ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

23.09.2019 м. Харків Справа № 905/1342/19

Господарський суд Донецької області у складі судді Ніколаєвої Л.В.,

розглянувши справу №905/1342/19

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Маргаз»

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Екоіллічпродукт»

про стягнення 215 784,02 грн.,

без повідомлення (виклику) учасників справи,

Суть спору: ТОВ «Маргаз» звернулося до господарського суду Донецької області з позовом, в якому просить суд стягнути з ТОВ «Екоіллічпродукт» 215 784,02 грн., з яких: 130 702,50 грн. основний борг; 46 352,59 грн. штраф, 21 736,63 грн. - пеня, 3 481 грн. - 3% річних, 13 511,30 грн. - інфляційні втрати.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на порушення відповідачем умов договору купівлі-продажу №1/2018-ДТ від 13.02.2018р. в частині повної та своєчасної оплати вартості товару.

Ухвалою суду від 24.07.2019р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №905/1342/19, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Учасники справи про розгляд справи повідомлені належним чином, оскільки копії ухвали суду від 24.07.2019р., які надіслані позивачу на юридичну адресу: 87515, Донецька обл., м. Маріуполь, вул. Миколаївська, 16, та відповідачу на юридичну адресу: АДРЕСА_1 , Донецька обл., м. Маріуполь, вул. Свободи, 20, одержані останніми, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення.

Також ухвала господарського суду Донецької області від 24.07.2019р. розміщена у Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Відзив на позов відповідачем не надано до суду, а тому суд визнав за можливе вирішити справу за наявними у ній матеріалами відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України.

23.09.2019р. господарським судом складено та підписано вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, господарський суд встановив:

13.02.2018р. між ТОВ «Маргаз» (продавець, позивач) та ТОВ «Екоіллічпродукт» (покупець, відповідач) укладено договір купівлі-продажу №1/2018-ДТ, відповідно до якого продавець зобов`язується передати дизельне паливо (товар) шляхом заправлення автотранспортного засобу покупця, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити його відповідно до умов цього договору (п.п. 1.1 договору).

Ціна товару та його кількість визначаються відповідно до підписаних сторонами специфікацій до цього договору, які є невід`ємною його частиною. Загальна сума договору визначається на підставі усіх підписаних сторонами специфікацій в період дії договору (п. п. 2.1, 2.2 договору).

Продавець зобов`язується на підставі замовлення покупця оформити рахунок фактуру, надати його для оплати покупцю, а також передати покупцю товар у власність на умовах договору; надати покупцю оригінали первісних бухгалтерських документів, в т.ч. видаткову накладну за підсумками забірних відомостей, податкову накладну, рахунок фактуру, а також копії забірних відомостей. Покупець зобов`язаний надати продавцю замовлення на відвантаження товару в усній або письмовій формі не пізніше одного дня до ймовірної дати відвантаження; надати перелік автотранспортних засобів із зазначенням їх державних номерів, який є додатком до договору; своєчасно та в повному обсязі оплачувати товар, відповідно до умов цього договору; надавати продавцю разову довіреність на особу, уповноважену на підписання видаткових накладних та отримання рахунка фактури на оплату; на протязі п`яти календарних днів з дати отримання оригіналів первісних бухгалтерських документів підписати їх, скріпити печаткою та направити один підписаний екземпляр продавцю (п. п. 3.1, 3.2 договору).

Товар поставляється покупцю на АЗС продавця, розташованих за адресами: м. Маріуполь, вул. Краснофлотська, 208; м. Маріуполь, вул. Володарське шосе, 39; м. Маріуполь, пр. Карпова,55. Право власності на товар переходить до покупця в момент заправлення автотранспортного засобу та підтверджується підписом водія автотранспортного засобу в забірній відомості. Оплата за товар здійснюється покупцем на умовах 100% передоплати вартості партії товару шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок продавця, якщо інше не обумовлено в специфікаціях до договору (п. п. 4.1, 4.3, 4.5 договору).

Даний договір набирає чинності з моменту його підписання та діє до 31 грудня 2018р., а в частині проведення розрахунків до повного виконання сторонами своїх обов`язків (п. 5.1. договору).

За наявності заборгованості з оплати за отриманий товар, покупець сплачує продавцю штраф в розмірі 10% від вартості неоплаченого товару, а також пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення платежу (п. 6.2. договору).

