СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

02.12.2019 Справа № 905/1623/19

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Сіверін В.І., суддя Терещенко О.І., суддя Тихий П.В.

при секретарі судового засідання Новікової Ю.В.

розглянувши апеляційну скаргу прокурора (вх. 3221 Д/1-7) на ухвалу господарського суду Донецької області від 01.10.2019 року, постановлену у приміщенні вказаного суду суддею Величко Н.В., повний текст якої складено 04.10.2019 року, у справі

за позовом: Заступника прокурора Донецької області, м.Маріуполь,

в інтересах Регіонального відділення Фонду державного майна України по Донецькій області, м. Харків,

до:

1) Товариства з обмеженою відповідальністю «Маріупольський лікеро-горілчаний завод» м. Маріуполь,

2) Фізичної особи-підприємця Наливай Ольги Станіславівни, м. Маріуполь,

про: визнання недійсними договорів

ВСТАНОВИВ:

Заступник прокурора Донецької області звернувся до господарського суду Донецької області з позовом в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Донецькій області до Товариства з обмеженою відповідальністю Маріупольський лікеро-горілчаний завод та Фізичної особи-підприємця Наливай Ольги Станіславівни про:

- визнання недійсним договору на виконання платних робіт (послуг) № 9-СП від 01.06.2017, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю Маріупольський лікеро-горілчаний завод та Фізичною особою-підприємцем Наливай Ольгою Станіславівною;

- визнання недійсним договору позички від 01.06.2017, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю Маріупольський лікеро-горілчаний завод та Фізичною особою-підприємцем Наливай Ольгою Станіславівною.

Позовні вимоги мотивовані тим, що з метою приховування фактичної передачі частини майна ТОВ "МЛГЗ" в суборенду ФОП Наливай О.С., ТОВ "МЛГЗ" змінив вид та назву договору не змінивши при цьому його предмет та об`єкт, уклавши з вказаним підприємцем не договір суборенди приміщення, а договори на виконання платних робіт (послуг) та позички. На переконання прокурора, зазначені договори було укладено відповідачами усупереч положенням Господарського кодексу України, Цивільного кодексу України, Закону України "Про оренду державного та комунального майна для приховування іншого правочину - договору суборенди, тому такі правочини мають бути визнані недійсними на підставі ч.ч. 1-3, 5 та 6 ст.203, ст. 235 Цивільного кодексу України.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 01.10.2019 року позов Заступника прокурора Донецької області, м.Маріуполь в інтересах Регіонального відділення Фонду державного майна України по Донецькій області, м. Харків про визнання недійсними договорів залишено без розгляду.

В обґрунтування наведеної ухвали, місцевий господарський суд зазначив про недоведеність у даному випадку виключних обставин, які прямо передбачені законом, для представництва інтересів держави в суді, що свідчить про заявлення позову особою, яка не має процесуальної дієздатності та є підставою для залишення позову без розгляду відповідно до пункту 1 частини 1 статті 226 ГПК України.

Прокурор із вказаною ухвалою місцевого господарського суду не погодився, звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить цю ухвалу скасувати, справу направити до місцевого господарського суду для подальшого розгляду.

Під час апеляційного провадження у цій справі встановлено, що на розгляд Великої Палати Верховного Суду передано справу №912/2385/18 за позовом заступника керівника Олександрійської місцевої прокуратури Кіровоградської області в інтересах держави в особі Устинівської районної державної адміністрації Кіровоградської області, Східного офісу Державної аудиторської служби України до ТОВ «Укртранссервіс-груп», Відділу освіти, молоді та спорту Устинівської районної державної адміністрації про визнання недійсними додаткових угод та стягнення 90577,26 грн.

В ухвалі від 16.10.2019 у справі №912/2385/18 Верховний Суд, передаючи справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду, вказав на те, що у зазначеній справі існує виключна правова проблема, яка має значення для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовної практики щодо підстав здійснення представництва інтересів держави в суді прокурором. Так, на думку колегії суддів касаційної інстанції, закріплені законодавством умови та випадки, коли прокурор має право здійснювати представництво в суді законних інтересів держави ("якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень"), не можна назвати виключним випадком, чітко сформульованим і передбачуваним у своєму застосуванні, про що свідчить й неоднозначна та різна судова правозастосовча практика. Наведене, як зазначає суд касаційної інстанції, підтверджує, що справа №912/2385/18 містить виключну правову проблему.

У справі даній справі, яка розглядається, також підлягає застосуванню стаття 23 Закону України «Про прокуратуру» при встановленні наявності чи відсутності підстав для представництва прокурором інтересів держави в суді, а тому правовідносини у цій справі є подібними до правовідносин у справі №912/2385/18.

Враховуючи, що за результатами розгляду Великою Палатою Верховного Суду справи №912/2385/18 буде надано висновок щодо застосування статті 23 Закону України «Про прокуратуру», колегія суддів, з метою дотримання єдності судової практики, дійшла висновку про необхідність зупинення провадження у цій справі в порядку, передбаченому п.7 ч.1 ст.228 ГПК України, до розгляду Великою Палатою Верховного Суду справи №912/2385/18 та оприлюднення повного тексту постанови.

Аналогічних висновків щодо необхідності зупинення провадження у справі з цих підстав за позовами прокурора дійшов Верховний Суд у складі Касаційного господарського суду у справах №922/376/19, №917/133/17, №913/116/19, 913/589/18, 922/3588/18, №905/1428/18.

Враховуючи вищевикладене та керуючись п.7 ч.1 ст.228 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Зупинити апеляційне провадження у справі №095/1623/19 до розгляду Великою Палатою Верховного Суду справи №912/2385/18 та оприлюднення повного тексту постанови.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення. Порядок та строки її оскарження передбачені статтями 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя В.І. Сіверін

Суддя О.І. Терещенко

Суддя П.В. Тихий