ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" листопада 2019 р. Справа№ 911/567/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Мартюк А.І.

суддів: Буравльова С.І.

Зубець Л.П.

при секретарі Гуцал О.В.

за участю представників:

від позивача: Рижкова О.В. ордер серія КС №457690 від 10.10.19

від відповідача: Бернацька О.В. довіреність № 14-203 від 17.05.19

розглянувши у відкритому судовому

засіданні апеляційну

скаргу Приватного акціонерного товариства "Білоцерківська

теплоелектроцентраль"

на рішення Господарського суду міста Києва від 30.07.2019 р.

у справі № 911/567/19 (суддя Удалова О.Г.)

за позовом Приватного акціонерного товариства "Білоцерківська

теплоелектроцентраль"

до Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна

компанія "Нафтогаз України"

про стягнення 473 562,23 грн.

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2019 року до Господарського суду міста Києва надійшов за підсудністю з Господарського суду Київської області позов приватного акціонерного товариства "Білоцерківська теплоелектроцентраль" (далі - ПрАТ "Білоцерківська ТЕЦ",) до публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (далі - ПАТ "НАК "Нафтогаз України", відповідач) про стягнення 473 562,23 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що на виконання рішення Господарського суду Київської області від 18.11.2015 у справі № 911/4045/15 був виданий наказ від 28.04.2016. На підставі зазначеного наказу відбулось часткове стягнення на користь ПАТ "НАК "Нафтогаз України" грошових коштів на загальну суму 466 849,10 грн., які розподілені державним виконавцем відповідно до вимог ст. 45 ЗУ "Про виконавче провадження" наступним чином: 420 059,32 грн. - сплата заборгованості на користь відповідача, 46 673,25 грн. - виконавчий збір, 116,53 грн. - витрати виконавчого провадження.

Також позивач зазначає, що наказ Господарського суду Київської області від 28.04.2016, виданий в межах справи № 911/4045/15, був визнаний судом таким, що не підлягає виконанню у зв`язку з набранням 30.11.2016 чинності Законом України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", за приписами якого за певних умов підлягали списанню та не стягувались нараховані неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування та проценти річних.

Таким чином, позивач вважає, що сума в розмірі 420 059,32 грн. повинна бути повернута йому, як безпідставне набуте майно (кошти), а також підлягають сплаті відсотки у розмірі 53 502,91 грн., відповідно до ст. 536 Цивільного кодексу України.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 30.07.2019 року у справі № 911/567/19 у задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду першої інстанції, Приватне акціонерне товариство "Білоцерківська теплоелектроцентраль" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 30.07.2019 року у справі № 911/567/19 повністю і прийняти нове рішення, яким задовольнити позов Приватного акціонерного товариства "Білоцерківська теплоелектроцентраль" в повному обсязі.

Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що судом першої інстанції було неповно з`ясовано обставини, які мають значення для справи, а також невірно застосовано норми матеріального та процесуального права, що призвело до прийняття невірного рішення.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.09.2019 р. апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Білоцерківська теплоелектроцентраль" передано на розгляд колегії суддів у складі: Мартюк А.І. (головуючий суддя), Зубець Л.П., Калатай Н.Ф.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 09.09.2019 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Білоцерківська теплоелектроцентраль", розгляд справи призначено на 16.10.2019 року.

27.09.2019 року через управління автоматизованого документообігу суду та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від представника відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якій останній зазначає, що оскаржуване рішення прийнято з дотриманням норм чинного законодавства, тому просить суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 30.07.2019 року у справі № 911/567/19 без змін.

Розпорядженням № 09.1-08/4131/19 Північного апеляційного господарського суду від 16.10.2019 р., у зв`язку з перебування судді Калатай Н.Ф., яка не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), у відпустці призначено повторний автоматизований розподіл справи №911/567/19.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 16.10.2019 р. апеляційну скаргу у справі № 911/567/19 передано на розгляд колегії суддів у складі: Мартюк А.І (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Буравльов С.І., Зубець Л.П.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.10.2019 справу №911/567/19 прийнято до провадження у визначеному автоматизованою системою складі суду.

В судовому засіданні 16.10.2019р. оголошено перерву у судовому засіданні по справі №911/567/19 до 20.11.2019 р.

