ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" листопада 2019 р. Справа №909/290/19

Місто Львів

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючого (судді-доповідача): Бонк Т.Б.

суддів Матущак О.І.

Якімець Г.Г.

секретар судового засідання - Борщ І.О.

за участю представників:

прокурор - Рогожнікова Н.,

від відповідача - не з`явився

від позивача - не з`явився

розглянувши апеляційну скаргу: Приватного підприємства агрофірма "Вільхівці" від 08.07.2019р.

на рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 11.06.2019, суддя Шкіндер П.А., повний текст складено - 20.06.2019,

у справі № 909/290/19

за позовом: Керівника Тисменицької місцевої прокуратури Івано-Франківської області в інтересах держави в особі Городенківської міської ради, м. Городенка, Івано-Франківська область,

до відповідача: Приватного підприємства агрофірма "Вільхівці", с.Вільхівці, Городенківський район,

про стягнення збитків у сумі 1 221 294, 84 грн.

ВСТАНОВИВ:

короткий зміст вимог позову та рішення суду першої інстанції:

Тисменицька місцева прокуратура звернулась до Господарського суду Івано-Франківської області в інтересах держави в особі Городенківської міської ради з позовом до Приватного підприємства агрофірма "Вільхівці" про стягнення на користь держави в особі Городенківської міської ради на рахунок бюджету розвитку спеціального фонду міського бюджету на бюджетний рахунок, відкритий в управлінні Державного казначейства у м. Городенка, 1221294,84 грн недоотриманих коштів пайової участі у розвитку інфраструктури міста.

Позовну заяву подано - 27.03.2019 року.

Рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 11.06.2019, суддя Шкіндер П.А., повний текст складено - 20.06.2019 у справі №909/290/19 - позов задоволено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що відповідач не уклав договору про пайову участь у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Городенка, що свідчить про його бездіяльність у вчиненні передбачених законодавством (ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності») обов`язкових дій щодо такого звернення та укладення договору. Таким чином, неправомірна бездіяльність відповідача щодо його обов`язку взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, який кореспондується зі зверненням відповідача у передбачені законодавцем строки до позивача із заявою про укладення такого договору, є протиправною формою поведінки, внаслідок якої Городенківська міськрада була позбавлена права отримати на розвиток інфраструктури населеного пункту відповідну суму коштів, яка охоплюється визначенням упущеної вигоди. Наслідки у виді упущеної вигоди перебувають у безпосередньому причинному зв`язку із наведеною неправомірною бездіяльністю відповідача.

Крім того, щодо представництва позивача прокурором, то суд першої інстанції зазначив, що враховуючи нездійснення позивачем упродовж тривалого часу захисту інтересів держави у спірних правовідносинах, незвернення до суду із відповідним позовом протягом тривалого часу після звернень до відповідача, то у даному випадку прокурором обґрунтовано наявність підстав для звернення до суду з цим позовом в інтересах держави в особі Городенківської міської ради.

Як встановлено апеляційним судом з електронної системи діловодства спеціалізованого суду, а також з матеріалів справи, судом першої інстанції складено та підписано, зокрема цифровим електронним підписом, вступну та резолютивну частини рішення суду першої інстанції та повний текст рішення.

Короткий зміст вимог та узагальнених доводів учасників справи:

до апеляційного суду надійшла апеляційна скарга Приватного підприємства агрофірма "Вільхівці" від 08.07.2019р., в якій скаржник просить скасувати рішення суду першої інстанції та в позові відмовити, мотивуючи це тим, що:

1) суддя не підписав вступну та резолютивну частини рішення суду, що вбачається з ЄДР судових рішень;

2) 16.03.2018 року відповідачем до органу місцевого самоврядування було надіслано листа та подано пакет документів на укладення відповідного договору, однак орган місцевого самоврядування не уклав його, а повторним листом просив укласти договір;

3) відповідачем було проведено будівництво і реконструкцію споруд і об`єктів, які знаходяться на території виробничої бази ППА «Вільхівці» в м.Городенка, а саме - газопостачання зернової сушарки ППА «Вільхівці», якими безоплатно користуються також мешканці міста Городенка з письмового дозволу підприємства;

4) суд першої інстанції неправильно застосував положення ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», зокрема, не в чинній редакції Закону;

5) вважає, що єдиною підставою для сплати коштів пайової участі у розвитку інфраструктури є укладений між сторонами договір про пайову участь, що також зазначено в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 17.09.2014 року.

