ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" грудня 2019 р. Справа№ 910/1591/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Суліма В.В.

суддів: Гаврилюка О.М.

Майданевича А.Г.

розглянувши апеляційну скаргу Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у м. Києві

на рішення Господарського суду міста Києва від 11.07.2019 року (дата підписання повного тексту 22.07.2019 року)

у справі № 910/1591/19 (суддя: Головіна К.І.)

за позовом Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у м. Києві

до Комунального некомерційного підприємства "Центр первинної медико-санітарної допомоги Дарницького району м. Києва"

про стягнення 132 111,63 грн

без виклику представників сторін

ВСТАНОВИВ:

Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у м. Києві (далі позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Комунального некомерційного підприємства "Центр первинної медико-санітарної допомоги Дарницького району м. Києва" (далі - відповідач) про стягнення з відповідача матеріальної шкоди в розмірі 132 111,63 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що за результатами планової перевірки, проведеної УВД ФСС України у м. Києві щодо стану експертизи тимчасової непрацездатності у Амбулаторії № 2 КНП "Центр первинної медико-санітарної допомоги Дарницького району м. Києва", були встановлені порушення Інструкції про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я № 455 від 13.11.2001 р., Положення про експертизу тимчасової непрацездатності, затвердженого Наказом Міністерства охорони здоров`я № 189 від 09.04.2008 р., Наказу Міністерства охорони здоров`я "Про затвердження форм первинної облікової документації та інструкцій щодо їх заповнення, що використовуються у закладах охорони здоров`я незалежно від форми власності та підпорядкування" № 110 від 14.02.2012 року, які полягали у необгрунтованій видачі та продовженні лікарями Амбулаторії № 2 КНП "Центр первинної медико-санітарної допомоги Дарницького району м. Києва" листків непрацездатності. Сплативши кошти за такими листками непрацездатності позивач поніс матеріальну шкоду.

Господарський суд міста Києва в задоволенні позову відмовив в повному обсязі своїм рішенням від 11.07.2019 року (повний текст складено - 22.07.2019 року).

Не погодившись з прийнятим рішенням, Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у м. Києві звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 11.07.2019 року у даній справі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що Господарський суд міста Києва, визнав обставини встановленими, які є недоведеними і мають значення для справи, неправильно застосував норми матеріального права, зокрема наказ Міністерства охорони здоров`я України від 14.02.2012 року №110 «Про заповнення форм первинної медичної документації», Положення про експертизу тимчасової непрацездатності, Інструкції про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, затвердженої наказом МОЗ України від 13.11.2001 року №455.

Так, скаржник вказав, що вказані в позові та додатках листи непрацездатності, були видані відповідачем необґрунтовано, з порушенням чинного законодавства, що відображено в довідці про результати планової перевірки стану експертизи тимчасової непрацездатності №19 від 01.12.2017 року.

При цьому, скаржник зазначив, що через необґрунтовану видачу листків непрацездатності, відповідачем завдано матеріальну шкоду Управлінню у розмірі 132111,63 грн.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.08.2019 року справу № 910/1591/19 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Сулім В.В., судді: Ткаченко Б.О., Майданевич А.Г.

Північний апеляційний господарський суд відкрив апеляційне провадження за апеляційною скаргою Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у м. Києві на рішення Господарського суду міста Києва від 11.07.2019 року у справі № 910/1591/19 у порядку письмового провадження без повідомлення учасників своєю ухвалою від 22.08.2019 року.

25.09.2019 року через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів до суду від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просив апеляційну скаргу Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у м. Києві залишити без задоволення, рішення Господарського суду міста Києва від 11.07.2019 року без змін.

Крім того, представник відповідача у відзиві на апеляційну скаргу, зокрема зазначив, що господарським судом вірно встановлено та надано правову оцінку тим обставинам, що згідно з чинним законодавством не вбачається, що повернення страхових платежів до Фонду соціального страхування у випадку їх безпідставного отримання може бути зроблено за рахунок закладів охорони здоров`я, які видають листки непрацездатності, що є підставою для призначення допомоги по тимчасовій непрацездатності. В даному випадку заклад охорони здоров`я не є стороною страхових правовідносин, яка має права, обов`язки та несе відповідальність в цих правовідносинах.

Витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.10.2019 року, у зв`язку з перебуванням судді Ткаченко Б.О., на лікарняному, було сформовано для розгляду апеляційної скарги у справі № 910/1591/19 нову колегію суддів у складі: головуючого судді: Суліма В.В., суддів: Майданевич А.Г., Коротун О.М.

Північний апеляційний господарський суд прийняв апеляційну скаргу Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у м. Києві на рішення Господарського суду міста Києва від 11.07.2019 року у справі № 910/1591/19 до провадження у складі нової колегії суддів: головуючий суддя - Сулім В.В., судді: Майданевич А.Г., Коротун О.М., своєю ухвалою від 22.10.2019 року.

Витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.12.2019 року, у зв`язку з перебуванням судді Коротун О.М., на лікарняному, було сформовано для розгляду апеляційної скарги у справі № 910/1591/19 нову колегію суддів у складі: головуючого судді: Суліма В.В., суддів: Майданевич А.Г., Гаврилюка О.М.

Північний апеляційний господарський суд прийняв апеляційну скаргу Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у м. Києві на рішення Господарського суду міста Києва від 11.07.2019 року у справі № 910/1591/19 до провадження у складі нової колегії суддів: головуючий суддя - Сулім В.В., судді: Майданевич А.Г., Гаврилюк О.М., своєю ухвалою від 15.12.2019 року.

Розглянувши апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, Північний апеляційний господарський суд вважає, що рішення Господарського суду міста Києва від 11.07.2019 року підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у м. Києві - без задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування, гарантії працюючих громадян щодо їх соціального захисту у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, вагітністю та пологами, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, охорони життя та здоров`я, визначає Закон України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування".

Відповідно до ст. 4 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" Фонд соціального страхування України (далі - Фонд) є органом, який здійснює керівництво та управління загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та медичним страхуванням, провадить акумуляцію страхових внесків, контроль за використанням коштів, забезпечує фінансування виплат за цими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування та здійснює інші функції згідно із затвердженим статутом.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 9 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" основними завданнями Фонду є здійснення перевірки обґрунтованості видачі та продовження листків непрацездатності застрахованим особам, у тому числі на підставі інформації з електронного реєстру листків непрацездатності.

Як вбачається з матеріалів справи та правильно встановлено судом першої інстанції, Управлінням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у м. Києві (позивач) у період з 29.11.2017 р. по 01.12.2017 р. була проведена планова перевірка стану експертизи тимчасової непрацездатності у Амбулаторії № 2 Комунального некомерційного підприємства "Центр первинної медико-санітарної допомоги Дарницького району м. Києва", за наслідками якої була складена довідка № 19 від 01.12.2017 року

З указаної довідки вбачається, що проведеною перевіркою були встановлені, зокрема, такі порушення:

- журнали реєстрації видачі листків непрацездатності ведуться не по формі первинної медичної документації (відсутня дата закриття листка непрацездатності; невідповідність фактично виданих листків із записами у журналі реєстрації видачі листків);

- необґрунтована видача у 2016 та 2017 роках лікарями Амбулаторії № 2 Комунального некомерційного підприємства "Центр первинної медико-санітарної допомоги Дарницького району м. Києва" листків непрацездатності (видача листків без фактичного огляду хворого, призначеного обстеження та лікування паціентів - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 );

- необґрунтоване продовження у 2016 та 2017 роках лікарями Амбулаторії № 2 Комунального некомерційного підприємства "Центр первинної медико-санітарної допомоги Дарницького району м. Києва" листків непрацездатності (відсутні проведені обстеження та корекція призначеного лікування у паціентів - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 );

- близько 5 % (250 штук) від загальної кількості виданих у 2016-2017 роках листків непрацездатності (4 989 штук) не витребувані паціентами, тощо, що є порушеннями Інструкції про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, затвердженою наказом Міністерства охорони здоров`я України № 455 від 13.11.2001 року (далі - Інструкція № 455 від 13.11.2001 року).

