ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.12.2019м. ДніпроСправа № 904/4606/19
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Елпіс-Україна", м. Київ

до Приватного підприємства "Аграрне золото України", м. Дніпро

про стягнення заборгованості 239 431,86 грн.

Суддя Євстигнеєва Н.М.

Секретар судового засідання Чернявська Е.О.

Представники:

Від позивача: Демченко М.С., договір №03-06/19 від 03 червня 2019 року, адвокат, діє на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №6024 від 18 січня 2018 року

Від відповідача: не з`явився

С У Т Ь С П О Р У:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Елпіс-Україна" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області із позовом, яким просить стягнути з Приватного підприємства "Аграрне золото України" заборгованість у розмірі 239 431,86 грн., з яких: основний борг у розмірі 197 173,53 грн. та штраф у розмірі 42 258,33 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору №1138 поставки від 04 лютого 2019 року в частині повної та своєчасної оплати за поставлену продукцію. На підставі пункту 6.2 договору позивач нарахував штраф 10% у розмірі 42 258,33 грн.

Також позивач просить стягнути з відповідача витрати по спалті судового збору у розмірі 3592,00грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 25000,00грн.

Згідно розрахунку додатково понесених витрат, який надійшов до суду 25.11.2019, позивач просить стягнути гонорар, сплачений адвокату, у розмірі 25000,00грн., з якої адвокат сплатив: 9302,25грн. податки адвоката, як самозайнятої особи; 629,26грн. вартість проїзду у судове засідання 06.11.2019 та 664,26грн. у судове засідання 02.12.2019

25.11.2019 позивачем подано клопотання про долучення до матеріалів справи копій платіжних доручень, якими підтверджується часткова оплата відповідачем поставленого товару.

Відповідач правом на подання відзиву на позов у визначений судом строк не скористався, у судове засідання призначене для розгляду справи 02.12.2019 не з`явився, явку повноважного представника не забезпечив, про день, час, місце розгляду справи повідомлений належним чином (рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (ухвали суду) №374 міститься в матеріалах справи).

Згідно Витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.10.2019, позовні матеріали передані на розгляд судді Євстигнеєвої Н.М.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 15.10.2019 відкрито провадження у справі, ухвалено розглядати справу у порядку спрощеного позовного провадження, призначено перше судове засідання у справі на 06.11.2019. З 06.11.2019 розгляд справи відкладався на 02.12.2019.

У судовому засіданні 02.12.2019 проголошені вступна та резолютивна частини рішення.

Під час розгляду справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, господарський суд, -

В С Т А Н О В И В:

4 лютого 2019 року Товариством з обмеженою відповідальністю "Елпіс-Україна" (постачальник) та Приватним підприємством "Аграрне золото України" (покупець) укладено договір №1138 поставки, відповідно до умов якого (п.1.1.) продавець зобов`язується поставити, а покупець прийняти та оплатити продукцію у номенклатурі і кількості, за ціною та на умовах, викладених у даному договорі та у рахунках-фактурах і накладних, які є невід`ємною частиною цього договору.

Загальна сума договору визначається як сума вартості всіх поставлених партій (п.1.2. договору).

Як зазначено у п.2.1 договору поставка виконується згідно одержаного продавцем замовлення покупця, яке може бути здійснене в письмовій або усній формі на розсуд продавця.

Датою поставки і переходу права власності і всіх ризиків є:

- при передачі товару на складі продавця або покупця дата накладної на відпустку товару покупцеві, яка видається продавцем, підписаної уповноваженими представниками сторін і скріпленої печатками сторін;

- при передачі продавцем товару транспортної організації для доставки покупцю дата товарно-транспортної накладної про передачу товару зазначеному перевізнику (п.2.5 договору).

Згідно п.3.1., 3.2. договору оплата продукції здійснюється згідно з рахунком фактурою продавця у національній валюті України в безготівковій формі на розрахунковий рахунок продавця. Покупець зобов`язується оплатити продукцію на протязі 14 календарних днів з дня одержання продукції на суму, вказану в видатковій накладній. Cтрок оплати може бути змінений лише за двохсторонньою угодою за наявності заяви покупця.