Скаржником до апеляційної скарги долучено копії документів, зокрема, копії Декларацій про готовність об`єктів до експлуатації, скаржником зазначено про те, що такі документи не є новими доказами та містилися у матеріалах справи в суді першої інстанції.

Разом з тим, долучена копія Декларації про готовність об`єкта до експлуатації від 22.10.2012 відсутня у матеріалах справи, які розглядалися судом першої інстанції та не була долучена до відзиву на позовну заяву.

У подальшому, від скаржника надійшли письмові пояснення по справі з долученими документами (а.с 105 -131 Т.2), однак без клопотання про долучення таких документів до справи на підставі вимог ст. 269 ГПК України у таких поясненнях, крім того, окремі документи складені після ухвалення оскаржуваного рішення у справі. Надалі подано письмове клопотання про долучення нових доказів та представником скаржника в судовому засіданні заявлене усне клопотання про долучення нових доказі.

Апеляційний суд на підставі ст. 269 ГПК України прийшов до висновку про відмову в задоволенні клопотання про долучення нових доказів на підставі ст. 269 ГПК України, про що також постановлено протокольну ухвалу.

Заперечення позивача на апеляційну скаргу - залишені без розгляду апеляційним судом в ухвалі Західного апеляційного суду від 12.09.2019 року про призначення апеляційної скарги до розгляду, оскільки такі надані без доказів надіслання іншій стороні у справі.

У судове засідання не з`явилися представники сторін, хоча сторони належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи.

Згідно ч.12 ст.270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи встановлені строки розгляду справи, те, що явка представників сторін не визнавалася судом обов`язковою у даній справі, апеляційний суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності представників сторін на підставі наявних у справі доказів.

Розглянувши наявні у справі матеріали, давши належну правову оцінку доводам та запереченням сторін, які містяться в апеляційній скарзі, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції - без змін, з огляду на наступне.

Згідно встановлених судами першої та апеляційної інстанцій обставин, і визначених відповідно до них правовідносин, вбачається, що :

Тисменицькою місцевою прокуратурою під час вивчення питання стану дотримання замовниками будівництва Городенківського району архітектурного законодавства при будівництві та здачі об`єкта забудови у експлуатацію встановлено, що Приватне підприємство агрофірма "Вільхівці" (далі - ППА "Вільхівці або Відповідач) здійснило реконструкцію зерносушильного комплексу по вулиці Винниченка, будинок 105, м.Городенка, Івано-Франківської області.

Відповідно до Інвентаризаційної справи ОКП "Коломийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації" №3894 в 2011 році було проведено інвентаризацію комплексу ППА "Вільхівці", за адресою вул. Винниченка, 105 в м.Городенка.

Згідно інвентаризації комплекс складався: з зерноскладу №4 (площею 1199,7 м"), зерноскладу №5 (площею 1198,5 м2), зерноскладу №6 (площею 971,2 м ), зерноскладу №7 (площею 1222,6 м2), зерноскладу №8 (площею 1167,0 м ), зерноскладу №9 (площею 1219,4 м2), зерноскладу №10 (площею 1218,4м), зерноскладу №11 (площею 1193,4м2), адмінбудинку (А) (площею 307,0 м), столярної майстерні (Б) (площею 49,4 м2), старого побутового приміщення (Г) (площею 55,0 м2), кузні (Д) (площею 68,4 м2), прийомочної башти (Ж) (площею 254,8 м2), вишки норійна (3) (площею 21,6 м2), складу (И) (площею 432,1 м ), свинарника (І) (площею 316,5 м ), трансформаторної (Е) (площею 37,4 м), столярної майстерні (Є) (площею 105,7 м2), лабораторії (М) (площею 73,6 м), пробовідбірника (Н) (площею 12,0 м2), зерносушарки (О) (площею 72,7 м), пожежної водойми (Р) (1 шт.), пожежної водойми (С) (1 інт.), асфальтної площадки (Т) (площею 22 312,0 м2), огорожі №1-3 (площею 339,8 м2).

13 липня 2012 року рішенням виконавчого комітету Городенківської міської ради №128 ХТПА "Вільхівці" надано дозвіл на реконструкцію та добудову "Виробничої бази" (будівництво зернових елеваторів, реконструкція адмінбудинку) по вул. В.Винниченка, 105 в м.Городенка.

