РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

26.11.2019Справа № 910/11337/19

Господарський суд міста Києва у складі судді Удалової О.Г., за участю секретаря судового засідання Дьогтяр О.О., розглянув матеріали господарської справи

за позовом 1) органу самоорганізації населення "Вуличний комітет "Воздвиженка" у Подільському районі м. Києва

2) товариства з обмеженою відповідальністю "Оптимум-Капітал"

до 1) товариства з обмеженою відповідальністю "Фундація "Якісне житло"

2) товариства з обмеженою відповідальністю "Північно-український

будівельний альянс"

3) товариства з обмеженою відповідальністю "Мостицький 2"

про знесення об`єкту самочинного будівництва

Представники сторін:

від позивача-1,2 Іванюк В.І. (за довіреністю)

від відповідачів-1,3 Скок В.С. (адвокат за ордерами)

від відповідача-2 Вербовий Р.П. (адвокат за ордером)

від відповідача-1 Рижовська Ю.Є. (за довіреністю)

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Орган самоорганізації населення "Вуличний комітет "Воздвиженка" у Подільському районі м. Києва (далі - позивач-1) та товариство з обмеженою відповідальністю "Оптимум-Капітал" (далі - позивач-2) звернулись до Господарського суду міста Києва з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "Фундація "Якісне житло" (далі - відповідач-1), товариства з обмеженою відповідальністю "Північно-український будівельний альянс", (далі - відповідач-2), товариства з обмеженою відповідальністю "Мостицький 2" (далі - відповідач-3) про зобов`язання відповідачів знести об`єкт самочинного будівництва, який знаходиться на земельній ділянці кадастровий номер: :85:381:0016 за адресою: м. Київ, Подільський район, на вулицях Воздвиженській, Гончарній, Дегтярній, Кожум`яцькій.

Одночасно з поданням вищевказаного позову, вважаючи, що проведення будівельних робіт на зазначеній земельній ділянці призведе до заподіяння непоправної шкоди землям історико-культурного призначення та приватній власності позивача-2, що унеможливить виконання основного завдання судочинства, а саме ефективного захисту та відновлення порушених прав і законних інтересів позивачів, позивач-1 (вуличний комітет «Воздвиженка») подав до суду заяву про забезпечення позову, в якій просив суд заборонити відповідачам, а також будь-яким іншим особам здійснювати будівельні роботи на земельній ділянці площею 0,7261 га з кадастровим номером :85:381:0016, розташованій у Подільському районі міста Києва на вулицях Воздвиженській, Гончарній, Дегтярній, Кожум`яцькій.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.08.2019 відмовлено у задоволенні заяви органу самоорганізації населення «Вуличний комітет «Воздвиженка» у Подільському районі м. Києва про забезпечення позову.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.08.2019 прийнято позовну заяву до розгляду в порядку загального позовного провадження та відкрито провадження у справі. Підготовче засідання призначено на 24.09.2019.

13.09.2019 через відділ діловодства суду від представника відповідачів-1, 3 надійшла заява про продовження процесуальних строків на подання відзиву по справі.

19.09.2019 через відділ діловодства суду від представника відповідачів-1, 3 надійшов відзив на позовну заяву.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.09.2019 викликано відповідача-2 у підготовче засідання, призначене на 15.10.2019.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.10.2019 викликано відповідача-2 у підготовче засідання, призначене на 23.10.2019.

23.10.2019 через відділ діловодства суду від представника відповідачів-1, 3 надійшли письмові заперечення на відповідь на відзив.

У підготовчому засіданні, призначеному на 23.10.2019, представником позивачів-1,2 подано відповідь на відзив, клопотання про призначення судової експертизи та клопотання про огляд речових доказів за їх місцезнаходженням та огляд веб-сайту у судовому засіданні.

У підготовчому засіданні, призначеному на 23.10.2019, судом протокольно продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів та відкладено підготовче засідання на 07.11.2019.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.10.2019 викликано відповідача-2 у підготовче засідання, призначене на 07.11.2019.

07.11.2019 через відділ діловодства суду від представника відповідачів-1, 3 надійшло клопотання про відкладення підготовчого засідання.

