РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

20.11.2019Справа № 910/8046/19

Господарський суд міста Києва у складі:

судді: за участю секретаря:Данилової М.В. Бордунової К.Е.
за участю представників сторін:

від позивача, Приходько А.С., , адвокат;

від відповідача, Марущак М.А., , ;

від відповідача, Проковський Д.С., , ;

від третьої особи Шевченківська РДА, Лисенко Ю.А., , ;

від третьої особи Орган самоорганізації населення «Будинковий комітет «Квартал Пушкінська-Червоноармійська», Жуков М.Н., , ;

за позовом Громадської організації «Квартал Пушкінська-Велика Васильківська»
до за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача про Київської міської ради Орган самоорганізації населення «Будинковий комітет «Квартал Пушкінська-Червоноармійська» визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

20 червня 2019 року до Господарського суду міста Києва від Громадської організації «Квартал Пушкінська-Велика Васильківська» (позивач) надійшла позовна заява б/н від 12.06.2019 року до Київської міської ради (відповідач) про визнання бездіяльності Київської міської ради в частині дострокового припинення повноважень Органу самоорганізації населення «Будинковий комітет «Квартал Пушкінська-Червоноармійська» протиправною та зобов`язання щодо прийняття рішення Київською міською радою про дострокове припинення повноважень Органу самоорганізації населення «Будинковий комітет «Квартал Пушкінська-Червоноармійська».

Позовні вимоги мотивовані протиправною бездіяльністю відповідача в частині дострокового припинення повноважень органу самоорганізації населення Будинковий комітет «Квартал Пушкінська-Червоноармійська», оскільки на підставі рішення Київської міської ради № 57/5444 від 24.02.2011р. Посольству Естонської Республіки в Україні було передано безоплатно у власність сходові клітини площею 28,3 кв.м. та горище площею 174кв.м., за адресою: м. Київ, вул. Пушкінська, 43-Б, що на думку позивача є реорганізацією вказаного будинку, а тому є самостійною підставою для дострокового припинення повноважень третьої особи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.06.2019 року у справі № 910/8046/19 позовну заяву б/н від 12.06.2019 року Громадської організації «Квартал Пушкінська-Велика Васильківська» до Київської міської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії залишено без руху, надано Громадській організації «Квартал Пушкінська-Велика Васильківська» строк для усунення встановлених недоліків позовної заяви протягом десяти днів з дня вручення даної ухвали.

10 липня 2019 року через відділ діловодства суду від Громадської організації «Квартал Пушкінська-Велика Васильківська» надійшла заява б/н від 08.07.2019 року «Про усунення недоліків».

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.07.2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, ухвалено розгляд справи № 910/8046/19 здійснювати в порядку загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 31.07.2019 року; залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - Орган самоорганізації населення «Будинковий комітет «Квартал Пушкінська-Червоноармійська».

29 липня 2019 року через відділ діловодства суду від відповідача надійшло клопотання про зміну неналежного відповідача, а саме: замінити Київську міську раду на належного відповідача Шевченківську районну в місті Києві раду в особі Комісії з припинення повноважень Шевченківської районної у місті Києві ради.

29 липня 2019 року через відділ діловодства суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач звернувся до суду з проханням відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.07.2019 року повідомлено сторін про те, що у зв`язку із перебуванням судді Данилової М.В. у відпустці, розгляд даної справи, призначений на 31.07.2019 року не відбудеться та призначено розгляд справи на 14.08.2019 року.

В підготовчому засіданні 14.08.2019 року оголошувалась перерва на 04.09.2019 року з метою повного з`ясування обставин справи та для надання часу представникам сторін подати усі наявні пояснення та заперечення по справі.

В підготовчому засіданні 04.09.2019 року відмовлено в задоволенні клопотання відповідача про зміну неналежного відповідача та залучено в якості третьої особи - Шевченківську районну в місті Києві державну адміністрацію; відкладено підготовче засідання на 18.09.2019 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.09.2019 року продовжено строк підготовчого провадження на 30 (тридцять) днів; залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Шевченківську районну в місті Києві державну адміністрацію; підготовче засідання у справі № 910/8046/19 відкладено на 18.09.2019 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.09.2019 року повідомлено сторін про оголошену в підготовчому засіданні перерву на 09.10.2019 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.10.2019 року повідомлено сторін про призначення справи № 910/8046/19 до судового розгляду по суті на 23.10.2019 року.

