ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" грудня 2019 р. Справа№ 910/7252/17

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Гаврилюка О.М.

суддів: Майданевича А.Г.

Ткаченка Б.О.

секретар судового засідання Нікітенко А.В.

за участю представників згідно із протоколом судового засідання від 02.12.2019

розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця"

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 16.10.2019 (повний текст ухвали складено та підписано 21.10.2019)

у справі № 910/7252/17 (суддя Літвінова М.Є.)

за позовом ВІЕР Глобал Партнерс, Л.П.

до 1. Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця"

2. Державного територіально-галузевого об`єднання "Південно-Західна залізниця"

про стягнення 8 557 835,42 доларів США (що еквівалентно 228 774 731,56 грн.) та 83 336 537,26 грн.

за зустрічним позовом Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця"

до ВІЕР Глобал Партнерс, Л.П.

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача за зустрічним позовом Державне територіально-галузеве об`єднання "Південно-Західна залізниця"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача за зустрічним позовом Публічне акціонерне товариство "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк"

про визнання зобов`язання припиненим та про зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

У підготовчому засіданні 16.10.2019 Акціонерним товариством "Українська залізниця" подано заяву про відвід судді Літвінової М.Є. від розгляду справи № 910/7252/17, яка мотивована тим, що судом неодноразово було відмовлено Акціонерному товариству "Українська залізниця" в задоволенні ряду заявлених ним клопотань у межах цієї справи. Заявник вважає, що такі безпідставні відмови викликають сумніви в упередженості та об`єктивності судді у цій справі та заважають відповідачу реалізовувати свої процесуальні права.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.10.2019 визнано заявлений відвід судді Літвінової М.Є від розгляду справи № 910/7252/17 необґрунтованим. Зупинено провадження у справі № 910/7252/17, заяву Акціонерного товариства "Українська залізниця" про відвід судді Літвінової М.Є. від розгляду справи № 910/7252/17 передано для визначення судді в порядку, встановленому ч. 1 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України.

Не погоджуючись із винесеною ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.10.2019, Акціонерне товариство "Українська залізниця" звернулося з апеляційною скаргою, в якій просить прийняти апеляційну скаргу до розгляду та відкрите апеляційне провадження у справі № 910/7252/17. Скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 16.10.2019 про зупинення провадження у справі № 910/7252/17 за первісним позовом ВІЕР Глобал Партнерс, Л.П. до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" та Державного територіально-галузевого об`єднання "Південно-Західна залізниця" про стягнення заборгованості за кредитним договором про відкриття кредитної лінії № 20-3759/2-1 від 29.12.2011 та за зустрічним позовом Акціонерного товариства "Українська залізниця" про визнання зобов`язання по сплаті відсотків за користування кредитними коштами припиненим та зобов`язання вчинити дії, та передати справу на розгляд до Господарського суду міста Києва. Судові витрати покласти на відповідача.

Підстава апеляційної скарги обґрунтовується тим, що зупинення провадження у справі, у зв`язку із заявленням відводу судді є правом суду, а не обов`язком, та повинно здійснюватись лише у разі наявності достатніх обґрунтованих підстав цього. Однак, зупиняючи провадження, судом не наведено обґрунтованих підстав такого зупинення.

Згідно із витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.11.2019 справу № 910/7252/17 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Гаврилюк О.М., судді: Майданевич А.Г., Ткаченко Б.О.

Північний апеляційний господарський суд визнав подані матеріали апеляційної скарги достатніми для відкриття апеляційного провадження. Заперечень проти відкриття апеляційного провадження на час постановлення ухвали до суду не надійшло.

Суддя-доповідач доповів колегії суддів про закінчення проведення підготовчих дій та про необхідність призначення справи до розгляду.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.11.2019 відкрито апеляційне провадження у справі № 910/7252/17 за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 16.10.2019 у визначеному складі. Закінчено проведення підготовчих дій. Призначено справу до розгляду у судовому засіданні 02.12.2019.

22.11.2019 від позивача за первісним позовом через відділ канцелярії суду надійшов відзив на апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця", у якому зазначає, що перегляд в апеляційному порядку оскаржуваної ухвали не матиме жодних правових наслідків для учасників справи, оскільки вказане судове рішення вже вичерпало свою дію, у зв`язку із усуненням обставин, які зумовили зупинення провадження у справі № 910/7252/17 та подальшим поновленням провадження у справі (вказана позиція відповідає висновкам Верховного Суду в ухвалі від 17.07.2019 у справі № 925/819/17).