Відповідальність сторін передбачена розділом 6 договору. Так, у випадку несвоєчасної оплати за поставлену продукцію покупець сплачує:

основну суму боргу,

штраф у розмірі 10% від несвоєчасно сплаченої суми боргу,

пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, від простроченої суми заборгованості за кожен день прострочення.

Договір вступає в дію з моменту його оформлення сторонами і діє до 31.12.2020 (п.9.1. договору).

На виконання умов договору позивач поставив на адресу відповідача товар (кунжут) у кількості 10 000кг на загальну суму 760 000,00грн., що підтверджується видатковою накладною №1527 від 23.04.2019.

Поставлену продукцію відповідач оплатив частково, згідно платіжних доручень:

№ 3182 від 23.04.2019 на суму 417 000,00грн.;

№ 3374 від 30.05.2019 на суму 124 020,00грн.,

№ 3466 від 18.06.2019 на суму 25 000,00грн.,

№ 3502 від 24.06.2019 на суму 27000,00грн.,

№ 3503 від 24.06.2019 на суму 47489,67грн.,

№3582 від 08.07.2019 на суму 90 000,00грн.,

№ 3593 від 09.07.2019 на суму 94008,00грн.,

№ 630066 від 12.08.2019 на суму 41401,80грн.

Позивачем, як платником податку, сформоване податкове зобов`язання за поставлений товар відповідачу, зареєстрована відповідна податкова накладна в Єдиному реєстрі податкових накладних (а.с.16).

Всього відповідачем сплачено вартості товару 522 073,00грн.

Залишок несплаченої суми становить 197 173,53грн.

В матеріалах справи наявна претензія за вих. №389 від 05.06.2019 (а.с.20), яка отримана відповідачем 03.07.2019 (а.с.22), але залишена без задоволення.

У серпні 2019 року позивач знову направив на адресу відповідача претензію (вих. №409 від 16.08.2019), якою просив погасити заборгованість, претензія отримана відповідачем 26.08.2019.

Позивач зазначає, що відповідачем отриманий товар у повному обсязі не оплачений, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість у розмірі 197 173,53грн., що і є причиною виникнення спору.

Отже, предметом розгляду у даній справі є стягнення заборгованості за поставлений товар (кунжут).

Предметом доказування у даній справі є обставини, пов`язані з укладенням договору поставки, строк дії договору, умови поставки, факт поставки, загальна ціна товару, строк настання оплати, наявність часткової чи повної оплати, допущення прострочення оплати.

Згідно зі ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Суб`єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином, відповідно до закону, інших правових актів, договору (ч.1 ст.193 Господарського кодексу України).

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 Цивільного кодексу України).

Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (ст.530 Цивільного кодексу України).

Як вбачається з умов договору (п.3.2.) відповідач повинен був розрахуватися за поставлений товар не пізніше 7 травня 2019 року.

Доказів оплати заборгованості у розмірі 197 173,53грн. покупець не надав, доводи, наведені позивачем в обґрунтування позову, не спростував.

За викладеного, позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за поставлений товар у розмірі 197 173,53грн. підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до частини першої статті 199 Господарського кодексу України виконання господарських зобов`язань забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими цим Кодексом та іншими законами. До відносин щодо забезпечення виконання зобов`язань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

За частиною першою статті 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

За змістом статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

При цьому штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Позивачем, відповідно до п.6.2. договору, нараховано та заявлено до стягнення штраф у розмірі 10% від несвоєчасно сплаченої суми боргу у розмірі 42258,33грн. Штраф нараховано від суми заборгованості, що існувала станом на 26.06.2019 422 583,33грн. та була зазначена в претензії №389 від 05.06.2019.

Судом перевірено наданий позивачем розрахунок суми штрафу, при цьому помилок не виявлено.

