СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" грудня 2019 р. Справа № 922/4587/13

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Плахов О.В., суддя Геза Т.Д., суддя Мартюхіна Н.О.

при секретарі Міракові Г.А.,

за участю представників:

від апелянта - Голяніщев Д.Ю. - на підставі Ордеру Серії ПТ №054904 від 09.12.2019р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_2 , м.Полтава, (вх.№3051 Х/2) на ухвалу господарського суду Харківської області від 23.08.2019р. у справі №922/4587/13 (суддя Усатий В.О., постановлену в м.Харків о 12:46год., дата складання повного тексту ухвали - 28.08.2019р.)

за заявою Mramor LLP, Wales

до боржника Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3, м. Харків

про визнання банкрутом

ВСТАНОВИЛА:

Постановою господарського суду Харківської області від 10.12.2013р. у справі №922/4587/13 боржника ФОП ОСОБА_3 визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором призначено арбітражного керуючого Капустіна В.В.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 11.02.2014р. задоволено клопотання Капустіна В.В. про припинення його обов`язків ліквідатора у даній справі, звільнено арбітражного керуючого Капустіна В.В. від виконання обов`язків ліквідатора банкрута, призначено ліквідатором банкрута - арбітражного керуючого Белікова О.П.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 12.12.2017р. усунено ліквідатора Белікова ОВ. від виконання покладених на нього обов`язків, призначено ліквідатором арбітражного керуючого Кошовського С.В.

12.12.2017р. ТОВ "ОТП Факторинг Україна" подано до господарського суду Харківської області заяву (вх. №41470), в якій банк просив суд визнати недійсним договір купівлі-продажу житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 та земельної ділянки кадастровий номер :15:004:0006 за адресою: АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_4, посвідчений 17.10.2016р. приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Набокою Юлією Василівною за реєстровим № 1886, витребувати у ОСОБА_2 житловий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та земельну ділянку кадастровий номер :15:004:006 за адресою: АДРЕСА_1 та застосувати наслідки недійсності цього правочину.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 13.12.2017р. призначено заяву до розгляду в судовому засіданні 13.02.2018р. із залученням до участі у розгляді цієї заяви ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , оскільки прийняте по цій заяві рішення може вплинути на їх права та обов`язки.

Крім того, ТОВ "ОТП Факторинг Україна" було подано до господарського суду харківської області заяву про забезпечення позову, в якій кредитор просив суд накласти арешт на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 та земельну ділянку кадастровий номер :15:004:006 за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою господарського суду Харківської області від 13.12.2017р. залишеною без змін постановами Харківського апеляційного господарського суду від 17.04.2018р. та Верховного Суду від 18.07.2018р. задоволено заяву ТОВ "ОТП Факторинг Україна" про забезпечення вимог кредиторів; накладено арешт на житловий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та земельну ділянку кадастровий номер :15:004:0006 за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою господарського суду Харківської області від 25.01.2018р. залишеною без змін постановою Східного апеляційного господарського суду від 19.11.2018р. задоволено заяву ТОВ "ОТП Факторинг Україна" (вх. № 2035 від 24.01.2018р.) про заміну заходів забезпечення позову, замінено заходи забезпечення позову, застосовані ухвалою господарського суду Харківської області від 13.12.2017р., накладено заборону відчуження на житловий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 323,40 кв. м., житловою площею 59,2 кв. м. та земельну ділянку кадастровий номер :15:004:0106 площею 0,0409 га за адресою: АДРЕСА_1 , які належать ОСОБА_2, накладено заборону відчуження на житловий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 213,7 кв. м., житловою площею 23,2 кв. м. та земельну ділянку кадастровий номер :15:004:0159 площею 0,0365 га за адресою: АДРЕСА_1 , які належать ОСОБА_4.

Під час знаходження справи в суді апеляційній інстанції, кредитором ТОВ "ОТП Факторинг Україна" було подано до господарського суду Харківської області уточнення (вх. № 2031 від 24.01.2018 р.) до заяви (вх. № 41470 від 12.12.2017р.), в яких просить суд :

- визнати недійсним договір купівлі - продажу житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 та земельну ділянку кадастровий номер :15:004:0006 за адресою: АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , посвідчений 17.10.2016 р. приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Набокою Юлією Василівною, за реєстровим № 1886.

- витребувати з незаконного володіння ОСОБА_2 житловий будинок та адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 323.40 кв. м., житловою площею 59.2 кв. м. та земельну ділянку кадастровий номер :15:004:0160, площа 0.0409 га за адресою: АДРЕСА_1

- застосувати наслідки недійсності договору купівлі - продажу житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 та земельної ділянки кадастровий номер :15:004:0006 за адресою: АДРЕСА_1 , укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_4, посвідченого 17.10.2016 р. приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Набокою Юлією Василівною, за реєстровим № 1886 шляхом повернення до ліквідаційної маси боржника житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 323.40 кв. м., житловою площею 59.2 кв. м., земельної ділянки кадастровий номер :15:004:0160, площа 0.0409 га за адресою: АДРЕСА_1 та житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 213.7 кв. м., житловою площею 23.2 кв. м., земельної ділянки кадастровий номер :15:004:0159, площа 0,0365 га за адресою: АДРЕСА_2 , які утворилися в результаті поділу предмету іпотеки ТОВ "ОТП Факторинг Україна" за договором іпотеки PCNL-D00/018/2007, а саме: житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 537,1 кв. м. та земельної ділянки площею 0,0774 га, кадастровий номер :15:004:0006.

28.02.2019р. законним представником ОСОБА_2 . ОСОБА_1 було подано до господарського суду Харківської області заяву (вх. №5291), в якій заявник просить суд залучити до розгляду заяви ТОВ "ОТП Факторинг Україна" Службу у справах дітей виконавчого комітету Шевченківської районної в м. Полтаві ради, в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, на стороні ОСОБА_2

18.03.2019р. адвокатом законного представника малолітньої дитини ОСОБА_1 подано до господарського суду Харківської області клопотання (вх. №6746) в якому він, зокрема, просив суд задовольнити заяву законного представника ОСОБА_2 ОСОБА_1 (вх. № 5291 від 28.02.19) про залучення до розгляду заяви ТОВ "ОТП Факторинг Україна" Служби у справах дітей виконавчого комітету Шевченківської районної в м. Полтаві ради, в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, на стороні ОСОБА_2

13.05.2019р. адвокатом законного представника малолітньої дитини ОСОБА_1 подано до господарського суду Харківської області (вх. № 11470) в якому він, зокрема, просив суд задовольнити заяву законного представника ОСОБА_2 ОСОБА_1 (вх. № 5291 від 28.02.2019р.) про залучення до розгляду заяви ТОВ "ОТП Факторинг Україна" Служби у справах дітей виконавчого комітету Шевченківської районної в м. Полтаві ради, в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, на стороні ОСОБА_2

07.06.2019р. адвокатом законного представника малолітньої дитини ОСОБА_1 подано до господарського суду Харківської області клопотання (вх. № 13987), в якому він просив суд залучити до розгляду заяви ТОВ "ОТП Факторинг Україна" Службу у справах дітей виконавчого комітету Шевченківської районної в м. Полтаві ради, відкласти розгляд справи та направити залученій особі копію відповідної ухвали, у разі задоволення клопотання.

27.06.2019р. кредитором ТОВ "ОТП Факторинг Україна" та ліквідатором боржника подано до господарського суду Харківської області спільні уточнення (вх. № 15695 від 27.06.2019 р.) до заяви (вх. № 41470 від 12.12.2017р.), згідно яких останні просив суд:

- визнати недійсними договір купівлі - продажу житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , посвідчений 17.10.2016 р. приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Набокою Юлією Василівною, за реєстровим № 1886 та договір купівлі - продажу земельної ділянки кадастровий номер :15:004:006 за адресою: АДРЕСА_1 , посвідчений 17.10.2016 р. приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Набокою Юлією Василівною, за реєстровим № 1887.

- застосувати наслідки недійсності договору купівлі - продажу житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , посвідчений 17.10.2016 р. приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Набокою Юлією Василівною, за реєстровим № 1886, та договору купівлі - продажу земельної ділянки кадастровий номер :15:004:006 за адресою: АДРЕСА_1 , посвідчений 17.10.2016р. приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Набокою Юлією Василівною, за реєстровим № 1887, шляхом повернення становища сторін у початковий стан, а саме: повернути у власність боржника житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 213.7 кв.м., житловою площею 23.2 кв.м., земельну ділянку кадастровий номер :15:004:0159, площа 0.0365 га за адресою: АДРЕСА_2 , які утворилися в результаті поділу предмету іпотеки ТОВ "ОТП Факторинг Україна" за договором іпотеки PCNL-D00/018/2007, а саме: житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 537.1 кв.м. та земельної ділянки площею 0.0774га, кадастровий номер :15:004:0006, які передати ліквідатору Кошовському Сергію Васильовичу.

- скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 37726693 від 24.10.2017 13:05:17, приватного нотаріуса Набока Юлія Василівна, Полтавський міський нотаріальний округ, Полтавська область за ОСОБА_4 права власності на об`єкт нерухомого майна: житловий будинок, об`єкт житлової нерухомості, загальна площа (кв.м.): 213.7, житлова площа (кв.м.): 23.2, , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, який розташований на земельній ділянці площею 0.0365 га, кадастровий номер :15:004:0159, номер запису про право власності: 22975717.

18.07.2019р. кредитором ТОВ "ОТП Факторинг Україна" подано до господарського суду Харківської області уточнену заява (вх. № 17422 від 18.07.2019р.) в редакції уточнень (вх. № 15695 від 27.06.2019р.) з доказами направлення такої заяви учасникам справи, зокрема, приватному нотаріусу Полтавського міського нотаріального округу Набоці Ю.В.

19.08.2019р. Виконавчим комітетом Шевченківської районної у м. Полтаві ради подано до господарського суду Харківської області заяву (вх. № 19897 від 19.08.2019р.) про залучення його до розгляду заяви ТОВ "ОТП Факторинг України" як органу опіки та піклування у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів.

20.08.2019р. адвокатом законного представника малолітньої дитини ОСОБА_1 подано до господарського суду Харківської області клопотання (вх. № 20072 від 20.08.2019р.) про залучення до матеріалів справи заповіту ОСОБА_4 , відповідно до якого, остання заповіла спірне майно ОСОБА_2 .

Ухвалою господарського суду Харківської області від 23.08.2019р. у справі №922/4587/13 відмовлено представнику ОСОБА_1 в задоволенні клопотання про відкладання розгляду заяви (вх. № 20258 від 22.08.2019р.); відмовлено в задоволенні заяви законного представника ОСОБА_2 ОСОБА_1 (вх. № 5291 від 28.02.2019р.) про залучення до розгляду заяви ТОВ "ОТП Факторинг України" Служби у справах дітей виконавчого комітету Шевченківської районної ради у м.Полтаві ради; відмовлено в задоволенні заяви адвоката законного представника ОСОБА_1 (вх. № 6746 від 19.03.2019р.) про залучення до розгляду заяви ТОВ "ОТП Факторинг України" Служби у справах дітей виконавчого комітету Шевченківської районної у м.Полтаві ради; відмовлено в задоволенні заяви Виконавчого комітету Шевченківської районної у м.Полтаві ради (вх. № 19897 від 19.08.2019р.) про залучення його до розгляду заяви ТОВ "ОТП Факторинг України" як органу опіки та піклування; задоволено заяву ТОВ "ОТП Факторинг України" (вх. № 41470 від 12.12.2017р.) про визнання недійсним договору купівлі-продажу з урахуванням уточнень (вх. № 2031 від 24.01.2018р.; вх. № 15695 від 27.06.2019р.); визнано недійсними договір купівлі - продажу житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , посвідчений 17.10.2016 р. приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Набокою Юлією Василівною, за реєстровим № 1886 та договір купівлі - продажу земельної ділянки кадастровий номер :15:004:0006 за адресою: АДРЕСА_1 , посвідчений 17.10.2016 р. приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Набокою Юлією Василівною, за реєстровим № 1887; застосовано наслідки недійсності договору купівлі - продажу житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , посвідчений 17.10.2016 р. приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Набокою Юлією Василівною, за реєстровим № 1886, та договору купівлі - продажу земельної ділянки кадастровий номер :15:004:0006 за адресою: АДРЕСА_1 , посвідчений 17.10.2016 р. приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Набокою Юлією Василівною, за реєстровим № 1887, шляхом повернення сторін у початковий стан, а саме: повернути у власність ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 213,7 кв. м., житловою площею 23,2 кв.м., земельну ділянку кадастровий номер :15:004:0159, площа 0,0365 га, за адресою: АДРЕСА_2 , які утворились в результаті поділу предмету іпотеки ТОВ "ОТП Факторинг Україна" за договором іпотеки PCNL-D00/018/2007, а саме: житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 537,1 кв. м. та земельної ділянки площею 0,0774 га, кадастровий номер :15:004:0006, які передати ліквідатору Кошовському Сергію Васильовичу (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , свідоцтво №923 від 14.05.2013р.); скасовано рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 37726693 від 24.10.2017 13:05:17, приватний нотаріус Набока Юлія Василівна, Полтавський міський нотаріальний округ, Полтавська обл., за ОСОБА_4 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) права власності на об`єкт нерухомого майна: житловий будинок, об`єкт житлової нерухомості, загальна площа (кв. м.): 213,7, житлова площа (кв. м.): 23,2, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , розташований на земельній ділянці площею 0,0365 га, кадастровий номер :15:004:0159, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101, номер запису про право власності: 22975717.

Відповідні висновки місцевого господарського суду мотивовані тим, що на підставі досліджених матеріалів справи судом було встановлено, що при укладенні спірних правочинів було порушено процедуру реалізації майна банкрута у справі про банкрутство, а саме: продаж майна здійснено безпосередньо банкрутом, а не ліквідатором; забезпечений кредитор не надавав згоди на реалізацію заставного майна; майно реалізовано без проведення аукціону; кошти, від реалізованого майна, не направлені заставному кредитору - ТОВ "ОТП Факторинг Україна", що є безумовним порушенням прав та майнових інтересів останнього, а отже, об`єктивно вбачається не відповідність змісту правочинів загальним вимогам чинного законодавства щодо чинності правочинів.

Також, господарський суд першої інстанції дійшов висновку щодо наявності правових підстав для застосування реституції, як способу захисту, оскільки сторонами за оскаржуваним договором є банкрут та ОСОБА_4 , яка на даний час є власником частини спірного майна.

Крім того, враховуючий визнання недійсним договору купівлі-продажу житлового будинку від 17.10.2016р., посвідченого ПН ПМНО Набокою Ю .В. та зареєстрованого в реєстрі за № 1886, який був однією з підстав для виникнення права власності ОСОБА_4 на житловий будинок, загальною площею 213,7 кв. м., житловою площею 23,2 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , для реального захисту та відновлення порушених прав банкрута, місцевий господарський суд дійшов висновку про наявність підстав для скасування реєстрації права власності вказаного об`єкту нерухомого майна за ОСОБА_4

ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_2 з ухвалою суду першої інстанції не погодилась та звернулась до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу господарського суду Харківської області від 23.08.2019р. у справі №922/4587/13. Одночасно апелянт звернувся з клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали господарського суду Харківської області від 23.08.2019р. у справі №922/4587/13. В обґрунтування наявності підстав для поновлення строку апелянт посилається на те, що копію повного тексту ухвали було отримано лише 14.09.2019р., у зв`язку із чим скаржнику був необхідний додатковий час для підготовки та направлення апеляційної скарги.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт посилається на те, що при постановленні оскаржуваної ухвали господарським судом першої інстанції не було враховано тих обставин, що в заяві ТОВ "ОТП Факторинг" фактично заявлені вимоги до третього власника майна (після ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ) - ОСОБА_2 , який є добросовісним набувачем і придбав майно у ОСОБА_4 .

Проте, незважаючи на вказані обставини, місцевий господарський суд ухваливши рішення про визнання недійсним договору купівлі-продажу житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , посвідченого 17.10.2016р. приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Набокою Юлією Василівною за реєстровим № 1886 та договору купівлі-продажу земельної ділянки кадастровий номер :15:504:0006 за адресою АДРЕСА_1 , посвідчений 17.10.2016 року приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Набокою Юлією Василівною за реєстровим № 1887 та застосувавши наслідки недійсності правочину, фактично вирішив питання про позбавлення права власності добросовісного набувача ОСОБА_2 .

Апелянт наголошує, що житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 323,40 кв.м., житловою площею 59,2 кв.м. є власністю ОСОБА_2 та не придбавався за кредитні кошти, іншого житла у його власності немає, отже приймаючи рішення про визнання недійсним договору від 17.10.2016р. та схваливши реституцію, господарський суд першої інстанції фактично створив можливість для вирішення питання про позбавлення ОСОБА_2 його єдиного житла без зазначення іншого жилого приміщення, в яке можна виселити власника.

