СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
27.11.2019 Справа № 913/274/19
Окрема думка судді Білецької А.М. на постанову Східного апеляційного господарського суду від 27.11.2019 у справі № 913/274 /19.
Рішенням Господарського суду Луганської області від 01.08.2019 року, залишеним без змін постановою Східного апеляційного господарського суду від 27.11.2019, позов ОСОБА_1 , м. Старобільськ Луганської області до відповідача ОСОБА_2 , м. Луганськ, за участю третіх осіб, які не заявляють без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ТОВ "Босфора Агро", м. Сєвєродонецьк Луганської області, ОСОБА_3 , м. Щастя Новоайдарського району Луганської області про витребування з незаконного володіння відповідача частки у статутному капіталі товариства задоволено повністю.

Вирішено витребувати від ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), місце проживання: АДРЕСА_1 , ідент. номер НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) місце проживання: АДРЕСА_2 , ідент. номер НОМЕР_2 - 100 % (сто процентів) частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "Босфора Агро", м. Сєвєродонецьк, Луганської області, проспект Гвардійський, буд. 28, , (попередня назва СТОВ "Агрофірма Лугань" з адресою реєстрації: с. Чмирівка, Старобільського району, Луганської області, 92740), вартість якої становить 174930,00 грн. (сто сімдесят чотири тисячі дев`ятсот тридцять гривень 00 копійок).

Керуючись частиною 3 статті 34 Господарського процесуального кодексу України, висловлюю окрему думку щодо прийнятого колегією суддів апеляційного господарського суду судового рішення.

Вирішуючи даний господарський спір, суд першої інстанції керувався тим, що спір між сторонами виник з корпоративних відносин, оскільки за його суб`єктним складом позивач та відповідач є учасниками юридичної особи, а саме: позивач ОСОБА_1 є таким, що вибув з учасників СТОВ "Агрофірма Лугань" (), а відповідач - ОСОБА_2 є учасником ТОВ "Босфора Агро" ().

Щодо предмету спору, який обумовлений відповідним способом захисту, обраним позивачем, то суд першої інстанції також погодився з тим, що спір є корпоративним, оскільки він пов`язаний з управлінням діяльністю юридичної особи з огляду на володіння спірною часткою у статутному капіталі товариства.

Відповідно до статті 20 ГПК України господарським судам підвідомчі справи, що виникають з корпоративних відносин, у тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонеро, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язаними зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої особи, крім трудових спорів; справи у спорах, що виникають з правочинів щодо акцій, часток, паїв, інших корпоративних прав в юридичній особі, крім правочинів у сімейних та спадкових правовідносинах.

При визначенні підвідомчості (підсудності) справ, що виникають з корпоративних відносин, слід керуватися поняттям корпоративних прав, наведеним у частині першій статті 167 Господарського кодексу України, згідно з яким корпоративними є права особи, частка якої визначається у статутному фонді (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Аналіз наведеної норми дає підстави для висновку про наявність ознак, завдяки яким суб`єктні цивільні права особи належать до корпоративних, а саме: 1) наявність в особи частки в статутному капіталі господарської організації; 2) можливість особи самостійно брати участь в управлінні господарською організацією; 3) право на отримання певної частини прибутку (дивідендів) господарської організації.

У справі, що переглядається, немає спору між юридичною особою та її учасниками (засновниками, акціонерами, членами), в тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи, пов`язаними зі створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності такої особи, оскільки позивач - ОСОБА_1 є директором, єдиним засновником СТОВ "Агрофірма Лугань" та власником 100% (сто відсотків) статутного капіталу СТОВ "Агрофірма Лугань", який не поділений на частки.

Аналіз предмета й підстав позову вказує на те, що позов у цій справі позивач - ОСОБА_1 пред`явив до відповідача - ОСОБА_2 з метою захисту свого права власності на майно - 100% частки у статутному капіталі СТОВ "Агрофірма Лугань" (змінена назва ТОВ "Босфор Агро"), посилаючись на його незаконне, протиправне відчуження, на підставі сфальсифікованих документів, поза волею ОСОБА_1 , та переоформлення на іншу особу. Вимоги позивача про витербування від ОСОБА_2 частки у статутному капіталі ТОВ "Босфор Агро" (попередня назва СТОВ "Агрофірма Лугань") ґрунтуються на положеннях ст. 388 ЦК України, за якою власник має право витребувати майно від набувача, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом (п. 3 ч. 1. ст. 388 ЦК України).

Вимоги про витребування майна - частки у статутному капіталі ТОВ "Босфор Агро" (попередня назва СТОВ "Агрофірма Лугань") позивач пред`явив фізичній особі - ОСОБА_2 , яка на час звернення з позовом володіє спірним майном, тобто стороні спору про майно.

Спір у цій справі стосується права власності фізичної особи, засновника та єдиного учасника СТОВ "Агрофірма Лугань" (змінена назва ТОВ "Босфор Агро") на майно, яке було незаконно вилучено фізичними особами, засновниками ТОВ "Босфор Агро", таким чином ідеться про цивільні правовідносини, суб`єктами яких є фізичні особи, та повернення цього майна на підставі ст. 388 ЦК України.

Отже, висновок суду першої інстанції про те, що спірні правовідносини вважаються корпоративними, є помилковим.

За загальним правилом критеріями належності справи до господарського судочинства є в сукупності суб`єктний склад учасників спору та характер спірних правовідносин.

Разом з тим, визначаючи юрисдикцію в якій належить розглядати спір у цій справі, слід враховувати, що за змістом пункту 6 частини першої статті 20 ГПК України господарські суди розглядають, зокрема, справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсним актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.

Таким чином, враховуючи характер та предмет позову, відсутність корпоративних правовідносин у розумінні ст. 167 ГК України, суб`єктний склад учасників спору, положення законодавства, яке регулює спірні правовідносини, та з огляду на положення ст. 20 ГПК України щодо предметної та суб`єктної юрисдикції господарських судів, вважаю, що дана справа не підлягає розгляду в порядку господарського судочинства. А тому рішення господарського суду Луганської області області від 01.08.2019 у справі № 913/274/19 слід було скасувати, а провадження у справі закрити на підставі пункту 1 частини 1 статті 231 ГПК України.

Суддя А.М. Білецька