16.07.2018р. між сторонами укладено додаткову угоду №1 до договору, відповідно до якої сторони внесли зміни в п. 1.1 договору та виклали його в наступній редакції: «Продавець зобов`язується передати, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити на умовах цього договору нафтопродукти для заправлення автотранспортних засобів: дизельне паливо, бензини та газ скраплений пропан у кількості, асортименті, за цінами, в строки, у місці та на умовах даного договору».

28.12.2018р. між сторонами укладено додаткову угоду №1/1 до договору, відповідно до якої сторони погодили продовжити строк дії договору та викласти в р. 5 «Строк дії договору» п. 5.1 в наступній редакції: «Даний договір набирає чинності з моменту його підписання та діє до 31.12.2019р., а в частині проведення розрахунків до повного виконання сторонами своїх обов`язків. Даний договір вважається пролонгованим на один рік, якщо жодна зі сторін не повідомила іншу про припинення дії договору за десять календарних днів до передбачуваної дати його завершення».

Згідно зі специфікаціями №1 від 14.02.2018р., №8 від 11.07.2018р., №9 від 16.07.2018р., №10 від 20.07.2018р., №11 від 31.07.2018р, №12 від 13.08.2018р, №13 від 20.08.2018р., №14 від 29.08.2018р., №15 від 14.09.2018р., №16 від 26.09.2018р., №17 від 16.10.2018р., №18 від 14.11.2018р., №19 від 29.11.2018р., №20 від 12.12.2018р., №21 від 26.12.2018р., №22 від 14.01.2019р., №23 від 29.01.2019р., №24 від 12.02.2019р. сторонами визначено найменування, кількість, ціну товару, що постачається, строк та місце його відвантаження, а також узгоджено, що оплата товару проводиться щоденно рівними частинами напередодні дня поставки товару.

Згідно зі специфікаціями №2 від 03.03.2018р., №3 від 14.03.2018р., №4 від 23.03.2018р., №5 від 02.04.2018р. та №6 від 18.04.2018р. сторонами визначено найменування, кількість, ціну товару, що постачається, строк та місце його відвантаження, а також узгоджено, що оплата товару відповідно до цих специфікацій проводиться шляхом передоплати.

На виконання умов договору у серпні 2018р. лютому 2019р. позивач передав, а відповідач прийняв товар на загальну суму 483 525,93 грн., що підтверджується:

- видатковою накладною №3090 від 21.08.2018р. на суму 39 514,90 грн.;

- видатковою накладною №3098 від 24.08.2018р. на суму 6 367 грн.;

- видатковою накладною №3103 від 31.08.2018р. на суму 61 976 грн.;

- видатковою накладною №3107 від 31.08.2018р. на суму 31 888,18 грн.;

- видатковою накладною №3358 від 02.09.2018р. на суму 28,27 грн.;

- видатковою накладною №3363 від 03.09.2018р. на суму 4 112 грн.;

- видатковою накладною №3362 від 05.09.2018р. на суму 14 135 грн.;

- видатковою накладною №3375 від 16.09.2018р. на суму 14 649 грн.;

- видатковою накладною №3382 від 16.09.2018р. на суму 7 710 грн.;

- видатковою накладною №3386 від 17.09.2018р. на суму 4 537,30 грн.;

- видатковою накладною №3393 від 18.09.2018р. на суму 1 067,60 грн.;

- видатковою накладною №3459 від 28.09.2018р. на суму 4 804,20 грн.;

- видатковою накладною №3496 від 30.09.2018р. на суму 8 540,80 грн.;

- видатковою накладною №3696 від 10.10.2018р. на суму 17 882,30 грн.;

- видатковою накладною №3703 від 10.10.2018р. на суму 18 851 грн.;

- видатковою накладною №3733 від 18.10.2018р. на суму 15 626,10 грн.;

- видатковою накладною №3725 від 30.10.2018р. на суму 7 095,90 грн.;

- видатковою накладною №4021 від 07.11.2018р. на суму 2 691 грн.;

- видатковою накладною №4044 від 12.11.2018р. на суму 1 794 грн.;

- видатковою накладною №4047 від 12.11.2018р. на суму 5 980 грн.;

- видатковою накладною №4154 від 22.11.2018р. на суму 6 666 грн.;

- видатковою накладною №4087 від 30.11.2018р. на суму 9 393 грн.;

- видатковою накладною №4183 від 30.11.2018р. на суму 606 грн.;

- видатковою накладною №4833 від 08.12.2018р. на суму 6 600 грн.;