Скаржник також наголошує на порушенні місцевим господарським судом при постановленні оскаржуваної ухвали норм процесуального права, яке полягає у незалученні до участі у справі про банкрутство у межах розгляду заяви - ТОВ "ОТП Факторинг України" (вх. № 41470 від 12.12.2017 р.) про визнання недійсним договору купівлі-продажу з урахуванням уточнень (вх. №2031 від 24.01.2018 р.; вх. № 15695 від 27.06.2019р.), Служби у справах дітей виконавчого комітету Шевченківської районної у м.Полтаві ради.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 08.10.2019р. поновлено ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження ухвали господарського суду Харківської області від 23.08.2019р. у справі №922/4587/13; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_2 на ухвалу господарського суду Харківської області від 23.08.2019р. у справі №922/4587/13; встановлено учасникам провадження у справі про банкрутство строк до 30.10.2019р. для подання відзивів на апеляційну скаргу з доказами його надсилання; зобов`язано господарський суд Харківської області невідкладно надіслати до Східного апеляційного господарського суду матеріали справи №922/4587/13 та призначено справу до розгляду на 11.11.2019р.

11.10.2019р. на адресу Східного апеляційного господарського суду надійшла ухвала Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 01.10.2019р. у справі №922/4587/13 про розгляд матеріалів касаційної скарги Акціонерного товариства "Полтава-банк" та ОСОБА_12 на постанову Східного апеляційного господарського суду від 28.08.2019р., пунктом 5 резолютивної частини якої постановлено витребувати з господарського суду Харківської області та Східного апеляційного господарського суду матеріали справи №922/4587/13 за заявою Mramor LLP, Wales до боржника Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3, м. Харків про визнання банкрутом.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 11.10.2019р. зупинено розгляд апеляційної скарги ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_2 на ухвалу господарського суду Харківської області від 23.08.2019р. у справі №922/4587/13 до розгляду Верховним Судом касаційної скарги Акціонерного товариства "Полтава-банк" та ОСОБА_12 на постанову Східного апеляційного господарського суду від 28.08.2019р. та повернення до Східного апеляційного господарського суду матеріалів справи.

28.10.2019р. ліквідатором боржника арбітражним керуючим Кошовським С.В. подано до апеляційного господарського суду відзив на апеляційну скаргу (вх.№10141), в якому просить суд апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_2 залишити без задоволення, ухвалу господарського суду Харківської області від 23.08.2019р. у справі №922/4587/13 залишити без змін.

12.11.2019р. Верховним Судом було повернуто матеріали справи №922/4587/13 до Східного апеляційного господарського суду.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Східного апеляційного господарського суду від 12.11.2019р., у зв`язку із перебування на лікарняному судді Шутенко І.А., для розгляду справи №922/4587/13 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Плахов О.В., суддя Мартюхіна Н.О., суддя Геза Т.Д.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 13.11.2019р. поновлено провадження у справі 922/4587/13; призначено розгляд справи на 09.12.2019р.

29.11.2019р. приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Набокою Ю.В. подано до апеляційного господарського суду відзив на апеляційну скаргу (вх.№11301), в якому просить суд скасувати ухвалу господарського суду Харківської області від 23.08.2019р. у справі №922/4587/13.

06.12.2019р. ліквідатором боржника арбітражним керуючим Кошовським С.В. подано до апеляційного господарського суду клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату, у зв`язку із неможливістю бути присутніми в судовому засіданні через заздалегідь заплановану відпустку (вх.№11555).

09.12.2019р. апелянтом подано до апеляційного господарського суду заяву про відвід суддів Гези Т.Д. та Мартюхіної Н.Л. (вх.№11596).

09.12.2019р. апелянтом також подано до апеляційного господарського суду клопотання про залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог (вх.№11597), в якому просить суд залучити до участі у справі №922/4587/13 Службу у справах дітей виконавчого комітету Шевченківської районної ради м.Полтава, в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, на стороні ОСОБА_2

У судовому засіданні Східного апеляційного господарського суду 09.12.2019р. представник апелянта підтримав подану заяву про відвід суддів Гези Т.Д. та Мартюхіної Н.Л. (вх.№11596 від 09.12.2019р.) та просив її задовольнити.

Судова колегія зазначає, що відповідно до частини третьої статті 38 Господарського процесуального кодексу України відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Самовідвід може бути заявлений не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Після спливу вказаного строку заявляти відвід (самовідвід) дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів з дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвала Східного апеляційного господарського суду від 08.10.2019р., якою було відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_2 на ухвалу господарського суду Харківської області від 23.08.2019р. у справі №922/4587/13 була направлена, зокрема, і апелянту 10.10.2019р. за вих. №020751.

Повернутим на адресу апеляційного господарського суду повідомленням про вручення поштового підправлення з штрихкодовим ідентифікатором 756 підтверджується, що ухвала Східного апеляційного господарського суду про відкриття апеляційного провадження від 08.10.2019р. у даній справі була отримана апелянтом 16.10.2019р. (т.10г а.с.16).

Отже, в даному випадку апелянт був обізнаний про склад колегії суддів визначений для розгляду даної справи, зокрема, і щодо участі судді Гези Т.Д. саме з 16.10.2019р.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Східного апеляційного господарського суду від 12.11.2019р., у зв`язку із перебуванням на лікарняному судді Шутенко І.А., для розгляду справи №922/4587/13 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Плахов О.В., суддя Мартюхіна Н.О., суддя Геза Т.Д.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 13.11.2019р. поновлено провадження у справі 922/4587/13; призначено розгляд справи на 09.12.2019р.

Вказана ухвала Східного апеляційного господарського суду від 13.11.2019р. була надіслана апелянту 14.11.2019р. за вих.№023294, та відповідно до повернутого на адресу апеляційного господарського суду повідомлення про вручення поштового підправлення з штрихкодовим ідентифікатором 686 отримано апелянтом 18.11.2019р. (т.10г а.с.65).

Таким чином, про зміну складу судової колегії та участь судді Мартюхіної Н.О. апелянт був обізнаний з 18.11.2019р.

Проте, заяву про відвід судді Гези Т.Д. та судді Мартюхіної Н.О. апелянтом було подано 09.12.2019р. (згідно штампу відділу документально забезпечення та контролю Східного апеляційного господарського суду на першому аркуші заяви), тобто пізніше ніж на десятий день з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі.

Отже, заява про відвід суддів подана з порушенням вимог частини третьої статті 38 Господарського процесуального кодексу України; разом з тим причини пропуску строку на звернення з відповідною заявою апелянт не навів.

Відповідно до приписів статті 118 Господарського процесуального кодексу України, право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку; заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Водночас апелянтом не зазначено, а з матеріалів справи не вбачається виняткових випадків, коли про підстави відводу заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку.

Враховуючи вищевикладене, заява апелянта про відвід суддів Гези Т.Д. та Мартюхіної Н.Л. (вх.№11596 від 09.12.2019р.) підлягає залишенню без розгляду.

Головуючий суддя також оголосив, що 06.12.2019р. ліквідатором боржника арбітражним керуючим Кошовським С.В. подано до апеляційного господарського суду клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату, у зв`язку із неможливістю бути присутніми в судовому засіданні через заздалегідь заплановану відпустку (вх.№11555) та запитав ставлення представника апелянта щодо заявленого клопотання.

Представник апелянта пояснив, що залишає розгляд заявленого клопотання на розсуд суду.

Розглянувши заявлене клопотання про відкладення розгляду справи, судова колегія дійшла висновку про його відхилення з наступних підстав.

Так, стаття 43 Господарського процесуального кодексу України зобов`язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Частиною 11 статті 270 Господарського процесуального кодексу України, яка визначає порядок розгляду апеляційної скарги, встановлено, що суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, стосовно якого немає відомостей щодо його повідомлення про дату, час і місце судового засідання, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки будуть визнані судом поважними.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Відповідно до частини 1 статті 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно з частиною 3 статті 202 Господарського процесуального кодексу України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі, зокрема, неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Застосовуючи згідно з частиною 1 статті 4 Господарського процесуального кодексу України, статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справи частину 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, колегія суддів зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain") від 07.07.1989).

Враховуючи, що матеріали справи містять докази повідомлення учасників провадження у справі про банкрутство про дату, час та місце судового засідання, зокрема, і ліквідатора боржника арбітражного керуючого Кошовського С.В. (т.10г а.с.76), яким також було висловлено свою правову позицію у відзиві на апеляційну скаргу (т.10г а.с.34-37), а також зважаючи на те, що явка представників сторін судом апеляційної інстанції обов`язковою не визнавалась, а участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком сторони (стаття 42 Господарського процесуального кодексу України), колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній матеріалами, за відсутності ліквідатора боржника арбітражного керуючого Кошовського С.В., оскільки його неявка не перешкоджає розгляду апеляційної скарги по суті.