18.11.2019р. через управління автоматизованого документообігу суду та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від позивача надійшли письмові пояснення по справі.

Представник позивача в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав в повному обсязі та просив суд її задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти доводів апеляційної скарги заперечував, просив у її задоволенні відмовити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів встановила наступне.

У провадженні Господарського суду Київської області перебувала справа № 911/4045/15 за позовом ПАТ "НАК "Нафтогаз України" до ПрАТ "Білоцерківська ТЕЦ" про стягнення 240 175 490,30 грн. заборгованості, з яких: 215 642 739,90 грн. - сума основного боргу за отриманий природний газ згідно договору № 130215-ПР від 30.01.2013 року, 6 317 330,88 грн. - пеня, 10 146 395,97 грн. - 7% від суми простроченого платежу, 7 682 271,23 грн. - інфляційні, 386 752,32 грн. - 3% річних.

Рішенням Господарського суду Київської області від 18.11.2015 у справі № 911/4045/15, яке залишено без змін постановами Київського апеляційного господарського суду від 15.02.2016 та Вищого господарського суду України від 25.04.2016, позов ПАТ "НАК "Нафтогаз України" задоволено частково, стягнуто з ПрАТ "Білоцерківська ТЕЦ" 12 290 832,31 грн. пені, 3 387 862,48 грн. 3% річних, 70 182 493,07 грн. інфляційних втрат, 15 094 991,79 грн. штрафу та 73 080 грн. судового збору. В іншій частині позову відмовлено.

28.04.2016 на виконання вищевказаного рішення Господарським судом Київської області був виданий відповідний наказ у справі № 911/4045/15.

В межах виконання зазначеного наказу Господарського суду Київської області від 28.04.2016 по справі № 911/4045/15 з ПрАТ "Білоцерківська ТЕЦ" були стягнуті грошові кошти в загальному розмірі 466 849,10 грн., що підтверджується платіжними дорученнями № 568/10-8 від 05.08.2016 на суму 454 494,05 грн. та № 568/10-8 від 23.08.2016 на суму 12 355,05, а також відповідними банківськими виписками від 05.08.2016 та 23.08.2016.

Згідно з листом відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 20.09.2018 № 28571-33/18/20.1./10 під час виконання наказу Господарського суду Київської області від 28.04.2016 по справі № 911/4045/15 з арештованих рахунків позивача були списані кошти в сумі 466 849,10 грн., які розподілені державним виконавцем відповідно до вимог ст. 45 Закону України "Про виконавче провадження" наступним чином: 420 059,32 грн. - перераховані стягувачу (ПАТ "НАК "Нафтогаз України"), 46 673,25 грн. - перераховані як стягнутий з боржника (ПрАТ "Білоцерківська ТЕЦ") виконавчий збір, 116,53 грн. - витрати виконавчого провадження.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 02.08.2017 у справі № 911/4045/15, залишеною без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 05.02.2018, заяву ПрАТ "Білоцерківська ТЕЦ" про визнання вищевказаного наказу таким, що не підлягає виконанню у справі № 911/4045/15 частково задоволено; визнано наказ Господарського суду Київської області від 28.04.2016 у справі № 911/4045/15 таким, що не підлягає виконанню частково, а саме: в частині стягнення з ПрАТ "Білоцерківська ТЕЦ" на користь ПАТ "НАК "Нафтогаз України" 12 290 832,31 грн. пені, 3 387 862, 48 грн. 3% річних, 70 182 493,07 грн. інфляційних витрат, 15 094 991,79 грн. штрафу; залишено заяву без задоволення в частині вимог про стягнення безпідставно одержаних коштів у сумі 446 849,10 грн.

Задовольняючи частково заяву ПрАТ "Білоцерківська Теплоелектроцентраль" про визнання наказу у справі № 911/4045/15 таким, що не підлягає виконанню, Господарський суд Київської області посилався на ст. 7 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і відведення за спожиті енергоносії", який набрав чинності 30.11.2016.

За приписами ч. 3 ст. 7 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і відведення за спожиті енергоносії" на заборгованість за природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, погашену до набрання чинності цим Законом, неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються, а нараховані підлягають списанню з дня набрання чинності цим Законом.