Отже, законними й обґрунтованими є позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості у загальній сумі 239 431,86грн., з яких заборгованість зі сплати вартості поставленого товару у розмірі 197 173,53грн. та штраф у розмірі 10% у сумі 42 258,33грн.

Щодо розподілу судових витрат суд зазначає таке.

За змістом статті 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, серед яких - витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частин першої, другої статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 126 ГПК України).

Згідно з частиною четвертою статті 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 126 ГПК України).

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 126 ГПК України).

Клопотання відповідача про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката не заявлялось.

Частиною восьмою статті 129 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Відповідно до статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Згідно розрахунку додатково понесених витрат, який надійшов до суду 25.11.2019, позивач просить стягнути гонорар, сплачений адвокату, у розмірі 25000,00грн., з якої адвокат сплатив: 9302,25грн. податки адвоката, як самозайнятої особи; 629,26грн. вартість проїзду у судове засідання 06.11.2019 та 664,26грн. у судове засідання 02.12.2019. Чистий гонорар адвоката складає 14 403,98грн.

На підтвердження понесених витрат на послуги адвоката позивачем надані: договір про надання правової допомоги від 03.06.2019, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії КВ № 6024 від 18.01.2018, звіт про виконану роботу, розрахунок понесених витрат від 25.11.2019, платіжне доручення №19445 від 08.10.2019 на суму 25 000,00грн. з призначенням платежу: "Оплата за загальні юридичні послуги згідно рахунка від 02.10.2019", копії білетів на проїзд "АТ Укрзалізниця".

Як убачається з матеріалів справи, у двох судових засіданнях, призначених судом на 06.11.2019 та 02.12.2019, представник позивача (адвокат Демченко М.С.) приймав участь. Основним документом із викладеною правовою позицією у справі є позовна заява, складення якої об`єктивно потребує правового аналізу договору № 1138 від 04.02.2019 з додатками, виготовлення та завірення копій позовної заяви та додатків до неї, здійснення розрахунків.

Господарський суд зазначає, що заявлений до стягнення розмір витрат на оплату послуг адвоката є співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт.

За таких обставин, а також, керуючись передбаченим статтею 2 Господарського процесуального кодексу України завданням щодо справедливого вирішення судом спорів та встановленими статтею 3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства, серед яких справедливість, добросовісність та розумність, враховуючи рівень складності справи, строк розгляду справи, загальний обсяг підтверджених доказами наданих послуг з правничої допомоги, заява позивача про відшкодування за рахунок відповідача судових витрат підлягає задоволенню у сумі 25000,00 грн.

Розподіл судового збору, а також витрати на професійну правничу допомогу здійснюється судом відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, за змістом якої у разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача.

З урахуванням викладеного на відповідача покладається судовий збір у розмірі 3592,00грн. (239431,86грн. х1,5%), а також витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 25000,00 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 20, 73-79, 86, 91, 129, 233, 236 -238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Елпіс-Україна" до Приватного підприємства "Аграрне золото України" про стягнення заборгованості 239 431,86 грн. задовольнити повністю.

Стягнути з Приватного підприємства "Аграрне золото України" (49017, м. Дніпро, вул. Караваєва, буд.39, прим.2, ідентифікаційний код 34561704) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Елпіс-Україна" (поштова адреса: м. Київ, 01013, а/с № 6, юридична адреса:03191, м. Київ, вул. В.Касіяна 2/1 ідентифікаційний код 32956789) заборгованість у розмірі 197 173 (сто дев`яносто сім тисяч сто сімдесят три)грн.53коп.. штраф у розмірі 10% у сумі 42 258 (сорок дві тисячі двісті п`ятдесят вісім) грн. 33коп., витрати пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 3592 (три тисячі п`ятсот дев`яносто дві)грн.00коп., витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 25000 (двадцять п`ять тисяч)грн. 00коп., про що видати наказ.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене протягом 20-ти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 05.12.2019

Суддя Н.М. Євстигнеєва