У судовому засіданні, призначеному на 07.11.2019 судом оголошено протокольну ухвалу про задоволення клопотання представника відповідачів-1, 3 та відкладення підготовчого засідання на 19.11.2019.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.11.2019 викликано відповідачів-1, 3 у підготовче засідання, призначене на 19.11.2019.

11.11.2019 через відділ діловодства суду від представника відповідачів-1, 3 надійшло заперечення на клопотання позивачів про призначення судової експертизи, огляд речових доказів за їх місцезнаходженням та огляд веб-сайту.

18.11.2019 через відділ діловодства суду від представника відповідача-2 надійшли заперечення на клопотання позивачів про призначення судової експертизи, про огляд речових доказів за їх місцезнаходженням та огляд веб-сайту.

19.11.2019 через відділ діловодства суду від представника відповідача-2 надійшов відзив на позовну заяву.

У підготовче засідання, призначене на 19.11.2019, з`явились представники сторін, надали усні пояснення.

Представник позивачів-1, 2 підтримав подані клопотання про призначення судової експертизи, огляд речових доказів за їх місцезнаходженням та огляд веб-сайту.

Представники відповідачів заперечували проти задоволення вищевказаних клопотань позивачів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.11.2019 судом відмовлено в задоволенні клопотання позивачів-1, 2 про призначення судової будівельно-технічної експертизи та судової земельно-технічної експертизи, відмовлено в задоволенні клопотання позивачів-1, 2 про огляд речових доказів за їх місцезнаходженням та огляд веб-сайту (сторінки) у судовому засіданні.

У підготовчому засіданні 19.11.2019 суд оголосив протокольну ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 26.11.2019.

У судовому засіданні 26.11.2019 представник позивачів заявлені позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити повністю. Представник відповідачів-1, 3 у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував, вважав їх необґрунтованими та безпідставними, просив суд у задоволенні позову відмовити. Представник відповідача-2 в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог також заперечував, просив суд у задоволенні позову відмовити.

Розглянувши надані документи та матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд встановив.

Позивач-2 зазначив, що 12.02.2019 ТОВ «Оптимум-Капітал» набуло на праві власності об`єкт нежитлової нерухомості - заклад освіти-школу загальною площею 3702,9 кв. м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 0) (далі - «Школа»). Даний об`єкт нерухомості розташований за адресою: м. Київ, Подільський р-н, вул. Кожум`яцька, 126, на земельній ділянці кадастровий номер :85:381:0028.

01.03.2019 Орган самоорганізації населення «Вуличний комітет «Воздвиженка» був легалізований та зареєстрований в порядку, передбаченому законодавством України, набув статусу юридичної особи з ідентифікаційним кодом юридичної особи: 42855046 та місцезнаходженням за адресою: 04071, м. Київ, вулиця Воздвиженська, будинок 41, офіс 120.

Як зазначили позивачі, відповідно до Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-019 від 24.06.2019 та Додатку до нього (Кадастрового плану земельної ділянки) земельна ділянка кадастровий номер :85:381:0028, на якій розміщена Школа, межує з земельною ділянкою кадастровий номер: :85:381:0016, за адресою: м. Київ, Подільський р-н, на вулицях Воздвиженській, Гончарній, Дегтярній, Кожум`яцькій.

Водночас, позивачі вказали, що їм стало відомо, що на прилеглій земельній ділянці кадастровий номер: :85:381:0016 за адресою: м. Київ, Подільський р-н, на вулицях Воздвиженській, Гончарній, Дегтярній, Кожум`яцькій (надалі - «Земельна ділянка») розпочалось будівництво житлового комплексу «Поділ Град Vintage» (далі - «Житловий комплекс»).

Позивачі вважають, що їх права та інтереси, які підлягають судовому захисту, грубо порушуються рядом незаконних дій відповідачів, а саме:

- будівництво Житлового комплексу здійснюється за відсутності дозволів на виконання будівельних робіт;

- будівництво Житлового комплексу здійснюється за відсутності умов та обмежень забудови земельної ділянки;

- будівництво Житлового комплексу здійснюється на земельній ділянці, виданій відповідачу-1 з порушенням чинного законодавства;

- будівництво Житлового комплексу здійснюється на земельній ділянці з порушенням її цільового призначення.

