суму 38 880,00 грн., № ФТД00035668 від 22.06.2018 на суму 1 285,20 грн., № ФТД00036854 від 02.07.2018 на суму 48 088,80 грн., № ФТД00037689 від 06.07.2018 на суму 22 320,90 грн., № ФТД00038963 від 11.07.2018 на суму 11 977,20 грн., № ФТД00040393 від 19.07.2018 на суму 1 606,50 грн., № ФТД00041013 від 24.07.2018 на суму 16 105,86 грн., № ФТД00041298 від 25.07.2018 на суму 11 566,20 грн., № ФТД00042097 від 31.07.2018 на суму 26 708,70 грн., № ФТД00042824 від 03.08.2018 на суму 7 073,28 грн., № ФТД00044333 від 14.08.2018 на суму 17 365,20 грн., № ФТД00045618 від 23.08.2018 на суму 9 188,64 грн., № ФТД00046895 від 31.08.2018 на суму 12 530,40 грн., № ФТД00048728 від 13.09.2018 на суму 15 788,40 грн., № ФТД00049641 від 19.09.2018 на суму 2 246,40 грн. та № ФТД00050285 від 25.09.2018 на суму 9 590,40 грн.

Як вбачається зі змісту долучених до матеріалів справи копій банківських виписок з особового рахунку позивача б/н від 15.02.2019, б/н від 18.02.2019 та б/н від 29.05.2019, відповідачем було здійснено часткову оплату вартості поставленого позивачем товару у загальному розмірі 846 441,86 грн.

Крім цього, у зв`язку зі зменшенням ціни на поставлений згідно з накладними на відпуск товарно-матеріальних цінностей № ФТД00015328 від 13.03.2018 та № ФТД00026899 від 07.05.2018 товар на загальну суму 91 238,40 грн., позивачем 01.06.2018 було здійснено коригування податкових накладних № 1655 від 13.03.2018 та № 1068 від 07.05.2018, що підтверджується розрахунками коригування кількісних і вартісних показників № 330 від 31.05.2018 та № 329 від 31.05.2018.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач вказує на наявність у відповідача заборгованості у розмірі 404 692,30 грн. за накладними на відпуск товарно-матеріальних цінностей № ФТД00005729 від 30.01.2018, № ФТД00026899 від 07.05.2018, № ФТД00030364 від 23.05.2018, № ФТД00030729 від 24.05.2018, № ФТД00031076 від 29.05.2018, № ФТД00031404 від 30.05.2018, № ФТД00032897 від 07.06.2018, № ФТД00034225 від 14.06.2018, № ФТД00034922 від 18.06.2018, № ФТД00035368 від 19.06.2018, № ФТД00035410 від 21.06.2018, № ФТД00035668 від 22.06.2018, № ФТД00036854 від 02.07.2018, № ФТД00037689 від 06.07.2018, № ФТД00038963 від 11.07.2018, № ФТД00040393 від 19.07.2018, № ФТД00041013 від 24.07.2018, № ФТД00041298 від 25.07.2018, № ФТД00042097 від 31.07.2018, № ФТД00042824 від 03.08.2018, № ФТД00044333 від 14.08.2018, № ФТД00045618 від 23.08.2018, № ФТД00046895 від 31.08.2018, № ФТД00048728 від 13.09.2018, № ФТД00049641 від 19.09.2018 та № ФТД00050285 від 25.09.2018, яку позивач просить стягнути з відповідача в судовому порядку.

Заперечуючи проти позовних вимог, відповідач зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази підтверджуючі фактичну поставку товарів.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що станом на момент ухвалення рішення у справі заборгованість відповідача з оплати вартості поставленого позивачем товару становить 404 692,30 грн. (1 342 372,56 грн. - 937 680,26 грн.), доказів сплати якої відповідачем суду надано не було.

Розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛАН ФУД", колегія суддів дійшла висновку, що вона не підлягає задоволенню з огляду на наступне

Частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до частини 2 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.

Нормами статті 11 Цивільного кодексу України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно ч. 1 статті 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Укладений між сторонами Договір за своєю природою є договором поставки, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 54 Цивільного кодексу України.

Вказаний договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань, а саме майново-господарських зобов`язань згідно ст. ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст. ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов`язковим для виконання сторонами.

Положеннями ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України передбачено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у обумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Поряд з цим, стаття 712 Цивільного кодексу України регулює відносини, що виникають із договору поставки. Так, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 712 Цивільного кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості регулювання укладення та виконання договорів поставки, у тому числі договору поставки товару для державних потреб.

Згідно з ч. 1 ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та перевірено судовою колегією, поставка товару на виконання умов Договору № 05КФ14-01 від 01.02.2014 була здійснена позивачем у період з 30.01.2018 по 25.09.2018 на загальну суму 1 342 372,56 грн., про що свідчать підписані з обох сторін накладні на відпуск товарно-матеріальних цінностей, копії яких містяться у матеріалах справи.

Відповідно до ст. 691 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу.

