ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

09.12.2019 р. Справа № 914/1563/16

Господарський суд Львівської області у складі головуючого судді Трускавецького В. П., секретаря судового засідання Хороз І. Б., розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: закритого акціонерного товариства «Львівський керамічний завод», м. Львів,
до відповідача:Львівської міської ради, м. Львів,
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача:Регіонального відділення Фонду державного майна України у Львівській області, Закарпатській та Волинській областях, м. Львів,
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «На Роксолани 51», м. Львів,
про: визнання протиправною та скасування ухвали Львівської міської ради від 30.05.2013 № 2321.
За участю представників сторін:
позивача:Ящинський А. Л. представник,
відповідача: Качмар Ю. Ю. представник,
третя особа 1:Жуган І. О. представник,
третя особа 2:Кожушко Л. В. представник.

Судові процедури

На розгляд Господарського суду Львівської області подано позов закритого акціонерного товариства «Львівський керамічний завод» до Львівської міської ради про визнання протиправною та скасування ухвали Львівської міської ради від 30.05.2013 № 2321.

Ухвалою суду від 13.06.2016 порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 30.06.2016. Крім того, ухвалою суду від 13.06.2016 залучено до участі у справі Регіональне відділення Фонду державного майна України у Львівській області як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача та Обслуговуючий кооператив «Житлово-будівельний кооператив «На Роксолани 51» як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача. Ухвалами суду розгляд справи відкладався на 11.07.2016, на 25.07.2016, на 17.08.2016. В судовому засіданні 17.08.2016 оголошено перерву до 25.08.2016.

Ухвалою суду від 25.08.2016 зупинено провадження у справі № 914/1563/16 до набрання законної сили судовим рішення у справі № 813/2847/16.

Ухвалою суду від 03.09.2019 поновлено провадження у справі, розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 30.09.2019.

Підготовче засідання відкладалось на 17.10.2019, на 14.11.2019, на 25.11.2019, на 02.12.2019, на 03.12.2019 та на 09.12.2019. Окрім того, ухвалою суду від 17.10.2019 продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів.

Рух справи відображкно в попередніх ухвалах та протоколах суду.

03 грудня 2019 року позивачем подано до суду клопотання про передачу матеріалів справи № 914/1563/16 до господарського суду, в провадженні якого перебуває справа № 8/61 про банкрутство ЗАТ «Львівський керамічний завод».

Відповідач та треті особи 1 та 2 подали до суду 06.12.2019 та 09.12.2019 письмові заперечення проти клопотання позивача про передачу матеріалів справи № 914/1563/16 до господарського суду, в провадженні якого перебуває справа № 8/61 про банкрутство ЗАТ «Львівський керамічний завод».

09 грудня 2019 року позивачем подано до суду клопотання про долучення доказів до матеріалів справи та клопотання про поновлення строку для подання таких доказів.

Подане клопотання про передачу матеріалів справи № 914/1563/16 до господарського суду, в провадженні якого перебуває справа № 8/61 про банкрутство заявника обгрунтовує наступним.

Ухвалою господарського суду Львівської області від 01.10.2019 у справі № 8/61 ліквідатором закритого акціонерного товариства «Львівський керамічний завод» призначено арбітражного керуючого Онушканича Ярослава Васильовича.

Відповідно до п. 2 ч. 1 та ч. 3 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України, господарське судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, зокрема у порядку позовного провадження (загального або спрощеного).

Згідно з ч. 6 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України, господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку, передбаченому цим Кодексом для позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Пунктом 8 ч. 1 ст. 20 Господарського процесуального кодексу України, справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також спорів про визнання недійсними правочинів за позовом контролюючого органу на виконання його повноважень, визначених Податковим кодексом України.

З 21 жовтня 2019 року введено в дію Кодекс України з процедур банкрутства.

У пункті 4 Прикінцевих та перехідних положень вказаного Кодексу установлено, що з дня введення в дію цього Кодексу подальший розгляд справ про банкрутство здійснюється відповідно до положень цього Кодексу незалежно від дати відкриття провадження у справі про банкрутство, крім справ про банкрутство, які на день введення в дію цього Кодексу перебувають на стадії санації, провадження в яких продовжується відповідно до Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом». Перехід до наступної судової процедури та подальше провадження у таких справах здійснюється відповідно до цього Кодексу.