- видатковою накладною №4835 від 10.12.2018р. на суму 6 900 грн.;

- видатковою накладною №4841 від 10.12.2018р. на суму 2 400 грн.;

- видатковою накладною №4861 від 15.12.2018р. на суму 600 грн.;

- видатковою накладною №4854 від 20.12.2018р. на суму 16 800 грн.;

- видатковою накладною №4898 від 31.12.2018р. на суму 3 900 грн.;

- видатковою накладною №4947 від 31.12.2018р. на суму 6 090 грн. з корегуванням №1 від 31.12.2018р. до видаткової накладної №4947 від 31.12.2018р. на суму 210 грн.;

- видатковою накладною №4981 від 31.12.2018р. на суму 2 100 грн.;

- видатковою накладною №26 від 14.01.2019р. на суму 3 000 грн.;

- видатковою накладною №29 від 18.01.2019р. на суму 1 677,90 грн.;

- видатковою накладною №24 від 20.01.2019р. на суму 16 630 грн.;

- видатковою накладною №73 від 30.01.2019р. на суму 13 920 грн.;

- видатковою накладною №54 від 31.01.2019р. на суму 4 930 грн.;

- видатковою накладною №126 від 31.01.2019р. на суму 31 320 грн.;

- видатковою накладною №510 від 04.02.2019р. на суму 1 409,24 грн.;

- видатковою накладною №513 від 05.02.2019р. на суму 3 080 грн.;

- видатковою накладною №517 від 10.02.2019р. на суму 11 480 грн.;

- видатковою накладною №536 від 20.02.2019р. на суму 10 642,52 грн.;

- видатковою накладною №539 від 20.02.2019р. на суму 4 337,48 грн.;

- видатковою накладною №541 від 20.02.2019р. на суму 21 000 грн.;

- видатковою накладною №657 від 25.02.2019р. на суму 1 143,24 грн.;

- видатковою накладною №579 від 27.02.2019р. на суму 3 360 грн.;

- видатковою накладною №620 від 28.02.2019р. на суму 24 080 грн.

Видаткові накладні підписані сторонами та засвідчені печатками підприємств.

Відповідач здійснив оплату товару частково у розмірі 352 823,43 грн., що підтверджується:

- платіжним дорученням №3491 від 21.08.2018р. на суму 20 000 грн., при цьому, в рахунок погашення спірної заборгованості відповідача зараховано 18 003,84 грн.;

- платіжним дорученням №3586 від 28.08.2018р. на суму 13 500 грн.;

- платіжним дорученням №3587 від 05.09.2018р. на суму 6 500 грн.;

- платіжним дорученням №4019 від 18.09.2018р. на суму 15 000 грн.;

- платіжним дорученням №4381 від 08.10.2018р. на суму 21 400 грн.;

- платіжним дорученням №2627 від 01.11.2018р. на суму 20 000 грн.;

- платіжним дорученням №2626 від 01.11.2018р. на суму 30 000 грн.;

- платіжним дорученням №5039 від 05.11.2018р. на суму 10 200 грн.;

- платіжним дорученням №5038 від 05.11.2018р. на суму 39 800 грн.;

- платіжним дорученням №171 від 15.01.2019р. на суму 25 000 грн.;

- платіжним дорученням №702 від 05.02.2019р. на суму 20 000 грн.;

- платіжним дорученням №464 від 07.02.2019р. на суму 30 000 грн.;

- платіжним дорученням №812 від 12.02.2019р. на суму 19 846,70 грн.;

- платіжним дорученням №1258 від 12.03.2019р. на суму 62 265 грн.;

- платіжним дорученням №2763 від 14.06.2019р. на суму 21 307,90 грн.

Також, у матеріалах справи наявний підписаний сторонами та засвідчений їх печатками акт звірки взаємних розрахунків за договором №1/2018-ДТ від 13.02.2018р., відповідно до якого розмір загальної заборгованості відповідача перед позивачем станом на 28.02.2019р. склав 214 275,40 грн. (з урахуванням заборгованості за минулий період).

У претензії №168 від 15.05.2019р. позивач просив відповідача здійснити у п`ятиденний строк з дня отримання цієї претензії оплату заборгованості за договором №1/2018-ДТ від 13.02.2018р. у розмірі 152 010,38 грн., пені у розмірі 12 836,93 грн., штрафу у розмірі 46 552,21 грн.