В обґрунтування своїх вимог, позивач посилаючись на приписи ст. 7 Закону, а також положення ст.ст. 1212, 1213 Цивільного кодексу України, вважає, що списанню підлягає його борг, також в частині сплачених сум, а тому просив повернути грошові кошти в розмірі 420 059,32 грн. перераховані на користь ПАТ "НАК "Нафтогаз України", у зв`язку з тим, що правова підстава їх стягнення наразі відпала.

Відповідно до ст. 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Частиною 1 ст. 1213 Цивільного кодексу України встановлений обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі.

Відповідно до ч. 1 ст. 326 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 129-1 Конституції України держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Однак, приписами чинного господарського законодавства передбачена можливість визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Частиною 2 ст. 328 Господарського кодексу України встановлено, що суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

З набранням 30.11.2016 чинності Закон України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і відведення за спожиті енергоносії" з`явилась така альтернативна підстава для визнання таким, що не підлягає виконанню, наказу від 28.04.2016 у справі № 911/4045/15.

Як встановлено ч. 3 ст. 7 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і відведення за спожиті енергоносії" на заборгованість за природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, погашену до набрання чинності цим Законом, неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються, а нараховані підлягають списанню з дня набрання чинності цим Законом.

Як вбачається з матеріалів справи, спірні грошові кошти були стягнуті з позивача державною виконавчою службою 05.08.2016 та 23.08.2016, тобто до набрання вищевказаним Законом чинності (30.11.2016).

Згідно зі ст. 5 Цивільного кодексу України Акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

У рішенні від 05.04.01 № З-рп/2001 Конституційний Суд України зазначив, що "Конституція України закріпила принцип незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів (частина перша статті 58). Це означає, що дія закону та іншого нормативно-правового акту не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом. Закріплення принципу незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів є гарантією безпеки людини і громадянина, довіри до держави.

У рішенні від 09.02.19 № 1-рп/99 у справі за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення частини першої ст. 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) Конституційний Суд України роз`яснив, що дію нормативно-правового акту в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Одночасно Конституційний суд роз`яснив, що надання зворотної дії в часі таким нормативно-правовим актам може бути передбачено шляхом прямої вказівки про це в законі або іншому нормативно-правовому акті.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з місцевим судом, що положення ч. 3 ст. 7 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і відведення за спожиті енергоносії" щодо списання нарахованих неустойки (штраф, пеня), інфляційних нарахувань, процентів річних стосуються виключно тих сум, що не були стягнуті на момент набрання вказаним Законом чинності.

Таким чином, оскільки спірні грошові кошти були стягнуті державною виконавчою службою до набрання чинності Законом України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і відведення за спожиті енергоносії", а вказівки на застосування його положень до правовідносин, які виникли до набрання чинності Законом, положення вказаного Закону не містять, правові підстави для повернення спірних грошових коштів у розмірі 420 059,32 грн. позивачу відсутні.

Крім того, суд звертає увагу позивача, що у вищевказаній ч. 3 ст. 7 Закону йдеться саме про списання нарахованих фінансових та штрафних санкцій, а не повернення вже сплачених.

Оскільки вимога про стягнення відсотків у розмірі 53 502,91 грн., відповідно до ст. 536 Цивільного кодексу України, є похідною від вимоги повернути позивачу грошові кошти в розмірі 420 059,32 грн., у задоволенні якої судом відмовлено, вказана похідна вимога також задоволенню не підлягає.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що місцевий суд дійшов вірного висновку, що позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Білоцерківська теплоелектроцентраль" не підлягають задоволенню.

Згідно зі ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Статтями 76, 77 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставин, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків суду першої інстанції.

Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення Господарського суду Київської області від 30.07.2019р. у справі № 911/567/19 прийнято з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга скаржника задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 129, 270, 275, 276, 281, 282 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Білоцерківська теплоелектроцентраль" залишити без задоволення, а рішення Господарського суду м. Києва від 30.07.2019 р. у справі № 911/567/19 без змін.

2. Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покласти на Приватне акціонерне товариство "Білоцерківська теплоелектроцентраль".

3. Матеріали справи № 911/567/19 повернути до Господарського суду м. Києва.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у господарських справах в порядку і строки, визначені в ст. 287, 288 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складений 05.12.2019р.

Головуючий суддя А.І. Мартюк

Судді С.І. Буравльов

Л.П. Зубець