За частиною 1 статті 2 Кодексу України з процедур банкрутства провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.

Спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею (ч. 1 ст. 7 Кодекс України з процедур банкрутства).

Згідно із ч. 2 ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства, господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника.

З аналізу вказаних норм законодавства вбачається, що майнові спори за участю боржника концентруються виключно в межах справи про банкрутство, що дозволяє здійснювати ефективний судовий контроль щодо повернення майнових активів боржника у його розпорядження з метою відновлення платоспроможності такого боржника або належного формування ліквідаційної маси банкрута. Оскарження судових рішень ухвалених за результатами розгляду таких спорів відбувається за правилами ГПК України у тому числі і в касаційній інстанції.

Оскільки спір про визнання протиправною та скасування ухвали Львівської міської ради від 30.05.2013 № 2321 «Про надання згоди на прийняття у власність територіальної громади м. Львова об`єкта незавершеного будівництва - 24-квартирного житлового будинку на вул. Роксоляни, 51» є за своєю правовою природою майновим спором, що стосується формування активу позивача-боржника за рахунок отримання від третіх осіб його майна та можливостей погашення за рахунок таких активів вимог кредиторів у справі про банкрутство № 8/61.

Враховуючи вищенаведене позивач просить матеріали справи № 914/1563/16 передати до господарського суду, в провадженні якого перебуває справа № 8/61 про банкрутство ЗАТ «Львівський керамічний завод», для розгляду спору по суті в межах цієї справи.

Представник відповідча заперечив проти поданого позивачем клопотання про передачу даної справи для розгляду в межах справи № 8/61 про банкрутство ЗАТ «Львівський керамічний завод» вказуючи про таке.

У процесі приватизації Львівського керамічного заводу до статутного капіталу ВАТ «Львівський керамічний завод» не увійшов об`єкт державної власності незавершене будівництво 180-квартирного житлового будинку по вул. Роксоляни, 51 у м. Львові.

Відповідно до ст. 3 Закону України від 21.09.2006 № 185-У «Про управління об`єктами державної власності» до об`єктів управління державної власності належить - державне майно, що перебуває на балансі господарських організацій і не увійшло до їх статутних капіталів або залишилося після ліквідації підприємств та організацій;

Наказом ФДМ України від 28.11.2003 № 2135 до Переліку об`єктів незавершеного будівництва, що підлягають приватизації, включено 10-ти поверховий 80-квартирний житловий будинок (фундамент) та 5-6-ти поверховий 20-квартирний житловий будинок за адресою м. Львів, вул. Роксоляни, 51 (II черга). Враховуючи, що на будівництво 5-6 поверхового 20-квартирного будинку (пізніше 24-квартирного будинку) були залучені кошти працівників заводу, відповідно до наказу ФДМ від 08.06.2004 № 1099 вищевказаний об`єкт було виключено з Переліку об`єктів, що підлягають приватизації.

Станом на момент прийняття ухвали Львівської міської ради № 2321 від 30.05.2013 «Про надання згоди на прийняття у власність територіальної громади м. Львова об`єкта незавершеного будівництва - 24-квартирного житлового будинку на вул. Роксоляни, 51» об`єкт незавершеного будівництва - 24-квартирний житловий будинок на вул. Роксоляни, 51 не ввійшов до статутного капіталу ЗАТ «Львівський керамічний завод», не був включений в Перелік об`єктів, що підлягають приватизації і перебував у державній власності.

Тобто, з аналізу вищенаведеного, випливає, що даний правовий спір виникає із правовідносин між суб`єктом владних повноважень з приводу прийняття ним рішення, вчинення дії або допущення бездіяльності та саме в тих правовідносинах, учасником яких є фізична або юридична особа.

Головною рисою таких правових актів є їхня конкретність, а саме: розв`язання за їх допомогою конкретних та індивідуальних справ або питань, виникнення конкретних правовідносин, обумовлених цими актами.

Ухвала Львівської міської ради № 2321 від 30.05.2013 року «Про надання згоди на прийняття у власність територіальної громади м. Львова об`єкта незавершеного будівництва - 24-квартирного житлового будинку на вул. Роксоляни, 51» були прийнята Львівською міською радою за зверненням РВ ФДМУ у Львівській області від 22.02.2013 № 03-13-01147.