У подальшому Управлінням Державної архітектурно - будівельної інспекції в Івано-Франківській області (далі - Інспекція) 05.05.2015 зареєстровано декларацію №ІФ 30 про початок виконання будівельних робіт, а в наступному ІША "Вільхівці" проведено реконструкцію зерносушильного комплексу, шляхом знесення старих будівель та будівництва нових.

20.01.2017 Інспекцією зареєстровано декларацію № ІФ 93 про готовність вищевказаного об`єкта до експлуатації, згідно якого встановлено, що на комплексі встановлено: вежа очисних машин (Б) (площею 315 м2), сушарня (В) (площею 71,9 м), побутове приміщення (Є) (площею 104,6 м2), операторська сушарні (Й) (площею 6,5 м), Ангар (завальна яка) (П) (площею 567,3 м2), операторська автовагової, прохідна (Р) (площею 14,2 м), вбиральня (С) (площею 3,3м), вбиральня (Ф) (площею 2,9 м), пункт розвантажування автомобілів (X) (площею 159,2 м), операторська з електрощитовою (Ц) (площею 31,5 м ), силоси для сухого зерна (і) (площею 561,8 м ), силоси для сухого зерна (2) (площею 561,8 м ), силоси для сухого зерна (4) (площею 561,8 м ), буферний силос для сухого зерна (14) (площею 53,8 м авто вага (18) (площею 113,8 м), авто вага (19) (площею 54,5 м ), пункт розвантажування автомобілів (20) (площею 46,1 м2), гноєсховище (21) (площею 151,4 м), сушарня (25) (площею 43,8 м), та технологічні об`єкти: огорожа залізобетонна (1093 м.п.), ворота металеві (5,80 млі.), ворота металеві (9,43 м.п.), ворота металеві(9,80 м.п.), навантажувально-розвантажувальний залізнодорожний пункт (1 шт.), заїзди, проїзди, площадки, пандуси (9 803 м ) (а.с 116-121 Т.1).

За даними вказаної Декларації об`єкт, реконструкцію якого провів відповідач належить до III категорії складності та має код 1252.3. Згідно відомостей Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, який затверджено та введено в дію наказом Держкомстату №507 від 17,08.2000 з 01.01.2001, код об`єкта 1252.3 належить до підкласу "Силоси для зерна" класу "Резервуари, силоси та склади".

Згідно п. 20 декларації про готовність об`єкта до експлуатації № ІФ 93 від 20.01.2017 кошторисна вартість будівництва за затвердженою проектною документацією складає 122 129,484 тис. грн. (а.с. 121 Т.1).

Таким чином, за розрахунком позивача, розмір пайової участі у розвитку інженерно-транспортної інфраструктури м. Городенка, який мав сплатити Відповідач, складає: 1% від 122 129 484,00 грн - 1 221 294,84 грн. (а.с 62 Т.1, розрахунок).

Доказів укладення Договору про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту та сплати до відповідного місцевого бюджету пайового внеску відповідач не надав.

Оскільки Договір не укладено, позивач вказує, що вказана заявлена сума являється упущеною вигодою, яку Городенківська міська рада могла б отримати при укладанні відповідного договору.

Предметом судового розгляду - є вимога позивача про стягнення з відповідача 1221294,84грн. збитків у вигляді упущеної вигоди, що полягає у невиконанні відповідачем зобов`язання щодо укладення договору про пайову участь замовників будівництва у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту та несплаті пайового внеску в розмірі 1% загальної кошторисної вартості об`єкта будівництва.

Нормативна підстава позову - ст. 1166 ЦК України, ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

У силу ч.1 ст. 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" порядок залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту встановлюють органи місцевого самоврядування відповідно до цього Закону.

Статтею 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" унормовано, що порядок залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту встановлюють органи місцевого самоврядування відповідно до цього Закону (ч. 1). Замовник, який має намір щодо забудови земельної ділянки у відповідному населеному пункті, зобовязаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, крім випадків, передбачених ч. 4 цієї статті (ч. 2). Пайова участь у розвитку інфраструктури населеного пункту полягає у перерахуванні замовником до прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку зазначеної інфраструктури (ч. 3 ст. 40).

