ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД Закарпатської області
_____________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХвала

"03" грудня 2019 р. м. Ужгород Справа № 907/736/19

Суддя господарського суду Пригара Л.І.,

розглянувши заяву Компанії Карпатська Атлантична Індустрія Європи S.A., Вaленсія, Іспанія про забезпечення позову б/н, б/д, долучену до матеріалів позовної заяви у справі № 907/736/19 за позовом Компанії Карпатська Атлантична Індустрія Європи S.A., Вaленсія, Іспанія до Відділу примусового виконання рішення Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, м. Ужгород та до Публічного акціонерного товариства Акціонерна фірма Яворник, смт. Великий Березний про визнання права спільної часткової власності на нерухоме майно: адмінкорпус літ. А, площею 532,8 кв.м., лущильний цех літ. К, площею 2765,14 кв.м., склад готової продукції літ. Ц, площею 1070,6 кв.м., навіс літ. а, площею 556 кв.м., навіс літ. б, площею 909,16 кв.м., навіс літ. в, площею 285,6 кв.м., що знаходяться за адресою: Закарпатська область, Великоберезнянський район, смт. В.Березний, вул. Гагаріна, 1 за Компанією Карпатська Атлантична Індустрія Європи S.A., Вaленсія, Іспанія, зняття арешту з нерухомого майна та накладення заборони на реалізацію майна, шляхом зупинення реалізації нерухомого майна, а саме, адмінкорпусу літ. А, площею 532,8 кв.м., лущильного цеху літ. К, площею 2765,14 кв.м., складу готової продукції літ. Ц, площею 1070,6 кв.м., навісу літ. а, площею 556 кв.м., навісу літ. б, площею 909,16 кв.м., навісу літ. в, площею 285,6 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 В.Березний, вул. Гагаріна, 1 та зупинення виконавчого провадження,

ВСТАНОВИВ:

28.11.2019 року Компанія Карпатська Атлантична Індустрія Європи S.A., Вaленсія, Іспанія звернулася до Господарського суду Закарпатської області з позовом до Відділу примусового виконання рішення Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, м. Ужгород та до Публічного акціонерного товариства Акціонерна фірма Яворник, смт. Великий Березний про визнання права спільної часткової власності на нерухоме майно: адмінкорпус літ. А, площею 532,8 кв.м., лущильний цех літ. К, площею 2765,14 кв.м., склад готової продукції літ. Ц, площею 1070,6 кв.м., навіс літ. а, площею 556 кв.м., навіс літ. б, площею 909,16 кв.м., навіс літ. в, площею 285,6 кв.м., що знаходяться за адресою: Закарпатська область, Великоберезнянський район, смт. В.Березний, вул. Гагаріна, 1 за Компанією Карпатська Атлантична Індустрія Європи S.A., Вaленсія, Іспанія, зняття арешту з нерухомого майна та накладення заборони на реалізацію майна. Разом із поданням позовної заяви позивачем подано заяву про забезпечення позову б/н, б/д б/н від 11.12.2018 року шляхом зупинення реалізації нерухомого майна, а саме, адмінкорпусу літ. А, площею 532,8 кв.м., лущильного цеху літ. К, площею 2765,14 кв.м., складу готової продукції літ. Ц, площею 1070,6 кв.м., навісу літ. а, площею 556 кв.м., навісу літ. б, площею 909,16 кв.м., навісу літ. в, площею 285,6 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 В.Березний, вул. Гагаріна, 1 та зупинення виконавчого провадження.