22.10.2019 року через відділ діловодства суду від Органу самоорганізації населення «Будинковий комітет «Квартал Пушкінська-Червоноармійська» надійшла заява про відвід судді № 1124 від 22.10.2019 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.10.2019 року за наслідками розгляду заяви Органу самоорганізації населення «Будинковий комітет «Квартал Пушкінська-Червоноармійська» про відвід судді Данилової М.В. від розгляду справи № 910/8046/19, суд дійшов висновку про необґрунтованість заявленого відводу, з огляду на що провадження у справі № 910/8046/19 було зупинено до вирішення питання про відвід судді Данилової М.В., матеріали даної справи передано уповноваженій особі для вирішення питання щодо визначення складу суду для розгляду заяви про відвід судді.

За наслідками проведення автоматизованого розподілу справи № 910/8046/19, визначено суддю Пасько М.В. для розгляду заяви Органу самоорганізації населення «Будинковий комітет «Квартал Пушкінська-Червоноармійська» про відвід судді Данилової М.В. від розгляду справи № 910/8046/19.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.10.2019 року (суддя - Пасько М.В.) у задоволенні заяви Органу самоорганізації населення «Будинковий комітет «Квартал Пушкінська-Червоноармійська» про відвід судді Данилової М.В. від розгляду справи №910/8046/19 відмовлено.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.10.2019 року (суддя - Данилова М.В.) поновлено провадження у справі № 910/8046/19. Судове засідання по суті спору призначено на 20.11.2019 року.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників учасників судового процесу, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

Протоколом установчих зборів засновників Громадської організації «Квартал Пушкінська-Велика Васильківська» від 27.09.2016 було затверджено статут Громадської організації «Квартал Пушкінська-Велика Васильківська». До Єдиного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців запис про державну реєстрацію новоутвореної шляхом заснування юридичної особи було внесено 11.10.2016.

Відповідно до п. 2.1 статуту позивача основною метою (цілями) діяльності організації є задоволення і захист прав (інтересів) організації шляхом провадження статутної та іншої діяльності, сприяння забезпеченню всебічної підтримки жителів кварталу, обмеженому вул. Пушкінська, Велика Васильківська та Богдана Шевченка, підвищенню ефективності захисту жителів Кварталу, надання безкоштовних юридичних консультацій та персональний супровід жителів Кварталу з будь-яких питань, а також вдосконалення програм розвитку кварталу.

Позивач зазначає, що 24.09.2018 після ознайомлення з листом Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації №109/03/25-88662 від 24.09.2018 року він дізнався про зміст рішення Шевченківської районної у м. Києві ради від 13.07.2006 № 40 «Про дозвіл на створення органу самоорганізації населення будинкового комітету "Квартал Пушкінська - Червоноармійська». Таке рішення, на переконання позивача, є незаконним, оскільки Шевченківська районна у м. Києві рада не мала повноважень надавати дозвіл на створення такого органу самоорганізації населення в силу закону.

Позивач вказує, що здійснюючи свою діяльність без відповідних повноважень Орган самоорганізації населення Будинковий комітет «Квартал Пушкінська - Червоноармійська», декларує представництво інтересів всіх мешканців, чим вводить їх в оману та заважає досягненню статутних цілей позивача.

Мотивуючи підстави для звернення до суду в порядку господарського судочинства, позивач зазначає, що за своє суттю, предметом розгляду цієї справи є не сама по собі бездіяльність відповідача, а питання реорганізації будинку, в межах якого діє орган самоорганізації населення (третя особа), що пов`язана з відселенням його мешканців, що і виключає можливість розгляду спору судами адміністративної юрисдикції. У позовній заяві визначено, що спірні правовідносини не є спором між учасниками публічно-правових відносин, оскільки Київська міська рада не має публічно-правових відносин саме з позивачем, а прийняття вказаного у позові рішення та дії, які заявлені до вчинення, стосуються іншої особи (Органу самоорганізації населення Будинкового комітету «Квартал Пушкінська - Червоноармійська»), а не позивача.