Частина третя статті 40 набрала чинності з 1 січня 2013 року - див. підпункт 3 пункту 1 розділу V "Прикінцеві положення" цього Закону.

Величина пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту визначається у договорі, укладеному з органом місцевого самоврядування (відповідно до встановленого органом місцевого самоврядування розміру пайової участі у розвитку інфраструктури), з урахуванням загальної кошторисної вартості будівництва об`єкта, визначеної згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами. При цьому, не враховуються витрати на придбання та виділення земельної ділянки, звільнення будівельного майданчика від будівель, споруд та інженерних мереж, влаштування внутрішніх і позамайданчикових інженерних мереж і споруд та транспортних комунікацій. У разі якщо загальна кошторисна вартість будівництва об`єкта не визначена згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами, вона визначається на основі встановлених органом місцевого самоврядування нормативів для одиниці створеної потужності (ч. 5 ст. 40 Закону).

До пайової участі (ч. 4 ст. 40 Закону) у розвитку інфраструктури населеного пункту не залучаються замовники у разі будівництва: 1) об`єктів будь-якого призначення на замовлення державних органів або органів місцевого самоврядування за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів; 2) будівель навчальних закладів, закладів культури, фізичної культури і спорту, медичного і оздоровчого призначення; 3) будинків житлового фонду соціального призначення та доступного житла; 4) індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків загальною площею до 300 кв. метрів, господарських споруд, розташованих на відповідних земельних ділянках; 5) об`єктів комплексної забудови територій, що здійснюється за результатами інвестиційних конкурсів або аукціонів; 6) об`єктів будівництва за умови спорудження на цій земельній ділянці об`єктів соціальної інфраструктури; 7) об`єктів, що споруджуються замість тих, що пошкоджені або зруйновані внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного або природного характеру; 8) об`єктів, передбачених Державною цільовою програмою підготовки та проведення в Україні фінальної частини чемпіонату Європи 2012 р. з футболу (357-2010-п), за рахунок коштів інвесторів; 9) обєктів інженерної, транспортної інфраструктури, обєктів енергетики, звязку та дорожнього господарства (крім обєктів дорожнього сервісу); 10) обєктів у межах індустріальних парків на замовлення ініціаторів створення індустріальних парків, керуючих компаній індустріальних парків, учасників індустріальних парків.

Частину четверту статті 40 доповнено пунктами 11,12,13 згідно із Законом № 2628-VIII від 23.11.2018: 11) об`єктів, які згідно з державним класифікатором будівель та споруд належать до будівель сільськогосподарського призначення; 12) об`єктів, які згідно з державним класифікатором будівель та споруд належать до будівель і споруд підприємств харчової промисловості; 13) об`єктів, які згідно з державним класифікатором будівель та споруд належать до силосів для зерна та складських майданчиків (для зберігання сільськогосподарської продукції).

Закон № 2628-VIII від 23.11.2018 в цій частині набрав чинності з 1 січня 2019 року.

У цій частині доводи скаржника стосовно того, що судом першої інстанції безпідставно не застосовано пункти 11-13 ч.4 ст. 40 Закону "Про регулювання містобудівної діяльності" не є обґрунтованими, оскільки нова редакція Закону в цій частині темпорально не поширювала свою дію на відносини сторін в минулому, не передбачала зворотної дії Закону.

Згідно із ч.5 ст.40 вказаного Закону, величина пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту визначається у договорі, укладеному з органом місцевого самоврядування (відповідно до встановленого органом місцевого самоврядування розміру пайової участі у розвитку інфраструктури), з урахуванням загальної кошторисної вартості будівництва об`єкта, визначеної згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами. При цьому не враховуються витрати на придбання та виділення земельної ділянки, звільнення будівельного майданчика від будівель, споруд та інженерних мереж, влаштування внутрішніх і позамайданчикових інженерних мереж і споруд та транспортних комунікацій. У разі якщо загальна кошторисна вартість будівництва об`єкта не визначена згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами, вона визначається на основі встановлених органом місцевого самоврядування нормативів для одиниці створеної потужності.

Рішенням 2 сесії VІІ демократичного скликання Городенківської міської ради № 25 від 03.02.2016р., затверджено Положення про пайову участь замовників будівництва у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста Городенка та форми до нього.