На підтвердження викладених обставин позивачі зазначають, що станом на дату звернення з позовною заявою до суду землекористувачем земельної ділянки з кадастровим номером :85:381:0016 є відповідач-1 на підставі рішення Київради № 638-18/798 з подальшими змінами та Договору оренди № 85-6-00097 зі змінами. Київською міською радою при вилученні земельної ділянки, яка відноситься до категорії земель історико-культурного призначення, не дотримано процедуру зміни цільового призначення. При виділі земельної ділянки не дотримано процедуру виділу особливо цінних земель. При визначенні цільового призначення не враховано обмеження щодо забудов на землях історико-культурного призначення.

У зв`язку з вищевикладеним, позивачі вказують на те, що будівництво на прилеглій земельній ділянці, кадастровий номер: :85:381:0016, за адресою: м. Київ, Подільський р-н, на вулицях Воздвиженській, Гончарній, Дегтярній, Кожум`яцькій, є незаконним та таким, що не відповідає чинному законодавству, а відтак позивачі просять суд зобов`язати відповідачів знести об`єкт самочинного будівництва, який знаходиться на земельній ділянці кадастровий номер: :85:381:0016, за адресою: м. Київ, Подільський р-н, на вулицях Воздвиженській, Гончарній, Дегтярній, Кожум`яцькій.

Розглядаючи даний спір та вирішуючи його по суті, господарський суд виходив з наступного.

Рішенням Київської міської ради № 638-18/798 від 10.07.2003 «Про надання і вилучення земельних ділянок та припинення права користування землею» затверджено проект відведення земельних ділянок та передано Відкритому акціонерному товариству трест «Київміськбуд-1» імені М.П. Загороднього у короткострокову оренду на 5 років земельні ділянки загальною площею 5,99 га для будівництва житлових будинків з об`єктами соціально-громадського призначення в урочищі Гончари-Кожум`яки на вул. Воздвиженській, Горнчарній, Дегтярній, Кожум`яцькій у Подільському районі м. Києва за рахунок земель міської забудови.

Судом встановлено, що на підставі вищевказаного рішення Київської міської ради, 23.01.2004 між Київською міською радою, як Орендодавцем, та Відкритим акціонерним товариством трест «Київміськбуд-1» імені М.П. Загороднього, як Орендарем, укладено Договір оренди земельних ділянок, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Щербаковим В.В. та зареєстрований в реєстрі за № 18. За даним договором серед інших передано в оренду земельну ділянку з кадастровим номером :85:381:0016. Строк оренди - 5 років. Даний договір оренди зареєстрований Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), про що зроблено запис від 31.01.2004 за № 85- 6-00097 у книзі записів державної реєстрації Договорів.

Рішенням Київської міської ради від 18.06.2009 № 672/1728 поновлено на 5 років з 01.02.2009 договір оренди земельних ділянок від 31.01.2004 № 85-6-00097, укладений між Київською міською радою та Відкритим акціонерним товариством трест «Київміськбуд-1» імені М.П. Загороднього на підставі рішення Київської міської ради від 10.07.2003 № 638-18/798.

Рішенням Київської міської ради від 20.09.2012 № 188/8472 «Про внесення змін до рішення Київської міської ради від 18.06.2009 № 672/1728 та договору оренди земельних ділянок від 31.01.2004 № 85-6-00097, укладеного між Київською міською радою та Відкритим акціонерним товариством трестом «Київміськбуд-1» ім. М.П. Загороднього для будівництва житлових будинків з об`єктами соціально-громадського призначення в урочищі Гончари-Кожум`яки на вулицях Воздвиженській, Гончарній, Дегтярній, Кожум`яцькій у Подільському районі м. Києва» внесено зміни до рішення Київської міської ради від 18.06.2009 № 672/1728 «Про поновлення Відкритому акціонерному товариству трест «Київміськбуд-1» імені М.П. Загороднього договору оренди земельних ділянок для будівництва житлових будинків з об`єктами соціально- громадського призначення в урочищі Гончари - Кожум`яки на вул, Воздвиженській. Горнчарній, Дегтярній, Кожум`яцькій у Подільському районі м. Києва», а саме: слова та цифри «на 5 років з 01.02.2009» змінено словами та цифрами на «на 10 років»;