Вказана довідка була отримана директором Амбулаторії № 2 Комунального некомерційного підприємства "Центр первинної медико-санітарної допомоги Дарницького району м. Києва" Сміщуком Ю.О. та заступником директора - Смук В.М. для ознайомлення.

У подальшому, за наслідками перевірки та з метою належного аналізу та реагування на виявлені порушення, згідно з наказом директора Комунального некомерційного підприємства "Центр первинної медико-санітарної допомоги Дарницького району м. Києва" № 59 від 27.12.2017 р., відповідачем була створена внутрішня комісія Комунального некомерційного підприємства "Центр первинної медико-санітарної допомоги Дарницького району м. Києва" у складі директора КНП ЦПМСД Сміщук Ю.О. (голова комісії), заступника директора Смук В.М. (секретар комісії) та членів комісії - завідувача Амбулаторії № 1 ОСОБА_7 та завдувача Амбулаторії № 3 ОСОБА_8 .

За результатами проведеної роботи, відповідачем були вжиті заходи щодо усунення виявлених порушень, а посадові особи за допущені порушення притягнуті до дисциплінарної відповідальності, зокрема:

- відкореговано посадову інструкцію сімейного лікаря Комунального некомерційного підприємства "Центр первинної медико-санітарної допомоги Дарницького району м. Києва" в частині, що визначає обов`язки при здійсненні експертизи тимчасової непрацездатності;

- внесено зміни до наказу Комунального некомерційного підприємства "Центр первинної медико-санітарної допомоги Дарницького району м. Києва", що корегує організацію роботи закладу у питаннях здійснення експертизи тимчасової непрацездатності, а також регламентує порядок продовження листків непрацездатності завідувачами амбулаторій, які працюють лікарями первинної ланки за сумісництвом;

- проведено щорічний інструктаж медичних працівників Комунального некомерційного підприємства "Центр первинної медико-санітарної допомоги Дарницького району м. Києва" щодо дотримання вимог нормативних актів, які регулюють порядок оформлення документації щодо тимчасової втрати непрацездатності;

- завідувачу Амбулаторії № 2 Квартальній І.П. оголошено догану;

- завідувача та медичних працівників Амбулаторії № 2 зобов`язано впродовж місяця виправити порушення і недоліки в роботі Амбулаторії № 2 щодо здійснення експертизи тимчасової непрацездатності, організувати роботу згідно рекомендацій та зауважень, встановлених перевіркою та відповідно до галузевих нормативних актів.

Як вбачається з матеріалів справи та правильно встановлено судом першої інстанції, на підставі виданих Амбулаторією № 2 Комунального некомерційного підприємства "Центр первинної медико-санітарної допомоги Дарницького району м. Києва" листків тимчасової непрацездатності, УВД ФСС України у м. Києві виплатило застрахованим особам допомогу по тимчасовій втраті непрацездатності у загальній сумі 132 111,63 грн, що підтверджується платіжними дорученнями та банківськими виписками (наявні в матеріалах справи).

Відповідно до ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Так, однією з підстав виникнення зобов`язання є заподіяння шкоди іншій особі. На відміну від зобов`язань, які виникають із правомірних актів, цей вид зобов`язань виникає із неправомірних актів, яким є правопорушення, тобто протиправне, винне заподіяння шкоди деліктоздатною особою. Деліктне (позадоговірне) зобов`язання виникає там, де заподіювач шкоди і потерпілий не перебували між собою у зобов`язальних відносинах або шкода виникла незалежно від існуючих між сторонами зобов`язальних правовідносин.

Згідно ст. 1172 Цивільного кодексу України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Відповідно до п. 6 Рекомендацій Президії Вищого господарського суду № 04-5/239 від 29.12.2007 року "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов`язаних з відшкодуванням шкоди" відповідно до ст. 1172 Цивільного кодексу України на позивача покладений обов`язок доведення, що шкода була заподіяна працівником відповідача саме під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків, безпосередній причинний зв`язок між правопорушенням та заподіянням шкоди і розмір відшкодування.

Встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала шкоду, та збитками потерпілої сторони є важливим елементом доказування наявності реальних збитків. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність завдавача є причиною, а збитки, які виникли у потерпілої особи, - наслідком такої протиправної поведінки.

Так, на позивача покладено обов`язок доведення факту протиправності поведінки відповідача, розміру завданих збитків та причинно-наслідкового зв`язку між порушенням та шкодою. Натомість відповідач може бути звільнений від відповідальності, якщо доведе відсутність своєї вини у заподіяній шкоді.

Згідно зі ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Тобто, як правильно встановлено судом першої інстанції, в предмет доказування у даній справі також входить встановлення протиправної поведінки лікаря, що перебував у трудових відносинах із відповідачем, під час оформлення та видачі листків непрацездатності, що стало причиною завдання позивачу шкоди.

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" тимчасова втрата працездатності - це подія, з настанням якої виникає право застрахованої особи, членів її сім`ї або іншої особи на отримання відповідно до цього Закону матеріального забезпечення або соціальних послуг.

Згідно з п. 3, 10 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" застрахована особа - це фізична особа, яка відповідно до законодавства підлягає загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачується чи сплачувався у встановленому законом порядку єдиний внесок; страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до цього Закону зобов`язані сплачувати єдиний внесок.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" допомога по тимчасовій непрацездатності надається застрахованій особі у формі матеріального забезпечення, яке повністю або частково компенсує втрату заробітної плати (доходу) надається у визначених цим законом випадках, зокрема, тимчасової непрацездатності внаслідок захворювання або травми, не пов`язаної з нещасним випадком на виробництві.

Згідно ч. 1 ст. 31 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" підставою для призначення допомоги по тимчасовій непрацездатності, по вагітності та пологах є виданий у встановленому порядку листок непрацездатності. У разі роботи за сумісництвом, за трудовим договором (контрактом) одночасно із здійсненням підприємницької чи іншої діяльності підставою для призначення допомоги є копія листка непрацездатності, засвідчена підписом керівника і печаткою (за наявності) за основним місцем роботи. Для застрахованих осіб, які одночасно здійснюють підприємницьку та іншу діяльність і не працюють на умовах трудового договору (контракту), копію листка непрацездатності засвідчує установа охорони здоров`я, яка його видає. Порядок і умови видачі, продовження та обліку листків непрацездатності, здійснення контролю за правильністю їх видачі встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, за погодженням з Фондом.

Так, порядок видачі листків непрацездатності визначений Інструкцією про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, затвердженою наказом Міністерства охорони здоров`я України № 455 від 13.11.2001 року (далі - Інструкція № 455 від 13.11.2001 року).

Згідно з п. 1.3 Інструкції № 455 від 13.11.2001 року листок непрацездатності видається громадянам України, іноземцям, особам без громадянства, які проживають в Україні і працюють на умовах трудового договору (контракту) на підприємствах, в установах і організаціях незалежно від форм власності та господарювання або у фізичних осіб, у тому числі в іноземних дипломатичних представництвах та консульських установах. Право видачі листків непрацездатності надається лікуючим лікарям державних і комунальних закладів охорони здоров`я (п. 1.4 вказаної Інструкції).

Відповідно до пунктів 1.6, 1.7 Інструкції № 455 від 13.11.2001 року видача документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність здійснюється лікуючим лікарем (фельдшером) при пред`явленні паспорта чи іншого документа, який засвідчує особу непрацездатного і не може бути платною послугою в закладах охорони здоров`я незалежно від форми власності.

Видача та продовження документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність, здійснюються тільки після особистого огляду хворого лікуючим лікарем (фельдшером), про що робиться відповідний запис у медичній карті амбулаторного чи стаціонарного хворого з обґрунтуванням тимчасової непрацездатності.

У разі захворювання чи травми на весь період тимчасової непрацездатності до відновлення працездатності або до встановлення групи інвалідності медико-соціальною експертною комісією (МСЕК) видається листок непрацездатності, що обраховується в календарних днях (п.п. 2.1, 2.2 Інструкції № 455 від 13.11.2001 року).