Представник апелянта підтримав вимоги апеляційної скарги, просив її задовольнити, скасувати ухвалу господарського суду Харківської області від 23.08.2019р. у справі №922/4587/13.

Крім того, апелянт підтримав подане 09.12.2019р. до апеляційного господарського суду клопотання про залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог (вх.№11597), в якому просив суд залучити до участі у справі №922/4587/13 Службу у справах дітей виконавчого комітету Шевченківської районної ради м.Полтава, в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, на стороні ОСОБА_2

Судова колегія, дослідивши матеріали справи, дійшла висновку про відмову в задоволенні заявленого клопотання, враховуючи наступне.

Так, відповідно до приписів статті 6 Закону України "Про органи і служби у справах дітей та спеціальні установи для дітей" справи, що стосуються житлових і майнових прав неповнолітніх розглядаються судами за участю представника служби у справах дітей.

Судова колегія наголошує, що зі змісту прохальної частини заяви ТОВ "ОТП Факторинг України" (вх. № 41470 від 12.12.2017р.) про визнання недійсним договору купівлі-продажу з урахуванням уточнень (вх. № 2031 від 24.01.2018р.; вх. № 15695 від 27.06.2019р.) не вбачається наявності вимог до неповнолітнього ОСОБА_2

Крім того, відповідно до статті 12 Закону України "Про основи соціального захисту бездомних громадян та безпритульних дітей" передбачено, що держава охороняє і захищає права та інтереси дітей під час вчинення правочинів щодо нерухомого майна. Неприпустиме зменшення або обмеження прав та інтересів дітей під час вчинення будь-яких правочинів щодо жилих приміщень. Органи опіки та піклування здійснюють контроль за дотриманням батьками та особами, які їх замінюють житлових прав і охоронюваних законом інтересів дітей відповідно до закону. Для вчинення будь-яких правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону.

За змістом цієї норми, а також статей 17 та 18 Закону України "Про охорону дитинства", статті 177 Сімейного кодексу України дбати про збереження використання майна дитини в її інтересах - обов`язок батьків. З метою гарантування декларованого державного пріоритету інтересів дитини закон передбачає додаткові засоби контролю з боку держави за належним виконанням батьками своїх обов`язків, установлюючи заборону для батьків малолітньої дитини вчиняти певні правочини щодо її майнових прав без попереднього дозволу органів опіки та піклування.

Відповідно до частини 4 та 5 статті 177 Сімейного кодексу України, орган опіки та піклування проводить перевірку заяви про вчинення правочину щодо нерухомого майна дитини та надає відповідний дозвіл, якщо в результаті вчинення правочину буде гарантоване збереження права дитини на житло.

Колегія судді зазначає, що неповнолітній ОСОБА_2 набув право власності внаслідок укладання 15.11.2017р. між ОСОБА_4 (надалі - дарувальник) та ОСОБА_3 і ОСОБА_1 , які діють як законні представники малолітнього сина ОСОБА_2 (надалі - обдаровуваний) було укладеного договір дарування (надалі - договір дарування №1 т.10 а.с.118-120), відповідно до умов якого дарувальник безоплатно передала у власність ОСОБА_2 , останній приймає від ОСОБА_4 як дарунок належний їй на праві приватної власності житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

15.11.2017р. відповідні відомості було внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, номер запису про право власності 23392085 (т.10 а.с.121).

Також, 15.11.2017р. між ОСОБА_4 (надалі - дарувальник) та ОСОБА_3 і ОСОБА_1 , які діють як законні представники малолітнього сина ОСОБА_2 (надалі - обдаровуваний) було укладеного договір дарування (надалі - договір дарування №2 т.10 а.с.122-123), відповідно до умов якого ОСОБА_4 безоплатно передає у власність ОСОБА_2 , а останній приймає від ОСОБА_4 як дарунок належну їй на праві приватної власності земельну ділянку площею 0,0409га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Цільове призначення земельної ділянки: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Кадастровий номер земельної ділянки: :15:004:0160.

15.11.2017р. до Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності було внесено запис про право власності: №23392368, згідно якого власником земельної ділянки площею 0,0409га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :15:004:0160 є ОСОБА_2 на підставі договору дарування від 15.11.2017р., реєстраційний №2798 (т.10 а.с.124).

Враховуючи зазначене, колегія суддів робить висновок, що в межах розгляду заяви кредитора ТОВ "ОТП Факторинг України" (вх. № 41470 від 12.12.2017р.) про визнання недійсним договору купівлі-продажу з урахуванням уточнень (вх. №2031 від 24.01.2018р.; вх. №15695 від 27.06.2019р.) правочини вчинені щодо майна неповнолітнього не є предметом дослідження в апеляційному провадженні.

Отже, участь у цій справі органів опіки та піклування законодавчо не передбачена та не потребується, оскільки права та інтереси малолітнього ОСОБА_2 не порушуються.

Враховуючи, що наявних матеріалів справи достатньо для розгляду апеляційної скарги по суті, а також, що явка представників учасників судового процесу у справі про банкрутство у судове засідання не була визнана обов`язковою, колегія суддів вважає за можливе розглянути скаргу в даному судовому засіданні.

Дослідивши матеріали справи, викладені в апеляційний скарзі доводи апелянта, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, відповідно до статті 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила наступне.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 18.11.2013р. порушено провадження у справі про банкрутство ФОП ОСОБА_3 за заявою Mramor LLP в порядку статей 11,16 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (т.1 а.с.102-104).

Постановою господарського суду Харківської області від 10.12.2013 у справі №922/4587/13 визнано ФОП ОСОБА_3 банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру (т.1 а.с.115-120).

Як зазначено в постанові, у власності божника перебуває наступне майно:

"будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі свідоцтва про право власності від 23.04.2007р. та земельна ділянка (кадастровий номер :15:004:006), що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі державного акту на право приватної власності на землю №022568".

Ухвалою господарського суду Харківської області від 12.05.2015р. у даній справі було задоволено клопотання ліквідатора про надання роз`яснення п. 2 резолютивної частини постанови господарського суду Харківської області від 10.12.2013р. у справі № 922/4587/13 наступним чином: "Підлягає виключенню з реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна:Заборона відчуження (номер обтяження: 3487442) + іпотека (номер іпотеки: 3487567) від 20.07.2006, майно: земельна ділянка і будинок за адресою: АДРЕСА_1 ; Заборона відчуження(номер обтяження: 4651943, 4651981) + іпотека (номер іпотеки: 4652013) від 19.03.2007, Майно: земельна ділянка і будинок за адресою: АДРЕСА_1" (т.2 а.с.46-49).

18.05.2015р. припинено іпотеку на підставі ухвали господарського суду Харківської області від 25.11.2015р., що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна (т.10 а.с.19-32).

17.10.2016р. між ОСОБА_3 (надалі - продавець) та ОСОБА_4 (надалі - продавець) було укладено договір купівлі-продажу (надалі - договір купівлі - продажу №1 т.10 а.с.82), відповідно до умов якого продавець через представника передає у власність покупця житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , а ОСОБА_4 приймає його та сплачує за нього обумовлену грошову суму (пункт 1 договору купівлі - продажу №1).

Згідно з Витягом з державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ - 016, виданим 10.10.2016р. Управлінням Держгеокадастру у м.Полтаві Полтавської області, житловий будинок розташований на земельній ділянці площею 0,0774га, кадастровий номер якої ::15:004:0006, цільове призначення земельної ділянки: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Договір купівлі -продажу земельної ділянки укладається одночасно з посвідченням цього договору.

На зазначеній земельній ділянці розташовано: житловий будинок з вбудованим гаражем літ. "А-2" загальною площею 537,1кв.м., житловою площею 82,4кв.м., огорожа №1-2, підпірна стіна №3-4, замощення; 5,альтанка Б (пункт 2 договору купівлі - продажу №1).

17.10.2016р. до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно було внесено запис про право власності №17012607, за яким власником майна: житлової будівлі 537,1 кв.м, житловою площею- 82,4кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , є ОСОБА_4 (т.10 а.с. 84).

Також, 17.10.2016р. між ОСОБА_3 (надалі - продавець) та ОСОБА_4 (надалі - продавець) було укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки (надалі - договір купівлі - продажу №2 т.10 а.с.85-86), відповідно до умов якого ОСОБА_3 через представника передає у власність ОСОБА_4 земельну ділянку площею 0,0774га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , а ОСОБА_4 приймає її та сплачує за неї обумовлену грошову суму (пункт 1 договору купівлі - продажу №2).

Пунктом 1.2 договору купівлі - продажу №2 встановлено, що цільове призначення земельної ділянки: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Кадастровий номер земельної ділянки: :15:004:0006.