Заява про забезпечення позову обґрунтована позивачем покликанням на те, що згідно Договору № 480/06/02/1996/001 про спільну інвестиційну діяльність, укладеного 05.02.1996 року між Підприємством - Акціонерним товариством закритого типу "Яворник", правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство "Акціонерна фірма Яворник, та Інвестором - Компанію "Карпатська Атлантична Індустрія Корп.", сторони зобов`язувалися здійснювати спільну інвестиційну діяльність. Як вказано в Договорі, спільна інвестиційна діяльність означає співробітництво, що ґрунтується на підставі договору суб`єкта підприємницької діяльності України та іноземної юридичної особи по проведенню спільних інвестиційних операцій та спільному володінню майном, а також на спільному розподілі результатів та ризиків від її здійснення. При цьому, під час ознайомлення позивача з матеріалами виконавчого провадження останнім було виявлено, що державним виконавцем було вчинено ряд виконавчих дій з грубим порушенням вимог Закону України Про виконавче провадження, в результаті яких були порушені права та інтереси як заявника, так і боржника під час виконавчого провадження, що в подальшому потягли за собою незаконне та безпідставне призначення та проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, а саме, адмінкорпусу літ. А, площею 532,8 кв.м., лущильного цеху літ. К, площею 2765,14 кв.м., складу готової продукції літ. Ц, площею 1070,6 кв.м., навісу літ. а, площею 556 кв.м., навісу літ. б, площею 909,16 кв.м., навісу літ. в, площею 285,6 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 В.Березний, вул. Гагаріна, 1.

20.11.2019 року компанія Карпатська Атлантична Індустрія Європи S.A., (позивач) в інформаційному повідомленні, яке розміщується на Веб-сайті ДП Сетам автоматично після внесення інформації про лот у Систему, дізналася про арешт і примусову реалізацію арештованого майна, у зв`язку з чим, 22.11.2019 року позивач звернувся до відділу примусового виконання рішень державної виконавчої служби з клопотанням про зняття з торгів відповідного нерухомого майна та зупинення виконавчого провадження № 57865038 до моменту виділу часток учасників спільної діяльності. Наголошує на тому, що у зв`язку з тим, що спірне нерухоме майно належить позивачу на праві спільної часткової власності, а його реалізація 05.12.2019 року та 16.12.2019 року ускладнить та неуможливить виконання рішення суду, у позивача виникла необхідність в подачі заяви про забезпечення позову.

Щодо зустрічного забезпечення позову, позивач стверджує, що забезпечення позову шляхом зупинення реалізації нерухомого майна не може спричинити шкоди іншим сторонам, у зв`язку з чим не потребується зустрічного забезпечення позову.

Розглянувши заяву позивача про забезпечення позову, суд дійшов висновку, що вона підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 136 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 1 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; передачею речі, що є предметом спору, на зберігання іншій особі, яка не має інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Частиною 1 статті 140 ГПК України встановлено, що заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Тобто, за приписами чинного господарського процесуального законодавства таку процесуальну дію, як забезпечення позову, може бути вчинено як до пред`являння позову так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

В даному випадку, компанія Карпатська Атлантична Індустрія Європи S.A. звернулася із заявою про забезпечення позову разом із поданням до суду позову про визнання права власності та звільнення майна з-під арешту.

У вирішенні питання про забезпечення позову слід здійснювати оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співрозмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність вжиття відповідного заходу забезпечення позову. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Аналогічну правову позицію наведено у постановах від 30.03.2018 року Верховного Суду у справі № 905/2130/17 та від 13.02.2018 року у справі № 911/2930/17.

Згідно із ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі "Пантелеєнко проти України" зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. При чому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у цій справі ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування.

Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права. Держава Україна несе обов`язок перед зацікавленими особами забезпечити ефективний засіб захисту порушених прав, зокрема через належний спосіб захисту та відновлення порушеного права. Причому, обраний спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

На це вказується, зокрема, і у пункті 4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004 у справі №1-33/2004, де зазначено, що верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, яка здійснюється, зокрема і судом як основним засобом захисту прав, свобод та інтересів у державі.

Крім того, Конституційний Суд України у п. 9 мотивувальної частини рішення від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 у справі № 1-12/2003 наголошує на тому, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Частиною першою статті 2 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Згідно з частиною першою статті 11 Господарського процесуального кодексу України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Статтею 140 ГПК України встановлено, що залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення.

Види забезпечення позову повинні бути співвідносними із заявленими позивачем вимогами.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням:

- розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

- забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;

- наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову;

- ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів;

- запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу (пункт 1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 16).