При втраті працездатності внаслідок захворювання або травми лікуючий лікар в амбулаторно-поліклінічних закладах може видавати листок непрацездатності особисто терміном до 5 календарних днів з наступним продовженням його, залежно від тяжкості захворювання, до 10 календарних днів.

Якщо непрацездатність триває понад 10 календарних днів, продовження листка непрацездатності до 30 днів проводиться лікуючим лікарем спільно з завідувачем відділення (далі - ЛКК), яка призначається керівником лікувально-профілактичного закладу, після комісійного огляду хворого, з періодичністю не рідше 1 разу на 10 днів, але не більше терміну, встановленого для направлення до МСЕК. У окремих випадках, коли захворювання вимагає тривалого лікування, наприклад у разі важких травм та туберкульозу періодичність оглядів ЛКК з продовженням листка непрацездатності може бути не рідше 1 разу на 20 днів залежно від тяжкості перебігу захворювання.

Так, з указаних положень Інструкції № 455 від 13.11.2001 року слідує, що видача або продовження листків тимчасової непрацездатності здійснюється лікарями лише за результатами огляду пацієнтів, діагностування захворювання та призначення лікування.

Як вбачається з наявних у матеріалах справи листків тимчасової непрацездатності, виданих лікарями Амбулаторії № 2 Комунального некомерційного підприємства "Центр первинної медико-санітарної допомоги Дарницького району м. Києва" у період 2016-2017 років, вони (листки) містять прізвище, ім`я, по-батькові пацієнта, діагноз, причину непрацездатності, період, у який особа була непрацездатною, підпис лікаря.

Зазначені відомості з листків непрацездатності підтверджуються записами, зробленими у медичних картках амбулаторних хворих, витяги з яких були долучені відповідачем за згодою пацієнтів до матеріалів справи.

Так, за результатами огляду пацієнтів лікарями відповідача було встановлене захворювання, підтверджений діагноз та призначене лікування, тобто настання страхового випадку (втрата тимчасової непрацездатності), що є підставою для оформлення та видачі листків тимчасової непрацездатності відповідно до Інструкції № 455 від 13.11.2001 року, підтверджено матеріалами справи.

Також, відповідні записи зроблені у медичній картці амбулаторних хворих і такі факти захворювань пацієнтів позивачем не спростовані.

Водночас, матеріали справи не містять, а скаржник не надав ані суду першої інстанції , ані суду апеляційної інстанції належних та допустимих в розумінні ст.ст. 73, 76-79 Господарського процесуального кодексу України доказів, які б свідчили про вину та протиправну поведінку лікарів, що перебувають у трудових відносинах із відповідачем у видачі/продовженні листків тимчасової непрацездатності.

Виявлені позивачем під час перевірки порушення (неналежне оформлення та видача листків непрацездатності, заповнення медичної документації) носять більш формальний характер, а саме - невідповідність діючим інструкціям та положенням щодо їх оформлення.

Тобто, твердження скаржника, як на підставу для скасування оскаржуваного рішення, що вказані в позові та додатках листи непрацездатності, були видані відповідачем необґрунтовано, з порушенням чинного законодавства, що відображено в довідці про результати планової перевірки стану експертизи тимчасової непрацездатності №19 від 01.12.2017 року, не спростовують висновків суду першої інстанції.

Довідка УВД ФСС України у м. Києві № 19 від 01.12.2017 р. про результати планової перевірки стану експертизи тимчасової непрацездатності у Амбулаторії № 2 Комунального некомерційного підприємства "Центр первинної медико-санітарної допомоги Дарницького району м. Києва", не встановлює наявність протиправної поведінки та вини лікарів (відповідача) у видачі/продовженні листків тимчасової непрацездатності (аналогічний висновок викладений Вищим господарським судом України у постанові від 13.07.2017 року у справі № 917/1917/16, у постанові від 20.07.2017 року у справі № 917/2105/16 ), а фіксує лише виявлене порушення.