17.10.2016р. до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно було внесено запис про право власності №17013475, власником земельної ділянки кадастровий номер земельної ділянки: :15:004:0006, є ОСОБА_4 (т.10 а.с. 87).

24.10.2017р. до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно було внесено запис про те, що об`єкт знаходиться в процедурі поділу (т.10 а.с. 22).

15.11.2017р. між ОСОБА_4 (надалі - дарувальник) та ОСОБА_3 і ОСОБА_1 , які діють як законні представники малолітнього сина ОСОБА_2 (надалі - обдаровуваний) було укладеного договір дарування (надалі - договір дарування №1 т.10 а.с.118-120), відповідно до умов якого дарувальник безоплатно передала у власність ОСОБА_2 , останній приймає від ОСОБА_4 як дарунок належний їй на праві приватної власності житловий будинок, що знаходиться за адресою:

АДРЕСА_1 , що відчужується, розташований на земельній ділянці площею 0,0409га, кадастровий номер::15:004:0160, цільове призначення земельної ділянки: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). На зазначеній земельній ділянці розташовано: житловий будинок літ "А-2" загальною площею 323,4кв.м, житловою площею 59,2кв.м, огорожа №1, огорожа №2, стінка підпірна №3, стінка підпірна №4 (пункт 1 договору дарування).

Пунктом 2 договору дарування встановлено, що цей житловий будинок належить на праві особистої приватної власності ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Полтавської області Набокою Ю.В., 17.10.2016 за реєстровим №1886.

15.11.2017р. відповідні відомості було внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, номер запису про право власності 23392085 (т.10 а.с.121).

Також, 15.11.2017р. між ОСОБА_4 (надалі - дарувальник) та ОСОБА_3 і ОСОБА_1 , які діють як законні представники малолітнього сина ОСОБА_2 (надалі - обдаровуваний) було укладеного договір дарування (надалі - договір дарування №2 т.10 а.с.122-123), відповідно до умов якого ОСОБА_4 безоплатно передає у власність ОСОБА_2 , а останній приймає від ОСОБА_4 як дарунок належну їй на праві приватної власності земельну ділянку площею 0,0409га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Цільове призначення земельної ділянки: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Кадастровий номер земельної ділянки: :15:004:0160.

15.11.2017р. до Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності було внесено запис про право власності: №23392368, згідно якого власником земельної ділянки площею 0,0409га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :15:004:0160 є ОСОБА_2 на підставі договору дарування від 15.11.2017р., реєстраційний №2798 (т.10 а.с.124).

12.12.2017р. Товариством з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна" подано до господарського суду Харківської області заяву (вх. №41470), в якій банк просив суд визнати недійсним договір купівлі-продажу житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 та земельної ділянки кадастровий номер :15:004:0006 за адресою: АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , посвідчений 17.10.2016р. приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Набокою Юлією Василівною за реєстровим № 1886, витребувати у ОСОБА_2 житловий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та земельну ділянку кадастровий номер :15:004:006 за адресою: АДРЕСА_1 та застосувати наслідки недійсності цього правочину.

Вказана заява мотивована тим, у листопаді 2017 року кредитору стало відомо про відчуження іпотечного майна поза межами процедури банкрутства та направлення грошових коштів на користь третіх осіб, а не іпотекодержателя. Заявник вважає, що реалізація майна банкрута відбулась в порушення вимог статей 23, 49 Закону про банкрутство, оскільки договори купівлі-продажу укладені поза ліквідаційною процедурою та без згоди іпотекодержателя, що на думку останнього є безумовною підставою для задоволення вказаної заяви.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 13.12.2017р. призначено заяву до розгляду в судовому засіданні 13.02.2018р. із залученням до участі у розгляді цієї заяви ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , оскільки прийняте по цій заяві рішення може вплинути на їх права та обов`язки.

Крім того, ТОВ "ОТП Факторинг Україна" було подано до господарського суду Харківської області заяву про забезпечення позову, в якій кредитор просив суд накласти арешт на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 та земельну ділянку кадастровий номер :15:004:006 за адресою: АДРЕСА_1 (т .10 а. с .16-17).

Ухвалою господарського суду Харківської області від 13.12.2017р. залишеною без змін постановами Харківського апеляційного господарського суду від 17.04.2018р. та Верховного Суду від 18.07.2018р. задоволено заяву ТОВ "ОТП Факторинг Україна" про забезпечення вимог кредиторів; накладено арешт на житловий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та земельну ділянку кадастровий номер :15:004:0006 за адресою: АДРЕСА_1 (т. 10 а.с.34-39, 220-232).

Ухвалою господарського суду Харківської області від 25.01.2018р. залишеною без змін постановою Східного апеляційного господарського суду від 19.11.2018р. задоволено заяву ТОВ "ОТП Факторинг Україна" (вх. № 2035 від 24.01.2018р.) про заміну заходів забезпечення позову, замінено заходи забезпечення позову, застосовані ухвалою господарського суду Харківської області від 13.12.2017р., накладено заборону відчуження на житловий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 323,40 кв. м., житловою площею 59,2 кв. м. та земельну ділянку кадастровий номер :15:004:0106 площею 0,0409 га за адресою: АДРЕСА_1 , які належать ОСОБА_2, накладено заборону відчуження на житловий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 213,7 кв. м., житловою площею 23,2 кв. м. та земельну ділянку кадастровий номер :15:004:0159 площею 0,0365 га за адресою: АДРЕСА_1 , які належать ОСОБА_4 (т.10 а.с.73-76).

Під час знаходження справи в суді апеляційній інстанції, кредитором ТОВ "ОТП Факторинг Україна" було подано до господарського суду Харківської області уточнення (вх. № 2031 від 24.01.2018 р.) до заяви (вх. № 41470 від 12.12.2017р.) (т.10а а.с.1-4, ), в яких просить суд :

- визнати недійсним договір купівлі - продажу житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 та земельну ділянку кадастровий номер :15:004:0006 за адресою: АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , посвідчений 17.10.2016 р. приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Набокою Юлією Василівною, за реєстровим № 1886.

- витребувати з незаконного володіння ОСОБА_2 житловий будинок та адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 323.40 кв. м., житловою площею 59.2 кв. м. та земельну ділянку кадастровий номер :15:004:0160, площа 0.0409 га за адресою: АДРЕСА_1

- застосувати наслідки недійсності договору купівлі - продажу житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 та земельної ділянки кадастровий номер :15:004:0006 за адресою: АДРЕСА_1 , укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_4, посвідченого 17.10.2016 р. приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Набокою Юлією Василівною, за реєстровим № 1886 шляхом повернення до ліквідаційної маси боржника житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 323.40 кв. м., житловою площею 59.2 кв. м., земельної ділянки кадастровий номер :15:004:0160, площа 0.0409 га за адресою: АДРЕСА_1 та житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 213.7 кв. м., житловою площею 23.2 кв. м., земельної ділянки кадастровий номер :15:004:0159, площа 0,0365 га за адресою: АДРЕСА_2 , які утворилися в результаті поділу предмету іпотеки ТОВ "ОТП Факторинг Україна" за договором іпотеки PCNL-D00/018/2007, а саме: житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 537,1 кв. м. та земельної ділянки площею 0,0774 га, кадастровий номер :15:004:0006.

27.06.2019р. кредитором ТОВ "ОТП Факторинг Україна" та ліквідатором боржника подано до господарського суду Харківської області спільні уточнення (вх. № 15695 від 27.06.2019р. т.10б а.с.133-137) до заяви (вх. № 41470 від 12.12.2017р.), згідно яких останні просив суд:

- визнати недійсними договір купівлі - продажу житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , посвідчений 17.10.2016 р. приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Набокою Юлією Василівною, за реєстровим № 1886 та договір купівлі - продажу земельної ділянки кадастровий номер :15:004:006 за адресою: АДРЕСА_1 , посвідчений 17.10.2016 р. приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Набокою Юлією Василівною, за реєстровим № 1887.

- застосувати наслідки недійсності договору купівлі - продажу житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , посвідчений 17.10.2016 р. приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Набокою Юлією Василівною, за реєстровим № 1886, та договору купівлі - продажу земельної ділянки кадастровий номер :15:004:006 за адресою: АДРЕСА_1 , посвідчений 17.10.2016 р. приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Набокою Юлією Василівною, за реєстровим № 1887, шляхом повернення становища сторін у початковий стан, а саме: повернути у власність боржника житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 213.7 кв.м., житловою площею 23.2 кв.м., земельну ділянку кадастровий номер :15:004:0159, площа 0.0365 га за адресою: АДРЕСА_2 , які утворилися в результаті поділу предмету іпотеки ТОВ "ОТП Факторинг Україна" за договором іпотеки PCNL-D00/018/2007, а саме: житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 537.1 кв.м. та земельної ділянки площею 0.0774 га, кадастровий номер :15:004:0006, які передати ліквідатору Кошовському Сергію Васильовичу.

- скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 37726693 від 24.10.2017 13:05:17, приватного нотаріуса Набока Юлія Василівна, Полтавський міський нотаріальний округ, Полтавська область за ОСОБА_4 права власності на об`єкт нерухомого майна: житловий будинок, об`єкт житлової нерухомості, загальна площа (кв.м.): 213.7, житлова площа (кв.м.): 23.2, , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, який розташований на земельній ділянці площею 0.0365 га, кадастровий номер :15:004:0159, номер запису про право власності: 22975717.

18.07.2019р. кредитором ТОВ "ОТП Факторинг Україна" подано до господарського суду Харківської області уточнену заява (вх. № 17422 від 18.07.2019р.) в редакції уточнень (вх. № 15695 від 27.06.2019р.) з доказами направлення такої заяви учасникам справи, зокрема, приватному нотаріусу Полтавського міського нотаріального округу Набоці Ю.В (т.10г а.с.15-19).

Ухвалою господарського суду Харківської області від 23.08.2019р. у справі №922/4587/13 задоволено заяву ТОВ "ОТП Факторинг України" (вх. № 41470 від 12.12.2017р.) про визнання недійсним договору купівлі-продажу з урахуванням уточнень (вх. № 2031 від 24.01.2018р.; вх. № 15695 від 27.06.2019р.), з підстав викладених вище (т.10г а.с.195-208).

Дослідивши матеріали справи, викладені в апеляційні скарзі доводи апелянта, колегія суддів, зазначає наступне.

Відповідно до частини 6 статті 12 Господарського процесуального кодексу України, господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (надалі - Закон про банкрутство).

В силу пункту 1-1 прикінцевих положень Закону про банкрутство в редакції Закону від 22.12.2011р. №4212-VІ, який набрав чинності 19.01.2013р., положення цього Закону застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження в яких порушено після набрання чинності цим Законом. Положення цього Закону, що регулюють продаж майна в провадженні у справі про банкрутство, застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження у яких порушено до набрання чинності цим Законом. Положення цього Закону, що регулюють ліквідаційну процедуру, застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження у яких порушено до набрання чинності цим Законом, якщо на момент набрання ним чинності господарським судом не було прийнято постанову про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури.

Таким чином, враховуючи, що провадження у справі порушено 18.11.2013р., постанову про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури прийнято 10.12.2013р. - колегія суддів вважає, що застосуванню підлягають положення Закону про банкрутство в редакції, чинній з 19.01.2013р.

Системний аналіз положень Закону про банкрутство дає підстави для висновку, що з моменту порушення стосовно боржника справи про банкрутство він перебуває в особливому правовому режимі, який змінює весь комплекс юридичних правовідносин боржника, і спеціальні норми Закону про банкрутство мають пріоритет у застосуванні при розгляді справ про банкрутство щодо інших законодавчих актів України.

Отже, за умови порушення провадження у справі про банкрутство боржника, особливістю вирішення спорів є те, що вони розглядаються та вирішуються господарським судом без порушення нових справ, що узгоджується із загальною спрямованістю Закону про банкрутство, який передбачає концентрацію всіх спорів у межах справи про банкрутство задля судового контролю у межах цього провадження за діяльністю боржника, залучення всього майна боржника до ліквідаційної маси та проведення інших заходів, метою яких є повне або часткове задоволення вимог кредиторів.

Такої ж правової позиції дотримується Верховний Суд у постановах від 16.04.2018р. у справі №920/847/17, від 13.03.2018р. у справі №922/928/17, від 03.05.2018р. у справі №904/7981/17.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду в постанові від 06.04.2018р. у справі №925/1874/13, забезпечуючи єдність судової практики у застосуванні норм права, зазначив про те, що за умови порушення провадження у справі про банкрутство боржника, особливістю вирішення таких спорів є те, що вони розглядаються та вирішуються господарським судом без порушення нових справ, що узгоджується із загальною спрямованістю Закону про банкрутство, який передбачає концентрацію всіх спорів у межах справи про банкрутство задля судового контролю у межах цього провадження за діяльністю боржника.

Отже, заяви про визнання недійсним правочинів (договорів) або спростування майнових дій розглядаються у межах провадження у справі про банкрутство незалежно від суб`єктного складу сторін, враховуючи і загальні положення Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України, що пов`язані з визнанням правочинів (господарських договорів) недійсними.

Таким чином, колегія суддів вважає, що кредитор наділений повноваженнями звертатися до суду з заявою про визнання недійсним правочину укладеного боржником та повернення майна до складу ліквідаційної маси, а відповідний спір підлягає вирішенню в межах справи про банкрутство, оскільки стосується формування ліквідаційної маси.

Розглянувши подану кредитором ТОВ "ОТП Факторинг Україна" заяву (вх. № 41470 від 12.12.2017р.) про визнання недійсним договору купівлі-продажу з урахуванням уточнень (вх. № 2031 від 24.01.2018р.; вх. № 15695 від 27.06.2019р.); судова колегія зазначає, що згідно частини 2 статті 41 Закону про банкрутство ліквідатор з дня свого призначення здійснює, зокрема, такі повноваження: приймає до свого відання майно боржника, забезпечує його збереження; виконує функції з управління та розпорядження майном банкрута; проводить інвентаризацію та оцінку майна банкрута; очолює ліквідаційну комісію та формує ліквідаційну масу; вживає заходів, спрямованих на пошук, виявлення та повернення майна банкрута, що знаходиться у третіх осіб; продає майно банкрута для задоволення вимог, внесених до реєстру вимог кредиторів, у порядку, передбаченому цим Законом.

З матеріалів справи вбачається, що ліквідатором боржника на виконання вимог Закону про банкрутство було проведено інвентаризацію майнових активів Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3, в результаті чого було встановлено, що активи боржника знаходяться в іпотеці, зокрема, у ТОВ "ОТП Факторинг Україна".

Так, в іпотеці ТОВ "ОТП Факторинг Україна" знаходилось наступне майно:

житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 537,1 кв. м. та земельна ділянка площею 0,0774 га, кадастровий номер :15:004:0006.

Відповідно до частини 1 статті 49 Закону про банкрутство, продаж майна боржника в провадженні у справі про банкрутство здійснюється в порядку, встановленому цим Законом, шляхом проведення торгів у формі аукціону, за винятком майна, продаж якого відповідно до законодавства України здійснюється шляхом проведення закритих торгів.

Відповідно до частини 4 статті 42 Закону про банкрутство, продаж майна банкрута, що є предметом забезпечення, здійснюється в порядку, передбаченому цим законом, виключно за згодою кредитора, вимоги якого воно забезпечує, або суду.

Частиною 9 статті 45 Закону передбачено, що погашення вимог забезпечених кредиторів за рахунок майна банкрута, що є предметом забезпечення, здійснюється в позачерговому порядку.

Тобто, Закон прямо визначає порядок продажу та суб`єкта продажу майна, тим самим обмежуючи принцип свободи договору.

Разом з тим, як вірно встановлено господарським судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 17.10.2016р. між ОСОБА_3 (надалі - продавець) та ОСОБА_4 (надалі - продавець) було укладено договір купівлі-продажу (т.10 а.с.82), відповідно до умов якого продавець через представника передає у власність покупця житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , а ОСОБА_4 приймає його та сплачує за нього обумовлену грошову суму

17.10.2016р. до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно було внесено запис про право власності №17012607, за яким власником майна: житлової будівлі 537,1кв.м, житловою площею- 82,4кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , є ОСОБА_4 (т.10 а.с. 84).

Також, 17.10.2016р. між ОСОБА_3 (надалі - продавець) та ОСОБА_4 (надалі - продавець) було укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки (надалі - договір купівлі - продажу №2 т.10 а.с.85-86), відповідно до умов якого ОСОБА_3 через представника передає у власність ОСОБА_4 земельну ділянку площею 0,0774га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , а ОСОБА_4 приймає її та сплачує за неї обумовлену грошову суму (пункт 1 договору купівлі - продажу №2).

Пунктом 1.2 договору купівлі - продажу №2 встановлено, що цільове призначення земельної ділянки: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Кадастровий номер земельної ділянки: :15:004:0006.

17.10.2016р. до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно було внесено запис про право власності №17013475, власником земельної ділянки кадастровий номер земельної ділянки: :15:004:0006, є ОСОБА_4 (т.10 а.с. 87).