Представник Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" у судовому засіданні 02.12.2019 надав додаткові пояснення по суті спору.

Згідно із ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи, які містять докази повідомлення всіх учасників судового процесу про дату, час та місце судового засідання, з метою дотримання процесуальних строків вирішення спору, враховуючи положення ч. 12 ст. 270 ГПК, судова колегія ухвалила розглядати апеляційну скаргу за відсутності інших учасників справи.

Згідно із ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Колегія суддів, розглянувши наявні матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, доводи відзиву на апеляційну скаргу, перевіривши юридичну оцінку фактичних обставин даної господарської справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, встановила наступне.

Як вже зазначалось та вбачається із матеріалів справи, у підготовчому засіданні 16.10.2019 Акціонерним товариством "Українська залізниця" подано заяву про відвід судді Літвінової М.Є. від розгляду справи № 910/7252/17, яка мотивована тим, що судом неодноразово було відмовлено Акціонерному товариству "Українська залізниця" в задоволенні ряду заявлених ним клопотань у межах цієї справи. Заявник вважає, що такі безпідставні відмови викликають сумніви в упередженості та об`єктивності судді у цій справі та заважають відповідачу реалізовувати свої процесуальні права.

Право подавати заяву про відвід судді є однією з гарантій законності здійснення правосуддя і об`єктивності та неупередженості розгляду справи. Статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованою Верховною Радою України (Закон України від 17.07.1997 № 475/97-ВР), закріплені основні процесуальні гарантії, якими може скористатися особа при розгляді її цивільного позову в національному суді, серед яких - розгляд справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Бочан проти України" (Заява №7577/02) від 03.05.2007 суд нагадує, що "безсторонність", в сенсі п. 1 статті 6, має визначатися відповідно до суб`єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі - тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об`єктивного критерію - тобто, чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу. Відповідно до об`єктивного критерію має бути визначено, чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо відсутності безсторонності судів. У цьому зв`язку навіть зовнішні ознаки мають певне значення. Ключовим питанням є питання довіри, яку суди в демократичному суспільстві мають вселяти суспільству і, перш за все, сторонам у процесі.

В рішенні у справі "Олександр Волков проти України" від 09.01.2013 зазначено наступне. Як правило, безсторонність означає відсутність упередженості та необ`єктивності. Згідно з усталеною практикою Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно встановлюватися згідно з: (І) суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (ІІ) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (див., серед інших, рішення у справах "Фей проти Австрії", від 24.02.1993, Series A N 255, пп. 28 та 30, та "Веттштайн проти Швейцарії", заява № 33958/96, п. 42, ECHR 2000-XII). Проте між суб`єктивною та об`єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об`єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об`єктивний критерій), а й може бути пов`язана з питанням його або її особистих переконань (суб`єктивний критерій) (рішення у справі "Кіпріану проти Кіпру", заява № 73797/01, п. 119, ECHR 2005-XIII). Отже, у деяких випадках, коли докази для спростування презумпції суб`єктивної безсторонності судді отримати складно, додаткову гарантію надасть вимога об`єктивної безсторонності (див. рішення від 10 червня 1996 року у справі "Пуллар проти Сполученого Королівства", п. 32, Reports 1996-III). У цьому відношенні навіть вигляд має певну важливість - іншими словами, "має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється". Адже йдеться про довіру, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість (рішення від 26.10.1984 у справі "Де Куббер проти Бельгії", Series A, №86). Насамкінець, концепції незалежності та об`єктивної безсторонності тісно пов`язані між собою та залежно від обставин можуть вимагати спільного розгляду (рішення у справі "Сасілор-Лормін проти Франції", заява №65411/01, п. 62, ECHR 2006-XIII).

Відвід - це процесуальний інститут, що містить умови, за яких особа не може брати участі у конкретній справі. Відвід судді в господарському процесі як правова категорія - це висловлена в письмовій формі недовіра колегії господарського суду на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі внаслідок виявлення будь-якої особистої прихильності чи упередженості, заявлена учасником розгляду конкретної справи.