Охоронюваним законом інтересом, захист якого обумовив необхідність звернення до суду з цим позовом, позивач визначає як забезпечення досягнення своїх статутних цілей у спосіб припинення перешкоджань цьому з боку Органу самоорганізації населення Будинкового комітету «Квартал Пушкінська - Червоноармійська».

На переконання позивача, діяльність Органу самоорганізації населення Будинкового комітету «Квартал Пушкінська - Червоноармійська» перешкоджає його функціонуванню та реалізації основної мети, з якою створювалася Громадська організація "Квартал Пушкінська-Велика Васильківська".

При відкритті провадження у справі в порядку господарського судочинства судом було враховано пояснення позивача, які відповідають правовій позиції Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі № 914/2006/17, де йдеться про те, що до юрисдикції адміністративного суду належить спір, який виник між двома (кількома) суб`єктами стосовно їх прав та обов`язків у конкретних правових відносинах, у яких хоча б один суб`єкт законодавчо вповноважений владно керувати поведінкою іншого (інших) суб`єкта (суб`єктів), а останній (останні) відповідно зобов`язаний виконувати вимоги та приписи такого суб`єкта владних повноважень. Приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення, як правило, майнового приватного права чи інтересу.

Судом встановлено, що Орган самоорганізації населення Будинкового комітету «Квартал Пушкінська - Червоноармійська» був зареєстрований як юридична особа 13.03.2007 Шевченківською районною у м. Києві державною адміністрацією.

У розділі «Загальні положення» положення про Будинковий комітет «Квартал Пушкінська - Червоноармійська» вказано, що він є органом самоорганізації населення Шевченківського району м. Києва, дозвіл на створення якого наданий рішенням Шевченківської районної у м. Києві ради № 40 від 13.07.2006. Комітет є представницьким органом жителів всіх житлових будинків кварталу, обмеженого вулицями Пушкінська, Велика Васильківська та бульвар Шевченка, а саме: будинків № 31-А, 31-Б, 31-В, 33-А, 39, 41, 43-А, 43-Б, 43-В, 45/2 по вул. Пушкінській та № 2, 6, 12, 14, 18, 20 по вул. Червоноармійській, № 1-Б по бульвару Т. Шевченка в Шевченківському районі м. Києва і діє в межах його території.

Згідно з п. 1.2 цього положення Комітет є однією з форм участі жителів Кварталу у вирішенні окремих питань місцевого значення.

Основними завданнями та напрямами діяльності Комітету є створення умов для участі жителів Кварталу у вирішенні питань місцевого значення в межах Конституції і законів України; задоволення соціальних, культурних, побутових та інших потреб жителів Кварталу шляхом сприяння у наданні їм відповідних послуг; участь у реалізації соціально-економічного, культурного розвитку території, інших місцевих програм (п. 1.3 положення про Комітет).

Правовий статус, порядок організації та діяльності органів самоорганізації населення визначається Законом України «Про органи самоорганізації населення».

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про органи самоорганізації населення» в редакції, чинній на липень 2006 року, дозвіл на створення органу самоорганізації населення надається сільською, селищною, міською, районною у місті (у разі її створення) радою.

Порядок надання дозволу на створення органу самоорганізації населення в м. Києві регламентований рішенням III сесії XXIV скликання Київської міської ради від 26.09.2002 № 10/170 «Про органи самоорганізації населення в м. Києві», де визначено, що надання дозволу на створення органу самоорганізації населення здійснюється Київською міською радою (п. 3.1 рішення).

У ході розгляду справи судом не було встановлено обставин дегелування Київською міською радою повноважень на надання дозволу на створення органів самоорганізації населення правомочним на той час (липень 2006 року) районним у м. Києві радам.

Проте, питання можливого недотримання порядку створення Будинкового комітету «Квартал Пушкінська - Червоноармійська» не є підставою для задоволення заявлених позовних вимог, оскільки позов Громадської організації «Квартал Пушкінська-Велика Васильківська» розглядається виключно як приватно-правовий спір, без надання оцінки діям Шевченківської районної у м. Києві ради щодо надання дозволу на створення органів самоорганізації населення, адже як визначив сам позивач, спрямуванням його звернення до суду є захист власних немайнових прав, зумовлених діяльністю третьої особи. Більше того, дослідження питання правомірності реалізації органами місцевого самоврядування їх владних управлінських функцій, розмежування компетенції між ними не належить до повноважень господарського суду.