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам (пункт 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 9).

Звернувшись до суду із заявою про забезпечення позову шляхом зупинення реалізації арештованого в ході здійснення виконавчого провадження нерухомого майна, заявник покликається на те, що вказане майно належить йому на праві спільної часткової власності разом із ПАТ АФ Яворник на підставі договору № 480/06/02/1996/001 від 05.02.1996 року, укладеного між зазначеними учасниками.

Із умов вказаного договору про спільну діяльність вбачається, що спільна діяльність сторін цього договору передбачає, зокрема, спільне володіння майном.

Як свідчать матеріали позовної заяви, описане державним виконавцем та виставлене на продаж нерухоме майно входить до складу майна спільної діяльності.

Частки сторін у спільній діяльності визначені договором, частка заявника (позивача) складає 93,1%.

Накладаючи арешт на вказане нерухоме майно, державний виконавець вказав, що таке майно належить боржнику ПАТ АФ Яворник та не врахував заперечень ПАТ АФ Яворник про те, що окремі об`єкти нерухомості належать на праві спільної часткової власності учасникам спільної діяльності.

В подальшому, як вбачається із інформації Веб-сайту ДП Сетам вищевказане нерухоме майно було виставлено на реалізацію через електронні торги, проведення яких призначено на 05.12.2019 року та 16.12.2019 року.

Судом встановлено, що заходи забезпечення позову в частині зупинення реалізації нерухомого майна, які просить застосувати Компанія Карпатська Атлантична Індустрія Європи S.A., жодним чином не порушують інтересів відповідачів та інших осіб, і в той же час дозволять уникнути непорозумінь на період вирішення спору і запобігти порушенню прав не тільки позивача, а й інших осіб, у випадку задоволення позову.

Оскільки позивач звернувся до суду з немайновою позовною вимогою, судове рішення у разі задоволення якої не вимагатиме примусового виконання, то в даному випадку, за переконанням суду, не має взагалі застосуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, а має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

При цьому в таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

Аналогічний висновок щодо застосування норми права (ст. ст. 136-137 ГПК України) до спірних правовідносин викладений у Постанові Об`єднаної Палати КГС від 16.08.2018 року у справі № 910/1040/18, який цілком враховується господарським судом при винесенні відповідної ухвали.

За таких обставин, суд вважає, що існує реальна загроза, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення реалізації нерухомого майна, а саме, адмінкорпусу літ. А, площею 532,8 кв.м., лущильного цеху літ. К, площею 2765,14 кв.м., складу готової продукції літ. Ц, площею 1070,6 кв.м., навісу літ. а, площею 556 кв.м., навісу літ. б, площею 909,16 кв.м., навісу літ. в, площею 285,6 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 область АДРЕСА_1 район АДРЕСА_2 В.Березний, вул. Гагаріна, 1 може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених прав позивача (у разі задоволення позову), за захистом яких він звернувся до суду. Судом встановлено, що вказане спірне нерухоме майно виставлено на продаж на електронні торги 05.12.2019 року та 16.12.2019 року, і у випадку відчуження вказаного спірного майна з електронних торгів, позивач не зможе захистити або поновити свої права в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду, оскільки право власності вже буде зареєстроване за іншими особами і з метою скасування такої реєстрації заявнику доведеться знову звертатися до суду з новими позовами та витрачати додаткові кошти, що істотно ускладнить чи взагалі унеможливить поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів.

З огляду на викладене, суд вбачає наявність зв`язку між заявленими заходами забезпечення позову і предметом спору, співмірність та адекватність заходів із позовними вимогами, порушення чого у випадку задоволення позову нівелюватиме ефективність обраного позивачем способу захисту та може зумовити понесення збитків чи додаткових витрат іншими учасниками спірних правовідносин.

