ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.11.2019м. ДніпроСправа № 904/4018/19

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Соловйової А.Є. за участю секретаря судового засідання Гаркуші К.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Акціонерного товариства "Укртрансгаз", м. Київ

до Дніпровського національного університету імені Олеся Гончара, м. Дніпро

про зобов`язання вчинити дії та стягнення вартості безпідставно набутого майна в сумі 1 185 001,45 грн

Представники:

від позивача: Вагнер Д.В., адвокат, посвідчення №4996 від 28.02.2018, довіреність №1-860 від 29.05.2019

від відповідача: Гордієнко Т.О., свідоцтво №1324 від 09.11.2004, довіреність б/н від 18.02.2019

СУТЬ СПОРУ:

Акціонерне товариство "Укртрансгаз" (далі - позивач) звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Дніпровського національного університету імені Олеся Гончара (далі - відповідач), в якому просить:

- зобов`язати Дніпровський національний університет ім. Олеся Гончара повернути Акціонерному товариству "Укртрансгаз" в натурі безпідставно набуте майно - природний газ в обсязі 177,328 тис. куб. метрів;

- стягнути з Дніпровського національного університету ім. Олеся Гончара на користь Акціонерного товариства "Укртрансгаз" 1 185 001,45 грн, що є вартістю безпідставно набутого майна - природного газу в обсязі 177,328 тис. куб. метрів.

В обґрунтування позовних вимог АТ "Укртрансгаз" зазначило, що відповідач, незважаючи на відсутність у нього постачальника природного газу та будь-яких підстав для його відбору з газотранспортної системи, безпідставно та без оформлення будь-яких договірних відносин з позивачем здійснив відбір природного газу в обсязі 177,328 тис. куб. метрів.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 12.09.2019, прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами загального позовного провадження; призначено підготовче засідання на 10.10.2019.

04.10.2019 до господарського суду від Дніпровського національного університету імені Олеся Гончара надійшов відзив вих. б/н від 01.10.2019 на позовну заяву по справі №904/4018/19, в якому відповідач проти позову заперечував посилаючись на те, що постачання відповідного обсягу природного газу відбувалося на підставі договору постачання природного газу №77/16-ТЕ(Т)-4 від 29.02.2016, укладеного між Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» та Дніпровським національним університетом імені Олеся Гончара.

Відповідач зазначив, що в січні 2016 відповідачу було фактично поставлено 177,328 тис. куб.м природного газу за ціною 1770,74 грн за 1000 куб.м (без ПДВ), його загальна вартість (без урахування вартості послуг з транспортування) складає 376802,14 грн. (в т.ч. ПДВ). Повний розрахунок за споживання природного газу за січень 2016р. було здійснено 28.03.2016, відповідно до платіжного доручення №000328 від 25.03.16 на суму 433 320,12 грн, включаючи вартість послуг з транспортування магістральними трубопроводами - 56 517,98 грн. На підставі викладеного відповідач просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Суд долучив відзив на позов до матеріалів справи.

10.10.2019 в підготовче судове засідання з`явились представники позивача та відповідача.

В судовому засіданні 10.10.2019 оголошено перерву до 28.10.2019.

17.10.2019 від позивача до господарського суду надійшла відповідь на відзив 1001вих-19-4767 від 11.10.2019, в якій позивач вказував на те, що наявність укладеного договору не може свідчити про здійснення поставки природного газу споживачу, оскільки доказом який підтверджує факт поставки газу є підписаний між сторонами акт приймання - передачі природного газу. На підставі викладеного, позивач вважає безпідставними твердження відповідача стосовно відбору природного газу з ресурсу ТАТ «НАК «Нафтогаз України».

28.10.2019 в підготовче судове засідання з`явились представники позивача та відповідача.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 28.10.2019, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті в засіданні на 12.11.2019.

08.11.2019 відповідач подав до суду заяву про застосування позовної давності по справі №904/4018/19. Суд долучив до матеріалів справи заяву відповідача.

12.11.2019 в судове засідання з`явились представники позивача та відповідача.

В судовому засіданні 12.11.2019 оголошено перерву до 28.11.2019.

22.11.2019 відповідач подав до суду пояснення по справі б/н від 22.11.2019, які долучені судом до матеріалів справи.

28.11.2019 представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному обсязі, просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував у повному обсязі та просив суд в задоволенні позову відмовити.

В судовому засіданні 28.11.2019 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що для відбору Відповідачем у січні 2016 природного газу з газотранспортної системи, оператором якої є позивач, через газорозподільну систему, оператором якої є АТ Дніпрогаз, Відповідач повинен був мати постачальника відповідних обсягів природного газу, а за його відсутності відповідач не мав підстав здійснювати відбір природного газу та повинен був самостійно припинити власне газоспоживання, як це передбачено абз. 2 п. 3 глави 5 розділу VI Кодексу газотранспортної системи, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30.09.2015 № 2493, та п. 10 розділу 2 Правил постачання природного газу, затверджених, постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30.09.2015 № 2496.