На момент звернення позивача до суду з даним позовом розмір боргу відповідача складає 130 702,50 грн.

Неналежне виконання відповідачем умов договору в частині оплати товару зумовило звернення позивача до суду з даним позовом, в якому останній просить суд стягнути з відповідача, крім основного боргу у розмірі 130 702,50 грн., також і штраф 46 352,59 грн., пеню - 21 736,63 грн., 3% річних - 3 481 грн., інфляційні втрати - 13 511,30 грн.

Проаналізувавши наявні у справі докази та надавши їм правову оцінку, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступного:

Відповідно до вимог ч.1 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитор) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, платити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

У п.1 ч.2 ст.11 ЦК України встановлено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договір, який в силу вимог ч.1 ст.629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до вимог ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. В силу вимог ч.1 ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічні вимоги щодо виконання зобов`язань містяться і у ч.ч.1,7 ст.193 ГК України.

Як вище встановлено господарським судом, на підставі договору купівлі-продажу №1/2018-ДТ від 13.02.2018р. із специфікаціями №1 від 14.02.2018р., №2 від 03.03.2018р., №3 від 14.03.2018р., №4 від 23.03.2018р., №5 від 02.04.2018р., №6 від 18.04.2018р. №8 від 11.07.2018р., №9 від 16.07.2018р., №10 від 20.07.2018р., №11 від 31.07.2018р, №12 від 13.08.2018р, №13 від 20.08.2018р., №14 від 29.08.2018р., №15 від 14.09.2018р., №16 від 26.09.2018р., №17 від 16.10.2018р., №18 від 14.11.2018р., №19 від 29.11.2018р., №20 від 12.12.2018р., №21 від 26.12.2018р., №22 від 14.01.2019р., №23 від 29.01.2019р., №24 від 12.02.2019р. до нього за період серпень 2018р. лютий 2019р. позивачем поставлено відповідачу товар на загальну суму 483 525,93 грн., який останнім прийнято без жодних зауважень та заперечень.

При цьому, у специфікаціях до договору встановлено зобов`язання відповідача щодо оплати товару шляхом передоплати. Водночас, порядок остаточних розрахунків за фактично поставлений товар (у випадку поставки позивачем товару без здійснення відповідачем попередньої оплати) сторонами не погоджено.

Обставини справи свідчать, що поставка товару здійснена позивачем без попередньої оплати. Отже, з огляду на відсутність у договорі порядку остаточних розрахунків, та приймаючи до уваги положення ч. 1 ст. 692 ЦК України, строк оплати поставленого позивачем товару настав у день підписання видаткової накладної (за кожною видатковою накладною).

Між тим, вищевстановлені обставини справи також свідчать, що відповідач здійснив оплату вартості поставленого товару лише у розмірі 352 823,43 грн., внаслідок чого у відповідача виник борг у розмірі 130 702,50 грн. При цьому, жодних заперечень щодо наявності цього боргу, а тим більш доказів, що спростовують його наявність, відповідачем до суду не надано. Водночас, наявність боргу підтверджено відповідачем в акті звіряння взаємних розрахунків станом на 28.02.2019р.

За таких обставин, господарський суд дійшов висновку про обґрунтованість та правомірність позовних вимог в частині стягнення з відповідача основного боргу в розмірі 130 702,50 грн., а отже і про їх задоволення.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до ч. 1 ст. 548 ЦК України передбачено, що виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. В силу ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою (штраф, пеня).

У ст. 549, ч. 2 ст. 551 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

За приписами ст. ст. 1, 3 ЗУ «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано (ч. 6 ст. 232 ГК України).

Водночас, відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Розрахунок пені, який здійснений позивачем, та згідно з яким, розмір нарахованої відповідачу пені за період з 21.08.2018р. по 11.07.2019р. становить 21 736,63 грн., перевірений господарським судом та встановлено, що позивачем невірно визначено початкову дату нарахування пені, з огляду на те, що початком прострочення відповідача є наступний день після підписання видаткової накладної (за кожною видатковою накладною), не враховано, що день фактичної сплати суми боргу не включається в період часу, за який здійснюється стягнення пені, та здійснено подвійне нарахування пені на суму боргу.

Тому, господарським судом самостійно, із врахуванням вірно визначених періоду нарахування (не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого мало місце невиконання зобов`язання), розміру боргу, а також положень ч. 6 ст. 232 ГК України, здійснено розрахунок пені за кожним зобов`язанням окремо, та встановлено, що розмір пені за період з 22.08.2018р. по 11.07.2019р., становить 45 336,50 грн. (більше, ніж заявлено до стягнення).