Положенням визначено порядок та умови залучення коштів для розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м.Городенка з урахуванням функціонального призначення об"єктів будівництва; врегульовано організаційно - правові відносини, пов`язані з оформленням договорів про пайову участь замовників будівництва у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури села; визначено порядок нарахування та сплати пайових внесків у грошовій формі. Дане Положення поширюється на всіх замовників, (до вводу об"єкту в експлуатацію), будують чи мають намір щодо забудови земельних ділянок. Замовник зобов"язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту (п.п.1.1.,3.1. Положення).

Пунктом 1.2. Положення встановлено, що замовники будівництва залучаються до пайової участі у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста виключно на підставі укладених з виконавчим комітетом договорів про пайову участь.

У відповідності до п.4.2. Положення, замовник подає у встановленому порядку заяву про укладення договору на пайову участь (на ім"я міського голови) та надає виконавцю наступні документи: ( копії , завірені печаткою юридичної особи та підписом посадової особи, яка на це уповноважена- для юридичних осіб): документи обумовлені п. п. 4.2.1- 4.2.2 Положення.

Договір укладається не пізніше п"ятнадцяти робочих днів з дня реєстрації звернення замовника про його укладення, але до введення об"єкта в експлуатацію (п.6.3. Положення).

Пайова участь у розвитку інфраструктури населеного пункту полягає у перерахуванні замовником до прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію до сільського бюджету м.Городенка коштів для створення і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури села. Величина пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту визначається у договорі, укладеному з органом місцевого самоврядування (відповідно до встановленого органом місцевого самоврядування розміру пайової участі у розвитку інфраструктури), з урахуванням загальної кошторисної вартості будівництва об`єкта, визначеної згідно з державними будівельними нормами, стандартами і правилами.

У Декларації про готовність об"єкта до експлуатації, зареєстрованої 20.01.2017 в Управлінні державної архітектурно-будівельної інспекції в Івано-Франківській області, визначено кошторисну вартість об"єкта будівництва - 122129484,00грн., а отже в силу п.5.4. Положення, розмір пайового внеску замовника будівництва на розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури становить 1 221 294,84грн. - 1% загальної кошторисної вартості об"єкта будівництва.

Відповідач у відзиві на позов зазначає, що 27.03.2018 звернувся з заявою про укладення Договору на пайову участь у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м.Городенка до в.о. міської ради.

Відповідно до ч.9 ст.40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" договір про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту укладається не пізніше ніж через 15 робочих днів з дня реєстрації звернення замовника про його укладення, але до прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію.

Прийняття в експлуатацію об`єктів, що належать до I-III категорій складності, здійснюється шляхом реєстрації органом державного архітектурно-будівельного контролю декларації про готовність об`єкта до експлуатації. Процедура подання декларації про готовність об`єкта до експлуатації та її форма визначені Порядком прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів (далі - Порядок), який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 № 461.

Загальні засади прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів визначені статтею 39 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності".

Декларація про готовність об`єкта до експлуатації №ІФ 93 датована - 20.01.2017 року.

Отже, обов`язок укласти договір про пайову участь у відповідача виник з 05.05.2015 року, тобто з дати реєстрації Декларації про початок виконання будівельних робіт.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" замовник - фізична або юридична особа, яка має намір щодо забудови території (однієї чи декількох земельних ділянок) і подала в установленому законодавством порядку відповідну заяву.

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" планування і забудова територій - діяльність державних органів, органів місцевого самоврядування, юридичних та фізичних осіб, яка, зокрема, передбачає будівництво об`єктів.

Згідно з положеннями статті 10 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" та статей 4, 9 Закону України "Про архітектурну діяльність" до будівництва об`єкта архітектури належить нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт.

Імперативна норма статті 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" зобов`язує взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту Замовник, який має намір щодо забудови.

3 огляду на зазначене, реконструкція об`єкта є будівництвом об`єкта.

ППА "Вільхівці" є юридичною особою, яка мала намір та здійснила реконструкцію об"єкта. Таким чином, відповідач є замовником будівництва, на якого поширюються вимоги статті 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності".

Відповідач зобов`язаний, як замовник будівництва, взяти участь у створенні та розвитку інфраструктури міста шляхом перерахування коштів пайової участі.

Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності» встановлено, що саме на замовника будівництва покладено обов`язок укладення договору про пайову участь і сплати відповідних коштів.

Фактичні обставини справи вказують на те, що відповідач у вказані законодавством строки не звертався до позивача з питанням укладення договору про пайову участь у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м.Городенка, а саме на Замовника будівництва, яким є відповідач у справі, покладено обов"язок статтею 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" та пунктами 1.2., 4.2. Положення, взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м.Городенка шляхом укладення договору про пайову участь.

Відповідно до ст.144 Конституції України рішення органів місцевого самоврядування, прийняті в межах повноважень, визначених законом, є обов`язковими до виконання на відповідній території.

Отже, відповідач не виконав встановлені Законом України "Про регулювання містобудівної діяльності" та рішенням № 25 зобов`язання і не взяв участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста Городенка. Кошти пайової участі на створення та розвиток інфраструктури міста Городенка відповідачем до місцевого бюджету не перераховані.

Внаслідок невиконання відповідачем встановленого статтею 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" обов`язку щодо участі у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, територіальній громаді м. Городенка завдано збитки в розмірі неотриманих коштів пайової участі.

Вирішуючи питання щодо наявності чи відсутності у діях відповідача у справі №909/290/18 усіх елементів складу цивільного правопорушення, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 22 Цивільного кодексу України (ЦК України) збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусила зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода).

Згідно із статтею 216 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставі і в порядку, передбаченому цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до статті 217 ГК України господарськими санкціями, визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій, як відшкодування збитків, штрафні санкції, оперативно-господарські та адміністративно-господарські санкції.

Статтею 224 ГК України, яка кореспондується із статтею 623 ЦК України передбачено, що учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Під збитками, згідно з частиною другою статті 224 ГК України, розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Згідно із статтею 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, доходи, які могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

На кредитора покладено обов"язок доведення факту невиконання або неналежного виконання зобов"язання, прямого причинного зв"язку між порушенням зобов"язанням і завданими збитками і їх розмір, на боржника відсутність вини (ст. ст. 614, 623 ЦК України).

Право на відшкодування завданих збитків виникає при наявності складу цивільного правопорушення: порушення цивільного права чи інтересу; завдання збитків, причинного звязку між порушенням права та збитками, наявність винної поведінки. Протиправна поведінка особи тільки тоді є причиною шкоди, коли вона прямо (безпосередньо) пов"язана зі збитками.

Встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала шкоду, та збитками потерпілої сторони є важливим елементом доказування наявності реальних збитків. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність завдавача є причиною, а збитки, які виникли у потерпілої особи, - наслідком такої протиправної поведінки.

Питання про наявність або відсутність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи і шкодою має бути вирішено судом шляхом оцінки усіх фактичних обставин справи.

Розмір збитків, завданих порушенням зобов`язання, доказується кредитором.

При відшкодуванні збитків застосовуються загальні умови відшкодування шкоди визначені ст. 1166 ЦК України, які передбачають, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (ч. 1). Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини (ч. 2).

Отже, відповідальність за порушення зобов"язання у вигляді відшкодування збитків настає за наявності таких умов: протиправної дії чи бездіяльності особи; заподіяння збитків в результаті такої дії чи бездіяльності особи; причинного зв"язку між протиправною дією чи бездіяльністю особи та заподіяними збитками; вини боржника.

Як свідчать матеріали цієї господарської справи, відповідач не уклав договору про пайову участь у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Городенка, що свідчить про його бездіяльність у вчиненні передбачених законодавством (ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності») обов`язкових дій щодо такого звернення та укладення договору.

Таким чином, неправомірна бездіяльність відповідача щодо його обов`язку взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, який кореспондується зі зверненням відповідача у передбачені законодавцем строки до позивача із заявою про укладення такого договору, є протиправною формою поведінки, внаслідок якої Городенківська міськрада та відповідна територіальна громада була позбавлена права отримати на розвиток інфраструктури населеного пункту відповідну суму коштів, яка охоплюється визначенням упущеної вигоди.

При цьому наслідки у виді упущеної вигоди перебувають у безпосередньому причинному зв`язку із наведеною неправомірною бездіяльністю відповідача.

Відповідач не взяв участі у створенні та розвитку інфраструктури міста Городенка і не перерахував до місцевого бюджету міста Городенка кошти пайової участі.