Даним рішенням також внесено зміни до договору оренди земельних ділянок від 31.01.2004 № 85-6-00097, а саме: по тексту договору слова «відкрите акціонерне товариство трест «Київміськбуд-1» імені М.П. Загороднього» змінено на слова «товариство з обмеженою відповідальністю «Фундація «Якісне житло».

15.05.2014 між Київською міською радою, як Орендодавцем, Публічним акціонерним товариством трест «Київміськбуд-1» імені М.П. Загороднього, як Первісним Орендарем, та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фундація «Якісне житло», як Орендарем, укладено Угоду про поновлення та внесення змін до Договору оренди земельних ділянок. Даною угодою подовжено до 10 років Договір оренди земельних ділянок, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Щербаковим В.В. та зареєстрований в реєстрі за № 18, зареєстрований Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), про що зроблено запис від 31.01.2004 за № 85-6-00097 у книзі записів державної реєстрації Договорів; по тексту договору слова «відкрите акціонерне товариство трест «Київміськбуд- 1» імені М.П. Загороднього» змінено на слова «товариство з обмеженою відповідальністю «Фундація «Якісне житло»; викладено договір оренди в новій редакції, в розділі 2 якого зазначено, що об`єктами оренди є земельні ділянки з кадастровими номерами :85:381:0006 та :85:381:0016.

Позивач-2 зазначив, що з 12.02.2019 є власником об`єкту нежитлової нерухомості - закладу освіти - школи загальною площею 3702,9 кв. м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 0). Даний об`єкт нерухомості розташований за адресою: м. Київ, Подільський р-н, вул. Кожум`яцька, 12Б, на земельній ділянці кадастровий номер :85:381:0028. Також, за твердженням позивача-2, відповідачем-1 вчиняються перешкоди у реалізації ТОВ «Оптимум-Капітал» повноважень розпорядження або (та) користування належним йому майном - об`єктом житлової нерухомості - закладом освіти - школою, у зв`язку з тим, що земельні ділянки позивача-2 та відповідача-1 межують між собою.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Згідно з ч. 1 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням (ч. 2 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України).

Цивільне законодавство не містить визначення поняття способів захисту цивільних прав та інтересів. За їх призначенням вони можуть вважатися визначеним законом механізмом матеріально-правових засобів здійснення охорони цивільних прав та інтересів, що приводиться в дію за рішенням суду у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Способи захисту мають універсальний характер, вони можуть застосовуватись до всіх чи більшості відповідних суб`єктивних прав. Разом з тим зазначений перелік способів захисту цивільних прав чи інтересів не є вичерпним. Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Статтею 20 Господарського кодексу України передбачено, що кожний суб`єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів.

Відповідно до ст.15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Встановивши наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, про захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і відповідно ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу у захисті, встановивши безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог.

Розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Виходячи зі змісту ст.ст. 15, 16 Цивільного кодексу України, ст. 20 Господарського кодексу України застосування певного способу судового захисту вимагає доведеності належними доказами сукупності таких умов: наявності у позивача певного суб`єктивного права (інтересу); порушення (невизнання або оспорювання) такого права (інтересу) з боку відповідача; належності обраного способу судового захисту (адекватність наявному порушенню та придатність до застосування як передбаченого законодавством), і відсутність (недоведеність) будь-якої з означених умов унеможливлює задоволення позову.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Аналогічна норма міститься у ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України.

Частиною 3 ст. 162 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; правові підстави позову.