Здійснюючи аналіз наведеного, вбачається, що ЗАТ «Львівський керамічний завод» не є учасником даних правовідносин та не здійснював жодних правочинів що стосуються ухвали Львівської міської ради № 2321 від 30.05.2013 «Про надання згоди на прийняття у власність територіальної громади м. Львова об`єкта незавершеного будівництва - 24 -квартирного житлового будинку на вул. Роксоляни, 52».

Враховуючи наведене, питання прийняття ухвали Львівської міської ради № 2321 від 30.05.2013 «Про надання згоди на прийняття у власність територіальної громади м. Львова об`єкта незавершеного будівництва - 24-квартирного житлового будинку на вул. Роксоляни, 52» жодним чином не стосується процедури банкрутства ЗАТ «Львівський керамічний завод», об`єкт незавершеного будівництва не входить до ліквідаційної маси банкрута, відсутній спір з позовними вимогами до боржника та щодо його майна, оскільки боржник не був власником вищезгаданого майна та не здійснював жодних правочинів в межах предмета позову.

Представник третьої особи 1 заперечуючи проти поданого клопотання про передачу справу до розгляду в межах справи про банкрутство № 8/61 вказує, що оскаржуване рішення органу місцевого самоврядування є ненормативним актом органу місцевого самоврядування, яке вичерпало свою дію внаслідок його виконання.

Як вбачається з підстав заявленого позову, Позивач фактично оспорює правомірність набуття третьою особою речових прав на 24-квартирний житловий будинок з нежитловими приміщеннями на вул. Роксоляни, 51 у м. Львові. Як зазначалось вище, оскаржуване рішення вичерпало свою дію внаслідок його виконання, його скасування не породжує правових наслідків для власника майна (у даному випадку - третьої особи), оскільки обраний позивачем спосіб захисту свого права шляхом визнання незаконним і скасування рішення Відповідача не забезпечує реального захисту порушеного права власника майна, тобто в будь-якому випадку не призведе до поновлення прав позивача, які він вважає порушеними внаслідок прийняття спірного рішення.

Отже, рішення у даній справі не вплине на ефективний судовий контроль щодо повернення майнових активів у розпорядження боржника з метою відновлення його платоспроможності або належного формування ліквідаційної маси банкрута.

Представник третьої особи 2 заперечуючи проти поданого позивачем клопотання про передачу даної справи для її розгляду в межах справи про банкрутство позивача, вказує про наступне.

Предмет позову у справі № 914/1563/16 за позовом ЗАТ «Львівський керамічний завод» до Львівської міської ради, треті особи - ФДМ та ОК «ЖБК «На Роксоляни. 51» про визнання протиправною та скасування ухвали Львівської міської ради від 30.05.2013 № 2321 «Про надання згоди на прийняття у власність територіальної громади м. Львова об`єкта незавершеного будівництва - 24-квартирного житлового будинку на вул. Роксоляни. 51» - немайнові вимоги, і Позивачем сплачено судовий збір за розгляд немайнової вимоги.

Хибне уявлення Позивача про правову природу спору, як майнового, при поданні позову про скасування ухвали Львівської міської ради, не може бути підставою для визнання такого спору майновим, а тим більше пов`язаним із банкрутством Позивача, чи пов`язане із його майном. Якщо Позивач вважає будь-яке майно своїм, то повинен пред`являти вимоги про повернення (витребування) свого майна з чужого незаконного володіння, і процесі розгляду цієї справи обґрунтовувати свої права на спірне майно та правомірність включення цього майна до ліквідаційної маси банкрута.

Враховуючи відсутність майнового спору між сторонами провадження у справі № 914/1563/16 за позовом ЗАТ «Львівський керамічний завод» до Львівської міської ради, треті особи - ФДМ та ОК «ЖБК «На Роксоляни, 51» про визнання протиправною та скасування ухвали Львівської міської ради від 30.05.2013 р. № 2321 «Про надання згоди на прийняття у власність територіальної громади м. Львова об`єкта незавершеного будівництва - 24-квартирного житлового будинку на вул. Роксоляни, 51» та недоведеність Позивачем необхідності розгляду цієї справи в межах справи про банкрутство, ОК «ЖБК «На Роксоляни, 51» вважає, що клопотання Позивача про передачу матеріалів справи не підлягає до задоволення.