Отже, банкрутом самостійно, поза межами процедури банкрутства, було укладено договори купівлі-продажу, відповідно до яких було відчужено іпотечне майно ОСОБА_4.

Статтею 627 Цивільного кодексу України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Тобто, принцип свободи договору, викладений у вищезазначеній статті, не є абсолютним і обмежується у визначених законодавством випадках.

У ситуації з укладанням договорів щодо відчуження майна банкрута таким правомірним обмеженням виступають приписи Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", які стосуються суб`єкта укладення договору стосовно реалізації майна (ліквідатор), а також порядку реалізації такого майна (аукціон).

Також, слід зазначити, що згідно з частиною 2 статті 203 Цивільного кодексу України особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Відповідно до частини 1 статті 30 Цивільного кодексу України цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання.

З огляду на зазначене, змістом дієздатності є здатність громадянина своїми діями набувати цивільних прав і створювати цивільні обов`язки (правонабувальна здатність); здатність самостійно здійснювати цивільні права та виконувати обов`язки (правоздійснювальна або правовиконавча здатність); здатність своїми діями розпоряджатися належними особі правами (праворозпорядча здатність); здатність нести відповідальність за протиправну поведінку (деліктоздатність).

Зважаючи на те, що визнання банкрутом боржника передбачає безумовний перехід до призначеного судом ліквідатора функцій з управління та розпорядження майном, банкрут, в свою чергу, позбавляється праворозпорядчої здатності.

Оскільки змістом права власності у суб`єктивному значенні є можливість володіти, користуватись та розпоряджатись майном, банкрут, перебуваючи у відповідному статусі, залишає за собою право володіння і користування майном, втрачаючи право визначати його юридичну долю (тим самим його праворозпорядча складова дієздатності обмежена).

Судова колегія наголошує, що за своїм змістом ліквідаційна процедура у справі про банкрутство полягає у примусовому продажу майна банкрута з метою задоволення вимог кредиторів. Примусовість продажу майна банкрута, передбачена законом, позбавляє банкрута можливості висловлювати свою волю щодо продажу його майна та визначення його умов.

Це означає, що визнання банкрутом боржника, у тому числі фізичної особи-підприємця, передбачає безумовний перехід до призначеного ліквідатора функцій з управління та розпорядження його майном. Відповідно, з цього ж моменту власник майна-банкрут цих правомочностей позбавляється.

Проте, як було зазначено вище, після визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури 17.10.2016р. приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Набокою Юлією Василівною посвідчено договір купівлі - продажу житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 (зареєстрований в реєстрі за № 1886) та договір купівлі - продажу земельної ділянки кадастровий номер :15:004:0006 (зареєстрований в реєстрі за № 1887), за умовами яких банкрут ОСОБА_3 відчужив на користь ОСОБА_4 вказане іпотечне майно.

Тобто, у даному випадку заставне майно банкрута було реалізовано останнім всупереч імперативним приписам Закону, а саме: продаж майна банкрута було здійснено не ліквідатором, а безпосередньо банкрутом, без згоди заставного кредитора - ТОВ "ОТП Факторинг Україна", не у порядку, передбаченому Законом (без проведення аукціону), а кошти від реалізованого майна не направлені заставному кредитору.

Відповідно до частини 1 статті 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 203 Цивільного кодексу України визначено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

За таких обставин очевидними є підстави недодержання законних вимог, необхідних для чинності правочину відповідно до статті 203 Цивільного кодексу України (а отже і договору, як двостороннього правочину).

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду щодо наявності правових підстав для визнання недійсними договорів купівлі - продажу житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , та земельної ділянки кадастровий номер :15:004:0006, посвідчених 17.10.2016р. приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Набокою Юлією Василівною, зареєстровані реєстрі за № 1886 та № 1887.

З наявної в матеріалах справи Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 27.11.2017р. (т.10 а.с.19-22) вбачається, що власник майна за оскаржуваним договором ОСОБА_4 вчинила дії з поділу іпотечного майна, в результаті чого житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 537,1 кв. м. та земельна ділянка площею 0,0774 га, кадастровий номер :15:004:0006 були поділені на два об`єкта нерухомості:

- житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 323,40 кв. м., житловою площею 59,2 кв. м. та земельна ділянка кадастровий номер :15:004:0160, площа 0,0409 га за адресою: АДРЕСА_1 ;

- житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 213,7 кв. м., житловою площею 23,2 кв. м. та земельна ділянка кадастровий номер :15:004:0159, площа 0,0365 га за адресою: АДРЕСА_2 .

Судова колегія зазначає, що вказаним діям щодо відчуження та поділу іпотечного майна було надано оцінку судом апеляційної інстанції та Верховним Судом під час розгляду питання законності вжиття заходів забезпечення позову ТОВ "ОТП Факторинг Україна", в результаті чого встановлено ухилення банкрута ОСОБА_3 від виконання своїх зобов`язань перед ТОВ "ОТП Факторинг Україна", направлене на ускладнення виконання рішення суду, а також інші відповідні обставини щодо поділу іпотечного майна.

Так, зокрема, 17.11.2017р. приватним нотаріусом Набокою Юлією Василівною, було посвідчено договори дарування житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 323,40 кв. м., житловою площею 59,2кв.м. та земельної ділянки кадастровий номер :15:004:0160, площа 0,0409 га за адресою: АДРЕСА_1 , за умовами якого ОСОБА_4 безоплатно передала у власність ОСОБА_2 , в інтересах якого діяли його законні представники ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , як дарунок вказаний житловий будинок та земельну ділянку.

Житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 213,7 кв. м., житловою площею 23,2 кв. м. та земельної ділянки кадастровий номер :15:004:0159, площа 0,0365 га за адресою: АДРЕСА_2 , в свою чергу, залишився у власності ОСОБА_4

Згідно з частиною першою статті 216 Цивільного кодексу України, у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину.

Реституція як спосіб захисту цивільного права застосовується тільки в разі наявності між сторонами укладеного договору, який є нікчемним або визнаний недійсним. У зв`язку з цим вимога про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, за правилами реституції може бути висунута лише стороні недійсного правочину.

Оскільки сторонами за оскаржуваними договорами є банкрут та ОСОБА_4 , яка на даний час є власником частини спірного майна, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду щодо наявності правових підстав для застосування реституції як способу захисту.

Враховуючи вищевикладене, що при укладенні спірних правочинів було порушено процедуру реалізації майна банкрута у справі про банкрутство, а саме: продаж майна здійснено безпосередньо банкрутом, а не ліквідатором; забезпечений кредитор не надавав згоди на реалізацію заставного майна; майно реалізовано без проведення аукціону; кошти, від реалізованого майна, не направлені заставному кредитору - ТОВ "ОТП Факторинг Україна", що є безумовним порушенням прав та майнових інтересів останнього, а отже, об`єктивно вбачається не відповідність змісту правочинів загальним вимогам чинного законодавства щодо чинності правочинів.

Щодо вимог кредитора ТОВ "ОТП Факторинг Україна" про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 37726693 від 24.10.2017р. 13:05:17, приватного нотаріуса Набока Юлія Василівна, Полтавський міський нотаріальний округ, Полтавська область за ОСОБА_4 права власності на об`єкт нерухомого майна: житловий будинок, об`єкт житлової нерухомості, загальна площа (кв.м.): 213.7, житлова площа (кв.м.): 23.2, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, який розташований на земельній ділянці площею 0.0365 га, кадастровий номер :15:004:0159, номер запису про право власності: 22975717, судова колегія зазначає наступне.

Так, у відповідності до приписів частини 1 статті 216 Цивільного кодексу України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину.

Аналіз положень Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" свідчить про те, що рішення суду щодо недійсності правочину не зумовлює виникнення обов`язку скасування рішення про державну реєстрацію права власності на відповідний об`єкт.

Запис про скасування державної реєстрації прав вноситься до Державного реєстру речових прав саме на підставі рішення суду про скасування рішення про державну реєстрацію прав. За відсутності такого рішення суду реалізувати рішення суду про визнання правочинів недійсними, тобто відновити порушені права позивача, буде неможливо.

Таким чином, визнання недійсним договору купівлі-продажу житлового будинку від 17.10.2016р., посвідченого ПН ПМНО Набокою Ю .В. та зареєстрованого в реєстрі за № 1886, який був однією з підстав для виникнення права власності ОСОБА_4 на житловий будинок, загальною площею 213,7 кв. м., житловою площею 23,2 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , є підставою для скасування реєстрації права власності вказаного об`єкту нерухомого майна за ОСОБА_4 .