Спірні правовідносини у зв`язку із виплатами матеріального забезпечення по тимчасовій втраті працездатності, здійсненими позивачем застрахованим особам за листками непрацездатності, виданими/продовженими Амбулаторією № 2 Комунального некомерційного підприємства "Центр первинної медико-санітарної допомоги Дарницького району м. Києва", є страховими. При цьому, як правильно встановлено судом першої інстанції, медичний заклад (відповідач) не є стороною цих правовідносин, на яку можливо покласти майнову відповідальність за сплачену позивачем допомогу.

Крім того, колегія суддів приймає як належний висновок суду першої інстанції, що виплати матеріального забезпечення по тимчасовій втраті працездатності, сплачені позивачем за листками непрацездатності виданими/продовженими Амбулаторією № 2 Комунального некомерційного підприємства "Центр первинної медико-санітарної допомоги Дарницького району м. Києва", не є матеріальною шкодою у розумінні чинного законодавства, оскільки грошові кошти, сплачені позивачем в якості допомоги застрахованим особам у зв`язку із втратою ними працездатності, не є його власними грошовими коштами, а є коштами, що сплачувалися до Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності застрахованими особами в якості страхових внесків.

Натомість, сплата УВД ФСС України у м. Києві страхового відшкодування застрахованим особам у разі настання страхового випадку є його прямим обов`язком, визначеним Законом України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування", а тому здійснені Фондом виплати застрахованій особі не є шкодою, що йому заподіяна.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку щодо відсутності як шкоди, заподіяної позивачу, так і причинного зв`язку між заявленою шкодою та протиправною поведінкою відповідача.

Щодо посилання скаржника на Інструкцію про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, затвердженої наказом МОЗ України від 13.11.2001 року №455, колегія суддів відзначає наступне.

Згідно з п. 8.3 Інструкції № 455 від 13.11.2001 року за порушення порядку видачі та заповнення документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, лікарі несуть відповідальність згідно з законодавством України.

Відповідно до п. 8.5 Інструкції № 455 від 13.11.2001 року у разі виявлення порушень правил видачі, зберігання, обліку документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, незадовільного стану експертизи тимчасової непрацездатності, лікувально-профілактичний заклад може бути позбавлений права видавати документи, що засвідчують тимчасову непрацездатність, у встановленому порядку.

Отже, як правильно встановлено судом першої інстанції, з указаних норм вбачається, що відповідальність лікувального закладу, який видає листок непрацездатності, зокрема, Комунального некомерційного підприємства "Центр первинної медико-санітарної допомоги Дарницького району м. Києва, може бути передбачена лише у вигляді позбавлення права видавати документи, що засвідчують тимчасову непрацездатність, а також у вигляді персональної відповідальності лікарів медичного закладу.

Та як вже було встановлено судом першої інстанції, матеріали справи свідчать, що за наслідками перевірки відповідачем було вжито заходи щодо усунення виявлених порушень, а посадових осіб притягнуто до дисциплінарної відповідальності за допущені порушення.

З огляду на викладе, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови в задоволенні позовних вимог.

Разом з тим, скаржник не надав суду доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції викладені в оскаржуваному рішенні.

При цьому, колегія суддів зазначає, що хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін (рішення Суду у справі Трофимчук проти України no. 4241/03 від 28.10.2010 року).

Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 09.12.1994 Європейського суду з прав людини у справі "Руїс Торіха проти Іспанії").

Отже, зазначені в апеляційній скарзі доводи не знайшли свого підтвердження під час перегляду рішення судом апеляційної інстанції, апелянт не подав жодних належних та допустимих доказів на підтвердження власних доводів, які могли б бути прийняті та дослідженні судом апеляційної інстанції в розумінні ст.ст. 73, 76-79, 86 Господарського процесуального кодексу України. А тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Судові витрати, згідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покласти на апелянта.

Суд апеляційної інстанції роз`яснює, що, за загальним правилом, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 275, 276 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у м. Києві на рішення Господарського суду міста Києва від 11.07.2019 року залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 11.07.2019 року у справі №910/1591/19 залишити без змін.

3. Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, покласти на апелянта.

4. Матеріали справи №910/1591/19 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та, за загальним правилом, не підлягає оскарженню до Верховного Суду крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя В.В. Сулім

Судді О.М. Гаврилюк

А.Г. Майданевич