Розрахунок штрафу, який здійснений позивачем, та згідно з яким розмір нарахованого відповідачу штрафу складає 46 352,59 грн., перевірений господарським судом та встановлено, що позивачем не враховано умови п. 6.2 договору та помилково розраховано штраф від вартості несвоєчасно оплаченого товару, а не від вартості неоплаченого товару.

Тому, господарським судом самостійно здійснено розрахунок штрафу та встановлено, що розмір штрафу (10% від вартості неоплаченого товару) становить 13 070,25 грн.

Розрахунок 3% річних, який здійснений позивачем за період з 21.08.2018р. по 11.07.2019р. становить 3 481 грн., перевірений господарським судом та встановлено, що позивачем невірно визначено початкову дату нарахування 3% річних, з огляду на те, що початком прострочення відповідача є наступний день після підписання видаткової накладної (за кожною видатковою накладною), помилково здійснено нарахування 3% річних на загальну суму боргу за всіма зобов`язаннями, без врахування того, що за кожним зобов`язанням строк оплати, розмір боргу та період прострочення є різними.

Тому, господарським судом самостійно, із врахуванням вірно визначених періоду нарахування (не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого мало місце невиконання зобов`язання), та розміру боргу, здійснено розрахунок 3% річних за кожним зобов`язанням окремо, та встановлено, що розмір 3% річних за загальний період з 22.08.2018р. по 11.07.2019р., становить 3 780,77 грн. (більше, ніж заявлено до стягнення).

Розрахунок інфляційних втрат, який здійснений позивачем, та згідно з яким розмір нарахованих відповідачу інфляційних втрат за загальний період серпень 2018р. - травень 2019р. становить 13 511,30 грн., перевірений господарським судом, та встановлено, що позивачем невірно визначено початковий період нарахування інфляційних втрат, без врахування того, що початком прострочення відповідача є наступний день після підписання видаткової накладної (за кожною видатковою накладною) та того, що таке нарахування здійснюється починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, а також помилково здійснено нарахування інфляційних втрат на загальну суму боргу, заявлену до стягнення, без врахування того, що за кожним зобов`язанням строк оплати, розмір боргу та період прострочення є різними.

Тому, господарським судом самостійно, із врахуванням вірно визначених періоду нарахування (не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого мало місце невиконання зобов`язання), розміру боргу, а також роз`яснень, викладених у п. п. 3.1, 3.2 Постанови Пленуму ВГСУ від 17.12.2013р. № 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань», здійснено розрахунок інфляційних втрат за кожним зобов`язанням окремо, та встановлено, що розмір інфляційних втрат за загальний період вересень 2018р. травень 2019р. становить 11 957,78 грн.

За таких обставин, господарський суд дійшов висновку про обґрунтованість та правомірність позовних вимог в частині стягнення з відповідача пені у розмірі 21 736,63 грн. (в межах заявлених позовних вимог), штрафу - 13 070,25 грн., 3% річних - 3 481 грн. (в межах заявлених позовних вимог), інфляційних втрат - 11 957,78 грн.

На підставі ст. 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 129, 236-238, 240, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Маргаз» задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Екоіллічпродукт» (87506, Донецька обл., м. Маріуполь, вул. Свободи, 20; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Маргаз» (87515, Донецька обл., м. Маріуполь, вул. Миколаївська, 16; ) основний борг у розмірі 130 702 (сто тридцять тисяч сімсот дві) грн. 50 коп., пеню у розмірі 21 736 (двадцять одна тисяча сімсот тридцять шість) грн. 63 коп., штраф у розмірі 13 070 (тринадцять тисяч сімдесят) грн. 25 коп., 3 % річних у розмірі 3 481 (три тисячі чотириста вісімдесят одна) грн., інфляційні втрати у розмірі 11 957 (одинадцять тисяч дев`ятсот п`ятдесят сім) грн. 78 коп., витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 714 (дві тисячі сімсот чотирнадцять) грн. 68 коп.

3. В решті позовних вимог відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст.241 Господарського процесуального кодексу України і може бути оскаржено в апеляційному порядку до Східного апеляційного господарського суду через господарський суд Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 20 днів з дня складання повного рішення.

Повне рішення складено 30.09.2019р.

Суддя Л.В. Ніколаєва