Позиція суду.

Статтею 1 Кодексу України з процедур банкрутства встановлено, що банкрутство - визнана господарським судом неспроможність боржника відновити свою платоспроможність за допомогою процедур санації та мирової угоди і погасити встановлені у порядку, визначеному цим Законом, грошові вимоги кредиторів не інакше як через застосування ліквідаційної процедури.

Згідно зі ст.7 Кодексу України з процедур банкрутства спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею. Господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника. Склад учасників розгляду спору визначається відповідно до Господарського процесуального кодексу України. Господарський суд розглядає спори, стороною в яких є боржник, за правилами, визначеними Господарським процесуальним кодексом України. За результатами розгляду спору суд ухвалює рішення.

Наведена норма кореспондується з положеннями п. 8 ч. 1 ст. 20 ГПК України, згідно з яким господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також спорів про визнання недійсними правочинів за позовом контролюючого органу на виконання його повноважень, визначених Податковим кодексом України.

Приймаючи до уваги наведене, за умови порушення провадження у справі про банкрутство боржника особливістю вирішення таких спорів є те, що вони розглядаються та вирішуються господарським судом без порушення нових справ, що узгоджується із загальною спрямованістю Кодексу України з процедур банкрутства, який передбачає концентрацію всіх спорів у межах справи про банкрутство задля судового контролю у межах цього провадження за діяльністю боржника, залучення всього майна боржника до ліквідаційної маси та проведення інших заходів, метою яких є повне або часткове задоволення вимог кредиторів.

Отже, даний спір стосується формування активу (ліквідаційної маси) позивача-банкрута та можливості погашення за рахунок таких активів кредиторських вимог у справі про банкрутство позивача.

Спори щодо майна боржника, відносно якого порушено справу про банкрутство, мають вирішуватися в межах справи про банкрутство, задля судового контролю у межах цього провадження за діяльністю боржника, залучення всього майна боржника до ліквідаційної маси та проведення інших заходів, метою яких є повне або часткове задоволення вимог кредиторів. Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного суду від 19.06.2018 у справі № 908/4057/14 та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.03.2019 у справі № 918/420/16.

Відповідно до ч. 3 ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено, що матеріали справи, в якій стороною є боржник, щодо майнових спорів з вимогами до боржника та його майна, провадження в якій відкрито до відкриття провадження у справі про банкрутство, надсилаються до господарського суду, в провадженні якого перебуває справа про банкрутство, який розглядає спір по суті в межах цієї справи.

У відповідності до положень п. 1 ч. 1 ст. 31 ГПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

За таких обставин, беручи до уваги те, що у провадженні Господарського суду Львівської області знаходиться справа № 8/61 про банкрутство закритого акціонерного товариства «Львівський керамічний завод», суд дійшов висновку, що позовна заява ЗАТ «Львівський керамічний завод» до Львівської міської ради про визнання протиправною та скасування ухвали Львівської міської ради від 30.05.2013 № 2321 «Про надання згоди на прийняття у власність територіальної громади м. Львова об`єкта незавершеного будівництва 24-квартирного житлового будинку на вул. Роксоляни, 51» підлягає передачі для розгляду в межах провадження у справі № 8/61 про банкрутство закритого акціонерного товариства «Львівський керамічний завод».

Керуючись статтями 2, 7 Кодексу України з питань банкрутства, статтями 12, 20, 31, 233, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Справу № 914/1563/16 за позовом закритого акціонерного товариства «Львівський керамічний завод» до Львівської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Регіональне відділення Фонду державного майна України у Львівській області, Закарпатській та Волинській областях, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Обслуговуючий кооператив «Житлово-будівельний кооператив «На Роксолани 51» про визнання протиправною та скасування ухвали Львівської міської ради від 30.05.2013 № 2321 передати для розгляду в межах справи № 8/61 про банкрутство закритого акціонерного товариства «Львівський керамічний завод».

Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена у порядку та строки передбачені Господарським процесуальним кодексом України.

Повний текст ухвали складено 10.12.2019.

Суддя Трускавецький В.П.