У постановах Верховного Суду у справі № 483/1700/15-ц від 09.01.2019 та у справі № 369/724/16 від 22.04.201 суд дійшов висновку, що згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення будь-яких порушень його права власності, гарантованого статтею 41 Конституції України, навіть, якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням володіння. При цьому право власності має захищатися лише при доведеності самого факту його порушення діями відповідача у створенні позивачеві перешкод щодо здійснення ним цього права із застосування наслідків, в тому числі і звільнення земельної ділянки від самовільно зведених спору шляхом їх знесення чи усунення інших перешкод у користуванні земельною ділянкою.

За таких обставин, враховуючи зміст ст. 129 Конституції України, ч.ч. 1-3 ст. 13, ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України позивачами при зверненні до суду з вимогами про зобов`язання знести об`єкт самочинного будівництва, насамперед, повинно бути доведено факт наявності такого будівництва та порушення, внаслідок таких дій, прав та законних інтересів позивачів.

У позовній заяві та відповіді на відзив позивачі звертають увагу суду на те, що факт здійснення будівництва Житлового комплексу на спірних земельних ділянках підтверджується фотозвітами ходу будівництва, які розміщені на сайті www.lun.ua та сайті забудовника.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують, заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Таким чином, відповідно до викладеного, суд дійшов висновку, що позивачами не надано належних та допустимих доказів того, що на земельній ділянці з кадастровим номером :85:381:0016, яка передана в користування Відповідачу-1, здійснюється будівництво житлового комплексу «Поділ Гранд Vintage», а також доказів того, що відповідачами вчиняються перешкоди у реалізації ТОВ «Оптимум-Капітал» повноважень розпорядження або (та) користування належним йому майном - об`єктом житлової нерухомості - закладом освіти - школою.

Відповідачі-1, 3 проти задоволення позовних вимог з вказаних підстав надали відзив та заперечення на відповідь на відзив, посилаючись на те, що доводи позивачів не відповідають дійсності, оскільки в належному відповідачу-1 майні - закладі освіти - школі, розташованій за адресою м. Київ, Подільський р-н, вул. Кожум`яцька, 12Б, здійснюються будівельні роботи, даний об`єкт нерухомості огороджений парканом та є нефункціонуючим закладом. Як наслідок, доводи позивачів про те, що відповідачі вчиняють перешкоди у розпорядженні або (та) користуванні належним позивачу-2 майном є безпідставними та необґрунтованими. Представник позивачів також не заперечував, що на даний час шкільний заклад не функціонує, у будівлі планується проведення будівельних робіт та робіт з реконструкції. Натомість, представники відповідачів наголошували на тому, що позивачем-2 не доведено той факт, що відповідачами чиняться будь-які перешкоди у користуванні, розпорядженні, володінні належним позивачу-2 нерухомим майном.

Щодо доводів позивачів стосовно того, що на земельній ділянці з кадастровим номером :85:381:0016 знаходиться об`єкт самочинного будівництва, а саме незареєстрований будинок за адресою: вул. Кожумяцька, 10(ж).

Відповідачі з цього приводу зазначили, що на земельній ділянці з кадастровим номером :85:381:0016 за адресою: вул. Кожумяцька, 10(ж) знаходиться РП 434 (Електричний розподільчий пункт), даний об`єкт є об`єктом нерухомого майна, а відповідачі, у свою чергу, не мають жодного відношення до будівництва РП 434.

Представник позивача під час проведення підготовчого засідання та розгляду справи по суті наголосив, що знесення вказаного вище об`єкту, що не належить жодному з відповідачів, не стосується предмету спору.

Суд, оцінивши докази та дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позивачами жодним чином не доведено, що на земельній ділянці з кадастровим номером :85:381:0016 наявне самочинне будівництво, а відтак, доводи позивачів є необґрунтованими та безпідставними.

Мотиви відмови у задоволенні клопотань позивачів про призначення судової експертизи та огляд веб-сайтів викладені у відповідній ухвалі суду від 19.11.2019.