Згідно з ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Пунктом 3.3 Договору встановлено, що покупець здійснює оплату за партію товару протягом 60 календарних днів з моменту поставки, шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника з зазначенням у платіжному дорученні номера договору та номера накладної, за якими здійснюється оплата.

З наведених положень Договору вбачається, що відповідач зобов`язаний був оплачувати поставлену продукцію на умовах відтермінування платежу, а саме протягом 60 календарних днів від дати поставки партії товару.

Твердження скаржника про відсутність належних та допустимих доказів підтверджуючих фактичну поставку товарів з належними документами, судовою колегією оцінюються критично, оскільки в матеріалах справи наявні накладні на відпуск товарно-матеріальних цінностей з зазначенням дати сплати, підписані та скріплені печатками сторін, водночас, як вбачається із матеріалів справи, партією товару згідно п. 1.2 Договору є товар, що відвантажений за одним видатковим документом (накладною).

Таким чином, враховуючи положення ст. 530 Цивільного кодексу України та зміст п.п. 1.2, 3.3 Договору строк виконання відповідачем грошового зобов`язання по оплаті вартості поставленого позивачем товару настав:

- за накладною № ФТД00005729 від 30.01.2018 - 02.04.2018 включно (зважаючи на те, що останній день строку оплати товару припадає на 31.03.2018 - суботу, строк оплати відповідно до ч. 5 ст. 254 Цивільного кодексу України переноситься на наступний робочий);

- за накладною № ФТД00026899 від 07.05.2018 - 06.07.2018 включно;

- № ФТД00030364 від 23.05.2018 - 23.07.2018 включно (зважаючи на те, що останній день строку оплати товару припадає на 22.07.2018 - неділю, строк оплати відповідно до ч. 5 ст. 254 Цивільного кодексу України переноситься на наступний робочий);

- № ФТД00030729 від 24.05.2018 - 23.07.2018 включно;

- № ФТД00031076 від 29.05.2018 - 30.07.2018 включно (зважаючи на те, що останній день строку оплати товару припадає на 28.07.2018 - суботу, строк оплати відповідно до ч. 5 ст. 254 Цивільного кодексу України переноситься на наступний робочий);

- № ФТД00031404 від 30.05.2018 - 30.07.2018 включно (зважаючи на те, що останній день строку оплати товару припадає на 29.07.2018 - неділю, строк оплати відповідно до ч. 5 ст. 254 Цивільного кодексу України переноситься на наступний робочий);

- № ФТД00032897 від 07.06.2018 - 06.08.2018 включно;

- № ФТД00034225 від 14.06.2018 - 14.08.2018 включно;

- № ФТД00034922 від 18.06.2018 - 17.08.2018 включно;

- № ФТД00035368 від 19.06.2018 - 20.08.2018 включно (зважаючи на те, що останній день строку оплати товару припадає на 18.08.2018 - суботу, строк оплати відповідно до ч. 5 ст. 254 Цивільного кодексу України переноситься на наступний робочий);

- № ФТД00035410 від 21.06.2018 - 20.08.2018 включно;

- № ФТД00035668 від 22.06.2018 - 21.08.2018 включно;

- № ФТД00036854 від 02.07.2018 - 31.08.2018 включно;

- № ФТД00037689 від 06.07.2018 - 04.09.2018 включно;

- № ФТД00038963 від 11.07.2018 - 10.09.2018 включно (зважаючи на те, що останній день строку оплати товару припадає на 09.09.2018 - неділю, строк оплати відповідно до ч. 5 ст. 254 Цивільного кодексу України переноситься на наступний робочий);

- № ФТД00040393 від 19.07.2018 - 17.09.2018 включно;

- № ФТД00041013 від 24.07.2018 - 24.09.2018 включно (зважаючи на те, що останній день строку оплати товару припадає на 22.09.2018 - суботу, строк оплати відповідно до ч. 5 ст. 254 Цивільного кодексу України переноситься на наступний робочий);

- № ФТД00041298 від 25.07.2018 - 24.09.2018 включно (зважаючи на те, що останній день строку оплати товару припадає на 23.09.2018 - неділю, строк оплати відповідно до ч. 5 ст. 254 Цивільного кодексу України переноситься на наступний робочий);

- № ФТД00042097 від 31.07.2018 - 01.10.2018 включно (зважаючи на те, що останній день строку оплати товару припадає на 29.09.2018 - суботу, строк оплати відповідно до ч. 5 ст. 254 Цивільного кодексу України переноситься на наступний робочий);

- № ФТД00042824 від 03.08.2018 - 02.10.2018 включно;

- № ФТД00044333 від 14.08.2018 - 12.10.2018 включно;

- № ФТД00045618 від 23.08.2018 - 22.10.2018 включно;

- № ФТД00046895 від 31.08.2018 - 30.10.2018 включно;

- № ФТД00048728 від 13.09.2018 - 12.11.2018 включно;

- № ФТД00049641 від 19.09.2018 - 19.11.2018 включно (зважаючи на те, що останній день строку оплати товару припадає на 18.11.2018 - неділю, строк оплати відповідно до ч. 5 ст. 254 Цивільного кодексу України переноситься на наступний робочий);

- № ФТД00050285 від 25.09.2018 - 26.11.2018 (зважаючи на те, що останній день строку оплати товару припадає на 24.11.2018 - суботу, строк оплати відповідно до ч. 5 ст. 254 Цивільного кодексу України переноситься на наступний робочий).