Розглядаючи заявлений спір, суд виходить з того, що термін повноважень органу самоорганізації населення в силу закону обмежується строком повноважень орану місцевого самоврядування, який надав дозвіл на її створення.

Так, у ст. 11 Закону України «Про органи самоорганізації населення» передбачалося, що орган самоорганізації населення обирається терміном на строк повноважень відповідної ради, якщо інше не передбачено рішенням ради чи положенням про орган самоорганізації населення.

У п. 9 рішення Шевченківської районної у м. Києві ради від 13.07.2006 № 40 «Про дозвіл на створення органу самоорганізації населення будинкового комітету «Квартал Пушкінська - Червоноармійська» було закріплено, що дозвіл на створення та діяльність органу самоорганізації населення будинкового комітету «Квартал Пушкінська - Червоноармійська» надано на термін повноважень Шевченківської районної у м. Києві ради V скликання.

09.09.2010 Київською міською радою було прийнято рішення № 7/4819 «Про питання організації управління районами в місті Києві», відповідно до якого було вирішено не утворювати районні у місті Києві ради, припинити з 31.10.2010 шляхом ліквідації районні в місті Києві ради, серед яких і Шевченківська районна у місті Києві рада. Також було вирішено вважати припиненими з 31.10.2010 року повноваження депутатів районних у місті Києві рад V скликання та припинити з цієї ж дати шляхом ліквідації виконавчі органи районних в місті Києві рад (районні у м. Києві державні адміністрації)

Фактичних даних на підтвердження наявності інших дозволів на створення і діяльність спірного органу самоорганізації населення Будинкового комітету «Квартал Пушкінська - Червоноармійська», який би діяв після припинення повноважень Шевченківської районної у м. Києві ради суду подано не було. У зв`язку з викладеним, станом на час звернення позивача до суду з цим позовом і станом на час вирішення спору по суті суд не вбачає порушень прав позивача, оскільки термін обрання органу самоорганізації населення припинився.

Відповідно до ст. 25 Закону України «Про органи самоорганізації населення» повноваження органу самоорганізації населення можуть бути достроково припинені у разі: невиконання рішень сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради, її виконавчого комітету - за рішенням відповідної сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради, яка дала дозвіл на його створення; невиконання рішень зборів (конференції) жителів за місцем проживання або невиконання своїх повноважень, а також саморозпуску - за рішенням зборів (конференції) жителів за місцем проживання; порушення Конституції і законів України, інших актів законодавства - за рішенням суду. Орган самоорганізації населення припиняє свої повноваження також у разі перебудови або реорганізації будинків, вулиць, кварталів, мікрорайонів, районів у містах, сіл, селищ, у межах яких вони діють, якщо така перебудова, реорганізація пов`язана з відселенням (переселенням) жителів, які брали участь у зборах (конференції), що заснували цей орган. Дострокове припинення повноважень органу самоорганізації населення тягне за собою припинення діяльності цього органу.

Згідно зі ст. 26 Закону України «Про органи самоорганізації населення» діяльність органу самоорганізації населення припиняється відповідно до цього Закону та його Положення. У разі припинення діяльності органу самоорганізації населення фінансові ресурси та майно повертаються відповідній сільській, селищній, міській, районній у місті (у разі її створення) раді, що дала згоду на утворення зазначеного органу самоорганізації населення.

Суд зауважує, що при зверненні до суду з цим позовом та у процесі розгляду справи позивач не вказав суду на норми, які встановлюють повноваження Київської міської ради постановити рішення про припинення діяльності Органу самоорганізації населення Будинкового комітету «Квартал Пушкінська-Червоноармійська» з мотивів, які не перелічені у ст. 25, 26 Закону України «Про органи самоорганізації населення».

Поряд з цим суд зазначає, за своїм правовим статусом позивач у справі та третя особа є різними особами приватного права, правовий статус яких і правосуб`єктність визначається різними спеціальними законодавчими актами. Так, як вказувалося вище, правовий статус, порядок організації та діяльності органів самоорганізації населення визначається Законом України «Про органи самоорганізації населення», згідно з яким органи самоорганізації населення - це представницькі органи, що створюються жителями, які на законних підставах проживають на території села, селища, міста або їх частин, для вирішення завдань, передбачених цим Законом (ст. 1). Орган самоорганізації населення є однією з форм участі членів територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах у вирішенні окремих питань місцевого значення. Органами самоорганізації населення є будинкові, вуличні, квартальні комітети, комітети мікрорайонів, комітети районів у містах, сільські, селищні комітети (ст. 2).