Стосовно доводів позивачів про те, що земельна ділянка з кадастровим номером :85:381:0016 є землею історико-культурного призначення, пам`яткою археології і відноситься до державної власності, а також про те, що Київською міською радою при вилученні спірної земельної ділянки, яка відноситься до категорії земель історико-культурного призначення, не дотримано процедуру зміни цільового призначення; не дотримано процедуру виділу особливо цінних земель; при визначенні цільового призначення не враховано обмеження щодо забудов на землях історико-культурного призначення, а відтак, ділянка перебуває у розпорядженні відповідача-1 безпідставно та незаконно, суд зазначає таке.

Відповідачі з цього приводу у відзивах послалися на те, що спірна земельна ділянка з кадастровим номером :85:381:0016 була передана відповідачу-1 на підставі рішення Київської міської ради від 20.09.2012 № 188/8472 та договору оренди від 15.05.2014, які станом на дату розгляду відповідної справи є чинними. На підставі викладеного відповідачі просять суд відмовити позивачам у задоволенні позову в зв`язку з його безпідставністю.

Стаття 6 Конвенції передбачає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Стаття 1 Протоколу № 1 до Конвенції передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до статті 4 Господарського процесуального кодексу України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відповідно до статті 13 Конституції України, земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Відповідно до ст.ст. 142, 143 Конституції України до матеріальної основи органів місцевого самоврядування, крім інших об`єктів, належить земля, управління якою здійснюють територіальні громади через органи самоврядування в межах їх повноважень шляхом прийняття рішень.

Земельні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею регулюються Конституцією України, Земельним кодексом України, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Статтею 9 Земельного кодексу України визначено, що до повноважень Київської міської ради, належить, в тому числі, розпорядження землями територіальної громади міста; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до ст. 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Відповідно до частини 1 статті 93 Земельного кодексу України та статті 1 Закону України "Про оренду землі" право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Як встановлено ч. 1 ст. 283 Господарського кодексу України, за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Згідно з ч. 6 ст. 283 Господарського кодексу України до відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 206 Земельного кодексу України та ст. 1 Закону України "Про оренду землі" оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Згідно з ч. 1 ст. 6 Закону України "Про оренду землі", орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі.

Відповідно до ст. 124 Земельного кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки шляхом укладання договору оренди земельної ділянки.

Відповідно до ст. 13 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Статтею 16 Закону України "Про оренду землі" встановлено, що укладення договору оренди земельної ділянки із земель державної або комунальної власності здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування - орендодавця, прийнятого у порядку, передбаченому Земельним кодексом України, або за результатами аукціону.

Згідно зі статтями 73, 74 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Обов`язок з доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

У п. 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 6 від 30.03.2012 "Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)" вказано, що під метою надання земельної ділянки слід розуміти вид використання земельної ділянки (стаття 19 Земельного кодексу України, Класифікація видів цільового призначення земель, затверджена наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 23 липня 2010 року № 548), зазначений у рішенні відповідного компетентного органу державної влади чи місцевого самоврядування про надання земельної ділянки у користування або передачу у власність з урахуванням цільового призначення земельної ділянки.

За приписами ст. 19 Земельного кодексу України землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії: а) землі сільськогосподарського призначення; б) землі житлової та громадської забудови; в) землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення; г) землі оздоровчого призначення; ґ) землі рекреаційного призначення; д) землі історико-культурного призначення; е) землі лісогосподарського призначення; є) землі водного фонду; ж) землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення.

Віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень (ч. 1 ст. 20 Земельного кодексу України).

Згідно з ч. 2 ст. 20 Земельного кодексу України зміна цільового призначення земель провадиться органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про передачу цих земель у власність або надання у користування, вилучення (викуп) земель і затверджують проекти землеустрою або приймають рішення про створення об`єктів природоохоронного та історико-культурного призначення.

Позивачі у своїй позовній заяві послались на ч. 4 ст. 376 Цивільного кодексу України, де вказано, якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок.

Відповідно до постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 30.03.2012 «Про практику застосування судами ст. 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» будівництвом об`єкта нерухомості на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, вважається спорудження таких об`єктів на земельній ділянці, що не віднесена до земель житлової й громадської забудови, зокрема, наданій для ведення городництва, сінокосіння, випасання худоби тощо, цільове призначення або вид використання якої не змінено в установленому законом порядку).