У той же час, судовою колегією встановлено, що відповідачем вартість поставленого позивачем товару оплачено частково в сумі 937 680,26 грн. (846 441,86 грн. (сума підтверджена банківськими виписками) + 91 238,40 грн. (сума, на яку позивачем зменшено вартість товару за накладними № ФТД00015328 від 13.03.2018 та № ФТД00026899 від 07.05.2018)).

Водночас, колегія суддів зазначає, що в матеріалах справи наявний Акт звіряння розрахунків, підписаний та скріплений печатками сторін, з якого вбачається про наявну заборгованість відповідача перед позивачем.

Статтею 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зазначене також кореспондується з нормами ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Враховуючи вищевикладене, а також те, що наявність заборгованості відповідача за Договором (за спірними накладними) підтверджується наявними в матеріалах справи доказами та відповідачем не спростована, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги в цій частині є обґрунтовані та такі, що підлягають задоволенню.

Крім того, позивачем заявлено до стягнення з відповідача пеню у розмірі 65 846,94 грн., 3% річних у розмірі 5 849,20 грн. та інфляційних втрат у розмірі 24 374,39 грн.

Колегією суддів встановлено, що відповідач у встановлений Договором строк свого обов`язку по перерахуванню коштів не виконав, допустивши прострочення виконання грошового зобов`язання, тому дії відповідача є порушенням договірних зобов`язань (ст. 610 Цивільного кодексу України), і він вважається таким, що прострочив (ст. 612 Цивільного кодексу України), відповідно є підстави для застосування встановленої законом відповідальності.

Пунктом 3 частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно з ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Пунктом 6.2 Договору визначено, що у разі прострочення покупцем оплати партії товару продавець має право вимагати, а покупець зобов`язаний сплатити пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період вчинення правопорушення у сфері господарювання, від суми заборгованості (невиконаного зобов`язання), за кожен день прострочення виконання зобов`язання.

Судом встановлено факт прострочення виконання відповідачем зобов`язання по оплаті вартості поставленого позивачем товару, проте суд здійснює перерахунок пені на предмет правильності її нарахування та з урахуванням встановлених судом дат, з яких відповідач є таким, що прострочив виконання свого зобов`язання.

Перевіривши розрахунок розміру пені, що підлягає стягненню за прострочення виконання грошового зобов`язання, судова колегія дійшла висновку до стягнення з відповідача на користь позивача 64 351,20 грн. В задоволенні іншої частини заявленої до стягнення пені (1 495,74 грн.) суд відмовляє з огляду на те, що вона обрахована позивачем невірно.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Нарахування інфляційних витрат на суму боргу та 3% річних є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Колегія суддів перевіривши, наданий позивачем розрахунок 3% річних та інфляційних втрат дійшла висновку, що він є арифметично вірний, у зв`язку з чим судова колегія дійшла висновку, що вимоги позивача про стягнення 3% річних у розмірі 5 849,20 грн. та інфляційних втрат у розмірі 24 374,39 грн. підлягають задоволенню.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки відповідають дійсним обставинам справи і підтверджуються достовірними доказами, а тому рішення Господарського суду міста Києва від 04.07.2019 у справі №910/2278/19 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи і підстав для його скасування не вбачається

Згідно з ст. 17 Закону України "Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.

За змістом рішення Європейського суду з прав людини у справі "Кузнєцов та інші проти Російської Федерації" зазначено, що одним із завдань вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті, вмотивоване рішення дає можливість стороні апелювати проти нього, нарівні з можливістю перегляду рішення судом апеляційної інстанції.

Така позиція є усталеною практикою Європейського суду з прав людини (справи "Серявін та інші проти України", "Проніна проти України") і з неї випливає, що ігнорування судом доречних аргументів сторони є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Так, у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини зазначає, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року).

Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії" (Hirvisaari v. Finland), №49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).

Відповідно до ст. ст. 73, 74, 77 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

З огляду на викладене, судова колегія приходить до висновку про те, що апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛАН ФУД" на рішення Господарського суду міста Києва від 04.07.2019 у справі №910/2278/19 є необґрунтованою та такою, що задоволенню не підлягає.

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛАН ФУД" - залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду міста Києва від 04.07.2019 у справі №910/2278/19 - залишити без змін.

Матеріали справи №910/2278/19 повернути до господарського суду першої інстанції.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Cуду в порядку та строки, передбачені ГПК України.

Повний текст постанови складено 02.12.2019.

Головуючий суддя В.В. Куксов

Судді А.І. Тищенко

М.Л. Яковлєв