Однак, відповідач, незважаючи на відсутність у нього постачальника природного газу та будь-яких підстав для його відбору з газотранспортної системи, безпідставно та без оформлення будь-яких договірних відносин із позивачем здійснив відбір в обсязі 177,328 тис.куб.м. природного газу, що підтверджується звітом АТ Дніпрогаз про фактичні обсяги розподілу природного газу по постачальниках за січень 2016, в якому в графі «Фактично спожитий обсяг за місяць Всього» по рядку «Категорія/Назва постачальника» вказано фактично відібраний Відповідачем з газотранспортної системи в січні 2016 обсяг природного газу в розмірі 177,328 тис. куб. м.

Виходячи з наведеного, позивач вважає, що оскільки відповідачу в січні 2016 не було подано до газотранспортної системи жодного обсягу природного газу жодним постачальником, то відбір 177,328 тис. куб. м. природного газу відповідачем був здійснений з обсягів природного газу Позивача, що були придбані останнім за результатами проведення публічних закупівель та подані до газотранспортної системи на виконання функцій Оператора ГТС.

Позивач стверджує, що відповідач набув природний газ позивача в січні 2016 в обсязі 177,328 тис. куб.м. без будь-якої правової підстави, що відповідно до ст.ст. 1212, 1213 Цивільного кодексу України породжує обов`язок останнього повернути відповідне майно в натурі, а в разі неможливості здійснити таке повернення, відшкодувати його вартість.

Предметом доказування у даній справі є факт набуття або збереження належного позивачу майна, відповідачем без достатньої на це правової підстави.

Доказами, якими позивач підтверджує позовні вимоги, є: договір про закупівлю природного газу № -ВТВ від 27.04.2015, акти приймання передачі від 31.01.2016, звіт ПАТ «Дніпрогаз» про фактичні обсяги розподілу природного газу по постачальниках за січень 2016, реєстр обсягів газу, що були використані споживачами за договорами з НАК «Нафтогаз України» із мереж ПАТ «Дніпрогаз» за січень 2016.

Заперечуючи проти заявлених вимог, відповідач стверджує, що спірний обсяг природного газу було одержано ним на відповідній правовій підставі, зокрема, за договором про постачання природного газу, укладеним із ПАТ Національна акціонерна компанія Нафтогаз України.

Доказами, якими відповідач підтверджує свої заперечення, є: договір про постачання природного газу № 77/16-ТЕ (Т)-4 від 29.02.2016; звіт про результати проведення переговорної процедури закупівлі №01 пнз від 09.03.2016; платіжне доручення №000328 від 25.03.2016 на суму 433320,12 грн; постанова Центрального апеляційного господарського суду у справі №904/2732/18 від 01.08.2019 та постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у справі №904/2732/18 від 14.11.2019.

Розглянувши заявлені позовні вимоги, суд дійшов висновку щодо відсутності підстав для їх задоволення, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 29.02.2016 року між ПАТ Національна акціонерна компанія Нафтогаз України (постачальник) та Дніпропетровським національним університетом імені Олеся Гончара (правонаступником якого є Дніпровський національний університет імені Олеся Гончара) (споживач - відповідач) було укладено договір про постачання природного газу № 77/16-ТЕ (Т)-4.

Відповідно до п. 1.1 договору, постачальник зобов`язувався передати у власність споживачу у 2016 році природний газ, а споживач зобов`язується прийняти та оплатити цей газ на умовах договору.

Згідно п. 1.2. договору, газ, що постачається за цим договором, використовується споживачем згідно ДК 016:2010:06.20.1. - Газ природний або скраплений або в газоподібному стані (09123000-7- Природний газ, природний газ виключно для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню).

Пунктом 2.1. зазначеного договору визначено, що постачальник передає споживачу з 01.01.2016 року по 31.03.2016 року (включно) газ обсягом до 491,000 тис.куб.м у тому числі по місяцях: - 180,000 тис.куб.м в січні 2016; - 180,000 тис.куб.м в лютому 2016; - 131,000 тис.куб.м в березні 2016.

Відповідно до пункту 7.3 договору, постачальник має право припинити або обмежити постачання природного газу споживачу у разі несанкціонованого відбору газу.

Згідно пункту 5 глави 1 розділу І Кодексу газотранспортної системи, під несанкціонованим відбором природного газу розуміється - відбір природного газу: за відсутності по суб`єкту ринку природного газу підтвердженої номінації (підтвердженого обсягу природного газу) на відповідний розрахунковий період; без укладення відповідного договору з постачальником; шляхом самовільного під`єднання та/або з навмисно пошкодженими приладами обліку природного газу або поза охопленням приладами обліку; шляхом самовільного відновлення споживання природного газу.