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Київської міської ради від 20.09.2012 №188/8472 «Про внесення змін до рішення Київської міської ради від 18.06.2009 № 672/1728 та договору оренди земельних ділянок від 31.01.2004 № 85-6-00097, укладеного між Київською міською радою та відкритим акціонерним товариством трестом «Київміськбуд-1» ім. М.П. Загороднього для будівництва житлових будинків з об`єктами соціально-громадського призначення в урочищі Гончарі-Кожум`яки на вулицях Воздвиженській, Гончарній, Дегтярній, Кожум`яцькій у Подільському районі м. Києва» визначено цільове призначення земельної ділянки з кадастровим номером :85:381:0016, а саме: для будівництва житлових будинків з об`єктами соціально-громадського призначення, а не історико-культурного призначення, як зазначають позивачі.

Окрім того, судом встановлено, що матеріали справи містять Витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 24.06.2019 № НВ-019 з кадастровим номером :85:381:0016, відповідно до якого спірна земельна ділянка віднесена до категорії земель «Землі житлової та громадського забудови» з видом використання «Для будівництва житлових будинків з об`єктами соціально-громадського призначення».

Отже, виходячи з системного аналізу наведених вище положень чинного законодавства України та наявних в матеріалах справи документів, суд дійшов висновку, що спірна земельна ділянка, відповідно до ст. 19 Земельного кодексу України, належить до категорій земель - житлової та громадської забудови, а також перебуває у володінні відповідача-1 на законних підставах, оскільки рішення Київської міської ради від 20.09.2012 №188/8472 та договір оренди земельних ділянок від 31.01.2004 № 85-6-00097 станом на дату прийняття судового рішення є чинними.

Стосовно доводів позивачів щодо того, що рішення Київської міської ради від 20.09.2012 № 188/8472 «Про внесення змін до рішення Київської міської ради від 18.06.2009 № 672/1728 прийнято з порушеннями вимог чинного законодавства, суд зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 237 Господарського процесуального кодексу України при ухваленні рішення суд не може виходити у рішенні за межі позовних вимог. А відтак, оскільки у прохальній частині позовної заяви позивачі просили суд зобов`язати відповідачів знести об`єкт самочинного будівництва, то суд позбавлений можливості виходити за межі позовних вимог, крім тих вимог, які були заявлені у позовній заяві.

Також суд звертає увагу позивачів на те, що останніми, як було викладено вище, не надано суду жодних доказів того, що на земельній ділянці з кадастровим номером :85:381:0016 здійснюється самочинне будівництво.

Відповідач-2 у своєму відзиві зазначив, що позовні вимоги є необґрунтованими та безпідставними, з огляду на що просив відмовити у їх задоволенні, мотивуючи це тим, що земельна ділянка з кадастровим номером :85:381:0016 перебуває у володінні відповідача-1 на законних підставах, що підтверджується матеріалами справи.

Судом встановлено, що матеріали справи містять ухвалу Подільського районного суду по справі № 758/1483/19 від 06.02.2019 року, відповідно до якої судом накладено арешт на об`єкт незавершеного будівництва житлового комплексу «Подол Град Vintage».

У той же час, при дослідженні судом Єдиного державного реєстру судових рішень було встановлено, що вказана вище ухвала стосується об`єкту незавершеного будівництва житлового комплексу «Подол Град Vintage», що здійснюється на іншій земельній ділянці, а саме: земельній ділянці з кадастровим номером :85:381:0029, а не :85:381:0016.

Враховуючи встановлені вище обставини, суд дійшов висновку про необґрунтованість та безпідставність заявлених вимог, у зв`язку з чим суд відмовляє у задоволені позову органу самоорганізації населення "Вуличний комітет "Воздвиженка" у Подільському районі м. Києва та Товариству з обмеженою відповідальністю "Оптимум-Капітал".

Судові витрати з урахуванням положень ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються судом на позивачів в повному обсязі та відшкодуванню за рахунок відповідачів не підлягають.

Керуючись ст.ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 233, 237-238 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 09.12.2019.

Суддя О.Г. Удалова