Отже, для реального захисту та відновлення порушених прав банкрута, необхідно скасувати рішення про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно, оскільки оскаржуваний правочин не створив жодних юридичних наслідків.

Відповідно до частини 2 статті 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини 6 статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

З огляду на викладене, рішення суду про визнання недійсним договору купівлі-продажу не є підставою для внесення запису про скасування прав на нерухоме майно без скасування відповідного рішення про державну реєстрацію прав.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11.09.2018р. у справі №909/968/16.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду щодо наявності підстав для скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 37726693 від 24.10.2017 13:05:17, приватного нотаріуса Набока Юлія Василівна, Полтавський міський нотаріальний округ, Полтавська область за ОСОБА_4 права власності на об`єкт нерухомого майна: житловий будинок, об`єкт житлової нерухомості, загальна площа (кв.м.): 213.7, житлова площа (кв.м.): 23.2, , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, який розташований на земельній ділянці площею 0.0365 га, кадастровий номер :15:004:0159, номер запису про право власності: 22975717.

Судова колегія також зазначає, що фактично доводи апеляційної скарги зводяться до того, що господарським судом першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали було витребувано майно у добросовісного набувача - малолітнього ОСОБА_2 та помилково застосовано до спірних правовідносин реституцію в порядку статі 216 Цивільного кодексу України.

Проте, як було зазначено вище, покупцем спірного майна - ОСОБА_4 , було здійснено поділ об`єкту нерухомості житлової будівлі 537,1 кв.м, житловою площею- 82,4кв.м та земельної ділянки кадастровий номер :15:004:0006, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та відповідно, за наслідками реституції підлягає поверненню лише та частина, яка залишилась після поділу у власності ОСОБА_4 а саме: житловий будинок, об`єкт житлової нерухомості, загальна площа (кв.м.): 213.7, житлова площа (кв.м.): 23.2, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , який розташований на земельній ділянці площею 0.0365 га, кадастровий номер :15:004:0159.

Колегія суддів також наголошує, що заява ТОВ "ОТП Факторинг України" (вх. № 41470 від 12.12.2017р.) про визнання недійсним договору купівлі-продажу з урахуванням уточнень (вх. № 2031 від 24.01.2018 р.; вх. № 15695 від 27.06.2019р.), не містить будь-яких вимог щодо витребування у малолітнього ОСОБА_2 житлового будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 213,7 кв. м., житловою площею 23,2кв.м. та земельної ділянки кадастровий номер :15:004:0159, площа 0,0365га за адресою: АДРЕСА_2 , які були набуті останнім на підставі договору дарування від 15.11.2017р.

Отже, за наведених обставин, доводи апелянта про порушення норм матеріального права є такими, що ґрунтуються на вільному тлумаченні норм законодавства.

Щодо доводів апелянта про порушення місцевим господарським судом при постановленні оскаржуваної ухвали норм процесуального права, яке полягає у незалученні до участі у справі про банкрутство у межах розгляду заяви - ТОВ "ОТП Факторинг України" (вх. № 41470 від 12.12.2017 р.) про визнання недійсним договору купівлі-продажу з урахуванням уточнень (вх.№2031 від 24.01.2018 р.; вх. № 15695 від 27.06.2019р.), Служби у справах дітей виконавчого комітету Шевченківської районної у м.Полтаві ради, судова колегія зазначає наступне.

Відповідно до приписів статті 6 Закону України "Про органи і служби у справах дітей та спеціальні установи для дітей" справи, що стосуються житлових і майнових прав неповнолітніх розглядаються судами за участю представника служби у справах дітей.

Судова колегія наголошує, що зі змісту прохальної частини заяви ТОВ "ОТП Факторинг України" (вх. № 41470 від 12.12.2017 р.) про визнання недійсним договору купівлі-продажу з урахуванням уточнень (вх. № 2031 від 24.01.2018р.; вх. № 15695 від 27.06.2019р.) не вбачається наявності вимог до неповнолітнього ОСОБА_2

Відповідно до статті 12 Закону України "Про основи соціального захисту бездомних громадян та безпритульних дітей" передбачено, що держава охороняє і захищає права та інтереси дітей під час вчинення правочинів щодо нерухомого майна. Неприпустиме зменшення або обмеження прав та інтересів дітей під час вчинення будь-яких правочинів щодо жилих приміщень. Органи опіки та піклування здійснюють контроль за дотриманням батьками та особами, які їх замінюють житлових прав і охоронюваних законом інтересів дітей відповідно до закону. Для вчинення будь-яких правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону.

За змістом цієї норми, а також статей 17 та 18 Закону України "Про охорону дитинства", статті 177 Сімейного кодексу України дбати про збереження використання майна дитини в її інтересах - обов`язок батьків. З метою гарантування декларованого державного пріоритету інтересів дитини закон передбачає додаткові засоби контролю з боку держави за належним виконанням батьками своїх обов`язків, установлюючи заборону для батьків малолітньої дитини вчиняти певні правочини щодо її майнових прав без попереднього дозволу органів опіки та піклування.

Відповідно до частини 4 та 5 статті 177 Сімейного кодексу України, орган опіки та піклування проводить перевірку заяви про вчинення правочину щодо нерухомого майна дитини та надає відповідний дозвіл, якщо в результаті вчинення правочину буде гарантоване збереження права дитини на житло.

Однак, в межах розгляду заяви кредитора ТОВ "ОТП Факторинг України" (вх. № 41470 від 12.12.2017р.) про визнання недійсним договору купівлі-продажу з урахуванням уточнень (вх. № 2031 від 24.01.2018р.; вх. № 15695 від 27.06.2019р.) не є предметом дослідження правочини вчинені щодо майна неповнолітнього, отже участь у даній справі органів опіки та піклування законодавчо не передбачена та не потребується, оскільки права та інтереси малолітнього ОСОБА_2 не порушуються.

Окрім того, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 заповіла спірне майно (житловий будинок та земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_2 ) малолітньому ОСОБА_2 (т.10г а.с.78).

Як під час розгляду справи місцевим господарським судом, так і під час апеляційного перегляду, апелянт наголошує на тому, що вказані обставини беззаперечно підтверджують необхідність залучення до участі у даній справі служби у справах дітей, оскільки вимоги ТОВ "ОТП Факторинг України" впливають на майнові права малолітнього ОСОБА_2

Судова колегія зазначає, що відповідно до статті 1233 Цивільного кодексу України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Заповіт за своєю суттю є одностороннім правочином майнового характеру, оскільки заповідач розпоряджається своїм майном на випадок смерті. Він також є розпорядженням із відкладальною умовою, оскільки набуває чинності лише в разі настання спеціальної умови, а саме смерті заповідача.

Тобто, на даний час у малолітнього ОСОБА_2. відсутні будь-які майнові права на спірне майно за вказаним заповітом, та можуть виникнути у разі настання смерті заповідача - ОСОБА_4 .

Крім того, як вірно встановлено господарським судом першої інстанції, матеріали справи не містять доказів того, що малолітній ОСОБА_2 зареєстрований та проживає у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_2 , у зв`язку з чим відсутні будь-які обставини, які б свідчили про порушення прав малолітнього у випадку повернення такого майна до власності банкрута.

Враховуючи викладене, судова колегія погоджується з висновком господарського суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення клопотань про залучення Служби у справах дітей виконавчого комітету Шевченківської районної в м. Полтаві ради, як органу опіки та піклування, до розгляду заяви ТОВ "ОТП Факторинг України".

Судова колегія зазначає, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (частина 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України).

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (стаття 76 Господарського процесуального кодексу України).

Колегія суддів також враховує, що в пункті 23 рішення Європейського суду з прав людини Справа "Проніна проти України" (Заява №63566/00) Суд нагадує, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (див. "Руїз Торія проти Іспанії" (Ruiz Toriya v. Spaine), рішення від 09.12.94 р., Серія A, N 303-A, параграф 29).

Таким чином, апелянтом не надано до суду належних і допустимих доказів на підтвердження тих обставин, на які він посилається в апеляційній скарзі. Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на припущеннях та зводяться до намагань здійснити переоцінку обставин справи, вірно встановлених судом першої інстанції.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що ухвалу господарського суду Харківської області від 23.08.2019р. у справі №922/4587/13 слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд апеляційної інстанції керуючись положеннями статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладає витрати за подання апеляційної скарги на апелянта.

Керуючись ст.ст. 254, 255, 269, 270, 273, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. 276, ст. 282 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Харківської області від 23.08.2019р. у справі №922/4587/13 залишити без змін.

Повний текст постанови складено 11 грудня 2019р.

Постанова набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Головуючий суддя О.В. Плахов

Суддя Т.Д. Геза

Суддя Н.О. Мартюхіна