Номінація - заявка замовника послуг транспортування, надана оператору газотранспортної системи стосовно обсягів природного газу, які будуть подані замовником послуг транспортування протягом доби до газотранспортної системи в точках входу та відібрані з газотранспортної системи в точках виходу, у тому числі у розрізі контрагентів (споживачів) замовника та їх точок комерційного обліку (за необхідності) (пункт 5 глави 1 розділу І Кодексу газотранспортної системи).

Таким чином, виходячи з наведених вище вимог чинного законодавства, за відсутності по суб`єкту ринку природного газу підтвердженого обсягу газу номінації, фактичний відбір останнім обсягу газу, може вважатися несанкціонованим відбором природного газу.

Водночас, згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України від 05.10.2016 № 742-р "Про деякі питання опалювального сезону 2016/17 року", для забезпечення безперебійного постачання природного газу виробникам теплової енергії для виробництва теплової енергії для бюджетних установ, релігійних та інших організацій, надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню, на Публічне акціонерне товариство Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" та постачальників природного газу до початку опалювального сезону 2016/17 року (далі опалювальний сезон) покладено обов`язок видати номінації теплогенеруючим і теплопостачальним організаціям відповідно до договорів, які укладені з ними згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 29 квітня 2016 № 357 "Про затвердження Примірного договору про постачання природного газу виробникам теплової енергії для виробництва теплової енергії" (Офіційний вісник України, 2016 р., № 46, ст. 1666), та з дотриманням принципу недискримінації (пункт 1); операторам газорозподільних систем до початку опалювального сезону забезпечити постачання природного газу на джерела теплової енергії теплогенеруючих і теплопостачальних організацій (пункт 2).

Отже, ПАТ "НАК "Нафтогаз України" на підставі спеціальних підзаконних нормативних актів, якими є Положення та розпорядження Кабінету Міністрів України від 05.10.2016 №742-р "Про деякі питання опалювального сезону 2016/17 року", було зобов`язане видати номінації теплогенеруючим і теплопостачальним організаціям відповідно до договорів, які укладені між ними, та постачати природний газ виробникам теплової енергії та теплопостачальним підприємствам.

Таким чином, за наявністю в спірний період укладеного між Відповідачем (споживачем) та ПАТ "НАК "Нафтогаз України" (постачальником) договору про постачання природного газу для виробництва теплової енергії, для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню, а також, існування спеціально покладеного на постачальника обов`язку видати номінації відповідно до вказаного договору, споживання відповідачем в січні 2016 року природного газу в обсязі 177,328 тис.куб.м., не можна вважати несанкціонованим відбором.

Предметом спору в даній справі, є вимоги позивача щодо повернення в натурі безпідставно набутого відповідачем в січні 2016 року майна природного газу в обсязі 177,328 тис. куб., а також стягнення вартості такого майна у розмірі 1 185 001,45 грн, на підставі ст.ст.1212, 1213 ЦК України.

Відповідно до статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення 83 глави ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Аналіз статті 1212 Цивільного кодексу України дає підстави для висновку, що передбачений нею вид позадоговірних зобов`язань виникає за таких умов: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали.

Як вище встановлено судом, відбір відповідачем спірного обсягу природного газу, відбувся на підставі договору про постачання природного газу № 77/16-ТЕ(Т)-4 від 29.02.2016, тобто, за наявності відповідної правової підстави, а отже, положення ст.ст. 1212, 1213 ЦК України, на які посилається позивач в обґрунтування своїх вимог, не підлягають застосуванню до спірних правовідносин, що є підставою для відмови в задоволенні позову.

Щодо застосування до спірних відносин позовної давності, суд приймає до уваги наступне.

Статтею 257 ЦК України встановлена загальна позовна давність тривалістю у три роки.

Відповідно до ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до пункту 2.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №10 від 29.05.2013 "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів" за змістом частини першої статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості.

Оскільки судом відмовлено у задоволенні позову у зв`язку з відсутністю встановленого факту порушення відповідачем майнових прав позивача, суд не вбачає підстав для застосування до спірних правовідносин позовної давності.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 76-79, 129, 165, 202, 233, 236-241, 247, 252, 326 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову Акціонерного товариства "Укртрансгаз" до Дніпровського національного університету імені Олеся Гончара про зобов`язання вчинити дії та стягнення вартості безпідставно набутого майна в сумі 1 185 001,45 грн відмовити повністю.

Судові витрати покласти на позивача.

Рішення набирає законної сили у відповідності до статті 241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення суду може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 03.12.2019

Суддя А.Є. Соловйова