У свою чергу, правовий статус громадських організацій в України регламентований Законом України «Про громадські об`єднання», у преамбулі якого (в редакції станом на час державної реєстрації позивача) було закріплено, що він визначає правові та організаційні засади реалізації права на свободу об`єднання, гарантованого Конституцією України та міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, порядок утворення, реєстрації, діяльності та припинення громадських об`єднань.

Стаття 2 Закону України «Про громадські об`єднання» передбачала, що дія цього Закону поширюється на суспільні відносини у сфері утворення, реєстрації, діяльності та припинення громадських об`єднань в Україні та не поширюється на суспільні відносини у сфері утворення, реєстрації, діяльності та припинення: політичних партій; релігійних організацій; непідприємницьких товариств, що утворюються актами органів державної влади, інших державних органів, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування; асоціацій органів місцевого самоврядування та їх добровільних об`єднань; саморегулівних організацій, організацій, які здійснюють професійне самоврядування; непідприємницьких товариств (які не є громадськими об`єднаннями), утворених на підставі інших законів.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 Закону України «Про громадські об`єднання» особливості регулювання суспільних відносин у сфері утворення, реєстрації, діяльності та припинення окремих видів громадських об`єднань можуть визначатися іншими законами.

З викладеного слідує, що представницький орган, який створюються мешканцями певних територій та добровільне об`єднання фізичних осіб, утворене для здійснення й захисту прав і свобод, задоволення окреслених ними суспільних інтересів не є тотожними за своїм правовим статусом та не повинні в ході свого функціонування конкурувати одне з одним, навіть у разі схожості їх намірів.

З позовної заяви, письмових і усних пояснень представника позивача слідує, що Громадська організація «Квартал Пушкінська-Велика Васильківська» зацікавлена у відсутності на території м. Києва в межах вулиць Пушкінська, Велика Васильківська діючих недержавних юридичних утворень, діяльність яких може конкурувати з його власною діяльністю, повторювати або ж наслідувати її, створювати перешкоди, незручності, зокрема, позивач явно і відкрито бажає припинення діяльності Органу самоорганізації населення Будинкового комітету «Квартал Пушкінська-Червоноармійська».

На переконання суду, сама лише наявність органу самоорганізації населення у межах території міста Києва, що відповідає території, в якій зацікавлений позивач у справі саме по собі не може свідчити про порушення таким представницьким органом прав та/або охоронюваних законом інтересів Громадської організації "Квартал Пушкінська-Велика Васильківська", так само як і надання дозволів на створення таких органів.

Зважаючи на викладене, позовні вимоги відхиляються через недоведеність обставин порушення прав позивача.

Частинами 3, 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно зі ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Приписами статей 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із статтями 78, 79 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Надаючи оцінку доводам всіх учасників судового процесу судом враховано, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи (ч.5 ст.236 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до п.3 ч.4 ст.238 Господарського процесуального кодексу України у мотивувальній частині рішення зазначається, зокрема, мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику.

Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 09.12.1994р. Європейського суду з прав людини у справі "Руїс Торіха проти Іспанії"). Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006р. у справі "Проніна проти України", в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У рішенні Європейського суду з прав людини "Серявін та інші проти України" (SERYAVI№THERS v.) вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. ) від 9 грудня 1994 року, серія A, 303-A, п. 29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen . ), 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року).

Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії" (Hirvisaari v. Finland), №49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року). Аналогічна правова позиція викладена у постанові від 13.03.2018 Верховного Суду по справі №910/13407/17.

З огляду на вищевикладене, всі інші заяви, клопотання, доводи та міркування учасників судового процесу залишені судом без задоволення та не прийняті до уваги як необґрунтовані та безпідставні.

У зв`язку з відмовою у позові судові витрати у справі покладаються на позивача відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 73, 86, 129, 219, 233, 236, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. В задоволені позову Громадської організації «Квартал Пушкінська-Велика Васильківська» до Київської міської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії - відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 04 грудня 2019р.

Суддя М.В. Данилова