Відповідно до п. 9 Прикінцевих та перехідних положень Господарського процесуального кодексу України (у редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017) справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких порушено до набрання чинності редакцією цього Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Статтею 39 ГПК України встановлено, що:

- питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі (ч. 1);

- питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість (ч. 2);

- якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу, він вирішує питання про зупинення провадження у справі. У цьому випадку вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 32 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід (ч. 3).

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.10.2019 визнано заявлений відвід судді Літвінової М.Є від розгляду справи № 910/7252/17 необґрунтованим. Зупинено провадження у справі № 910/7252/17, заяву Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" про відвід судді Літвінової М.Є. від розгляду справи № 910/7252/17 передано для визначення судді в порядку, встановленому ч. 1 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України.

Колегія суддів апеляційного господарського суду не погоджується із доводами апеляційної скарги, враховуючи викладене та наступне.

Як вбачається із матеріалів справи, суд першої інстанції визнаючи заявлений відвід судді Літвінової М.Є. від розгляду справи № 910/7252/17 необґрунтованим та зупиняючи провадження у справі для передання справи для визначення судді в порядку, встановленому ч. 1 ст. 32 ГПК України не міг заздалегідь знати про результат розгляду зазначеної заяви про відвід, тому, зупинення провадження у даному випадку має на меті забезпечення дотримання процесуальних строків при розгляді позовної заяви.

Слід зазначити, що дія оскаржуваної ухвали Господарського суду міста Києва від 16.10.2019 вже вичерпана, оскільки ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.11.2019 поновлено провадження у справі № 910/7252/19. Підготовче засідання призначено на 11.11.19.

Однак, ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.11.2019 зупинено провадження у справі № 910/7252/17 до перегляду ухвали Господарського суду міста Києва від 16.10.2019 у справі № 910/7252/17 в порядку апеляційного провадження, що значно затягує процес розгляду справи № 910/7252/17.

Також слід зазначити, що нормами ГПК України не передбачено обов`язку суду обґрунтовувати підстави для зупинення провадження у справі для передання справи для визначення судді в порядку, встановленому ч. 1 ст. 32 ГПК України, оскільки зазначене право передбачене ч. 3 ст. 39 ГПК України.

Відповідно до ст.ст. 73, 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості, що скаржником зроблено не було.

З огляду на вищевикладене, правові підстави для скасування ухвали Господарського суду міста Києва від 16.10.2019 у справі № 910/7252/17 та для задоволення апеляційної скарги Акціонерного товариства "Українська залізниця", відсутні.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).

Скаржником у апеляційній скарзі не наведено порушень норм процесуального права, передбачених ч. 3 ст. 277 ГПК України, що є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення.

Твердження апеляційної скарги не спростовують висновків, викладених в ухвалі Господарського суду міста Києва від 16.10.2019 у справі № 910/7252/17.

Скаржником, на підтвердження доводів щодо неправильного застосування норм процесуального та матеріального права, не наведено обставин, які б свідчили про наявність таких порушень.

Отже, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час перегляду рішення судом апеляційної інстанції, скаржник не подав жодних належних та допустимих доказів на підтвердження власних доводів, які могли б бути прийняті та дослідженні судом апеляційної інстанції в розумінні ст.ст. 73, 74, 76-79 ГПК України.

За встановлених обставин, на думку колегії суддів, висновок місцевого суду про наявність правових підстав для зупинення провадження у справі № 910/7252/17 для передання справи для визначення судді в порядку, встановленому ч. 1 ст. 32 ГПК України відповідає нормам чинного законодавства, фактичним обставинам справи і наявним у ній матеріалам, а доводи апеляційної скарги його не спростовують.

З огляду на викладене, підстав для зміни або скасування ухвали місцевого суду не вбачається.

Зважаючи на відмову у задоволенні апеляційної скарги судові витрати за подання апеляційної скарги покладаються на заявника апеляційної скарги - Акціонерного товариства "Українська залізниця", згідно із ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 253-255, 269, 275, 276, 281-284 ГПК України Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 16.10.2019 у справі № 910/7252/17 залишити без змін.

3. Судові витрати покласти на Акціонерне товариство "Українська залізниця".

4. Справу № 910/7252/17 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову може бути оскаржено у касаційному порядку відповідно до вимог ст.ст. 286- 291 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя О.М. Гаврилюк

Судді А.Г. Майданевич

Б.О. Ткаченко

Повний текст постанови складенко 05.12.2019