Внаслідок невиконання відповідачем встановленого статтею 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" обов`язку щодо участі у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, територіальній громаді м. Городенка завдано збитки в розмірі не отриманих коштів пайової участі.

Обов`язок замовника будівництва взяти участь у створенні та розвитку інфраструктури населеного пункту є обов`язковими в силу закону.

Скаржник звертає увагу, що ним також було впроваджено проект «Газопостачання «Виробничої бази ППА «Вільхівці» та «Газопостачання зернової сушарки ППА «Вільхівці», що підтверджують відповідні Декларації про готовність об`єкта до експлуатації. Разом з тим, предмет даного позову стосується проекту - реконструкція та добудова «Виробничої бази», на який надано дозвіл рішенням виконавчого комітету Городенківської міської ради № 128. ці об`єкти є різними, окремо введені в експлуатацію.

Щодо доводів апеляційної скарги та посилання скаржника на ч.5 ст. 30 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та можливість зменшення розміру пайової участі замовника будівництва у розвиток інфраструктури населеного пункту, то суд зазначає наступне.

Згідно ч.5 ст.30 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» якщо технічними умовами передбачається необхідність будівництва замовником інженерних мереж або об`єктів інженерної інфраструктури (крім мереж, призначених для передачі та розподілу електричної енергії, трубопроводів, призначених для розподілу природного газу, транспортування нафти та природного газу) поза межами його земельної ділянки, розмір пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту зменшується на суму їх кошторисної вартості, а такі інженерні мережі та/або об`єкти передаються у комунальну власність.

Позивачем не надано доказів про те, що технічними умовами проекту та об`єкту «Реконструкція зерносушильного комплексу» передбачено необхідність будівництва замовником інженерних мереж або об`єктів інженерної інфраструктури; крім того, частиною 5 ст. 30 Закону встановлено винятки стосовно об`єктів розподілу та транспортування природного газу; також спірний проект «реконструкція зерносушильного комплексу» не відноситься до об`єктів інженерних мереж та об`єктів інженерної інфраструктури, на які поширює свою дію вищевказана норма, зокрема, п. 9 ч.4 ст. 40 Закону передбачено, що до пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту не залучаються замовники у разі будівництва на обєкти інженерної, транспортної інфраструктури, обєктів енергетики, звязку та дорожнього господарства; у матеріалах справи та в суді першої інстанції були відсутні докази на підтвердження застосування ч.5 ст. 30 Закону. Газопостачання виробничої бази було окремим об`єктом будівництва, що не стосується предмету спору у даній справі.

Щодо представництва інтересів Городенківської міської ради прокуратурою, необхідно зазначити наступне.

Відповідно до статті 131-1 Конституції України на органи прокуратури України покладено функцію представництва інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

За змістом частин 3, 4 статті 53 ГПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу.

Згідно з частинами 1, 3 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною 4 цієї статті.

Отже, представництво прокурором у суді законних інтересів держави здійснюється у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень.

Разом із тим, із наведених положень процесуального законодавства вбачається, що представництво прокурором у суді законних інтересів держави здійснюється і у разі, якщо захист цих інтересів не здійснює, або неналежним чином здійснює відповідний орган. При цьому прокурор не зобов`язаний встановлювати причини, за яких позивач не здійснює захист своїх інтересів.

Як вбачається із позовної заяви, звертаючись до суду, прокурор в обґрунтування підстав представництва інтересів держави в особі Городенківської міської ради зазначав про те, що Городенківською міською радою на адресу директора ПП А "Вільхівці" Приймака І .В . направлено лист № 162 від 13.03.2018 з вимогою з`явитися до позивача з представленням копій всіх необхідних документів, для укладення договору та сплатити пайову участь у створенні та розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста Городенка, яке 14.03.2018 наручно вручено представнику ППА "Вільхівці". повторно, а аналогічний лист за №584 Городенківською міською радою скеровувався на адресу ППА "Вільхівці" 01.11.2018, що підтверджується фіскальним чеком від 01.11.2018. Вказані листи Городенківської міської ради відповідачем були залишені відповідачем без відповіді та без задоволення.

Таким чином, звертаючись до суду із цим позовом, прокурор відповідно до вимог статті 23 Закону України "Про прокуратуру" та статті 53 ГПК України обґрунтував наявність у нього підстав для представництва інтересів держави у суді, визначив, у чому саме полягає порушення інтересів держави та правильно визначив орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах. При цьому прокурором зазначено, що Городенківською міською радою самостійно заходи щодо усунення порушень інтересів держави у судовому порядку не вживалися.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово звертав увагу на участь прокурора в суді на боці однієї зі сторін як на обставину, що може впливати на дотримання принципу рівності сторін. Оскільки прокурор або посадова особа з аналогічними функціями, пропонуючи задовольнити або відхилити скаргу, стає противником або союзником сторін у справі, його участь може викликати в однієї зі сторін відчуття нерівності (рішення у справі "Ф. В. проти Франції").

Водночас є категорія справ, де ЄСПЛ зазначив, що підтримка прокурора не порушує справедливого балансу. Так, у справі "Менчинська проти Російської Федерації" ЄСПЛ у рішенні висловив таку позицію (у неофіційному перекладі): "Сторонами цивільного провадження виступають позивач і відповідач, яким надаються рівні права, в тому числі право на юридичну допомогу. Підтримка, що надається прокуратурою одній зі сторін, може бути виправдана за певних обставин, наприклад, у разі захисту інтересів незахищених категорій громадян (дітей, осіб з обмеженими можливостями та інших категорій), які, ймовірно, не в змозі самостійно захищати свої інтереси, або в тих випадках, коли відповідне правопорушення зачіпає інтереси значного числа громадян, або у випадках, коли потрібно захистити інтереси держави".

Між тим ЄСПЛ уникає абстрактного підходу до розгляду питання про участь прокурора у цивільному провадженні. Розглядаючи кожен випадок окремо, суд вирішує, наскільки участь прокурора у розгляді справи відповідала принципу рівноправності сторін.

Згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Отже, зазначені рішення ЄСПЛ суд застосовує у цій справі як джерело права.

В контексті правовідносин у даній справі, інтереси держави полягають не тільки у захисті прав державних органів влади чи тих, які відносяться до їх компетенції, а також захист прав та свобод місцевого самоврядування, яке не носить загальнодержавного характеру, але направлене на виконання функцій держави на конкретній території та реалізуються у визначеному законом порядку та способі, який відноситься до їх відання. Органи місцевого самоврядування є рівними за статусом носіями державної влади, як і державні органи. Міська рада є отримувачем коштів пайової участі, тобто саме тим органом, який уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 08.02.2019 у справі №915/20/18, від 23 квітня 2019 року у справі № 916/1469/18.

За таких обставин, враховуючи нездійснення позивачем упродовж тривалого часу захисту інтересів держави у спірних правовідносинах, незвернення до суду із відповідним позовом протягом тривалого часу після звернень до відповідача, суд приходить до висновку, що у даному випадку прокурором обґрунтовано наявність підстав для звернення до суду з цим позовом в інтересах держави в особі Городенківської міської ради.

Висновок апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги.

Таким чином, колегія суддів Західного апеляційного господарського суду вважає, що рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 11.06.2019 у справі №909/290/19 ґрунтується на матеріалах справи та чинному законодавстві і підстав для його скасування немає, а зазначені в апеляційній скарзі доводи скаржника не обґрунтовані і не визнаються такими, що можуть бути підставою для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст.236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Згідно ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до п.1 ст.74 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Пунктами 1, 2 ст.86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Судові витрати в суді апеляційної інстанції.

Оскільки суд апеляційної інстанції не змінює рішення, та не ухвалює нового рішення, розподіл судових витрат судом апеляційної інстанції не здійснюється (частина 14 статті 129 ГПК України). Відтак, згідно ст.129 ГПК України сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги слід залишити за скаржником.

Керуючись ст.ст. 129, 236, 255, 269, 275, 276, 282 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В :

1. Апеляційну скаргу Приватного підприємства агрофірма "Вільхівці" від 08.07.2019р. - залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 11.06.2019 у справі №909/290/19 - залишити без змін.

3. Судовий збір за перегляд справи в суді апеляційної інстанції - покласти на скаржника.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів відповідно до ст.ст. 286 - 289 ГПК України.

Головуючий (суддя-доповідач): Т.Б. Бонк

Судді О.І. Матущак

Г.Г. Якімець

Повний текст постанови складено - 02.12.2019.