Отже, суд вважає за доцільне до набрання законної сили рішенням Господарського суду Закарпатської області у даній справі вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, м. Ужгород та ДП Сетам в особі Закарпатської філії, м. Ужгород продажу нерухомого майна, а саме, адмінкорпусу літ. А, площею 532,8 кв.м., лущильного цеху літ. К, площею 2765,14 кв.м., складу готової продукції літ. Ц, площею 1070,6 кв.м., навісу літ. а, площею 556 кв.м., навісу літ. б, площею 909,16 кв.м., навісу літ. в, площею 285,6 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 . АДРЕСА_3 , вул. Гагаріна, 1 та реалізації майна у будь-який спосіб до вирішення даної справи по суті та набрання рішенням у ній законної сили.

При цьому, суд враховує, що вжиття заходів до забезпечення позову шляхом встановлення відповідних заборон не обмежить права та законні інтереси як суб`єктів спірних правовідносин, так і інших осіб, адже такі заходи мають тимчасовий характер та не впливають на діяльність відповідачів чи інших учасників спірних правовідносин, в той час, як їх вжиття забезпечить збереження балансу інтересів сторін спірних правовідносин, унеможливить порушення інтересів інших осіб та узгоджується із критеріями розумності, обґрунтованості та адекватності.

Відповідно до ч. 6 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України, про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Згідно ст. 141 Господарського процесуального кодексу України суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення).

Проте, в даному випадку суд не вбачає необхідності в зустрічному забезпеченні, оскільки відсутні підстави вважати, що застосування заходів забезпечення позову спричинить понесення збитків.

Оскільки, обрані судом способи забезпечення позову не порушують прав осіб, що не є учасниками судового процесу, та співвідносяться з предметом позову, а отже існує зв`язок між конкретними заходами до забезпечення позову і предметом позову, а тому вжиті судом заходи до забезпечення позову спроможні забезпечити ефективне поновлення порушених прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду, у разі задоволення позову.

Заява про забезпечення позову шляхом зупинення виконавчого провадження до вирішення позову по суті задоволенню не підлягає, так як підстави для зупинення виконавчого провадження зазначені в статтях 34, 38 Закону України Про виконавче провадження. Однак, така підстава, як забезпечення позову в іншій справі у зазначених нормах відсутня. Крім цього, згідно з положеннями Закону України Про виконавче провадження зупинення виконавчого провадження віднесено виключно до повноважень відповідних посадових осіб державної виконавчої служби.

Керуючись ст. ст. 136, 137, 140, 234 Господарського процесуального кодексу України,

СУД УХВАЛИВ:

1. Заяву Компанії Карпатська Атлантична Індустрія Європи S.A., Вaленсія, Іспанія про забезпечення позову б/н, б/д, долучену до матеріалів позовної заяви у справі № 907/736/19, задоволити частково.

2. Заборонити Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, 88000, м. Ужгород, пл. Ш.Петефі, 14 та Закарпатській філії ДП Сетам, 88008, м. Ужгород, пл. Народна, 4 продаж (реалізацію) нерухомого майна, а саме, адмінкорпусу літ. А, площею 532,8 кв.м., лущильного цеху літ. К, площею 2765,14 кв.м., складу готової продукції літ. Ц, площею 1070,6 кв.м., навісу літ. а, площею 556 кв.м., навісу літ. б, площею 909,16 кв.м., навісу літ. в, площею 285,6 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 . АДРЕСА_3 , вул. Гагаріна, 1 та реалізацію вказаного майна у будь-який інший спосіб до вирішення даної справи по суті та набрання рішенням у ній законної сили.

3. В іншій частині заяви про забезпечення позову шляхом зупинення виконавчого провадження відмовити.

4. Згідно ч. 2 ст. 235 Господарського процесуального кодексу України дана ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, а саме з 03.12.2019 року та може бути пред`явлена до виконання в передбаченому чинним законодавством порядку до року 03.12.2022 року.

5. На підставі ч. 2 ст. 144 ГПК України примірник ухвали про забезпечення позову негайно надсилається заявнику, всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову і яких суд може ідентифікувати, а також, залежно від виду вжитих заходів, направляється судом для негайного виконання державним та іншим органам для вжиття відповідних заходів.

6. Дана ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Західного апеляційного господарського суду на підставі ст. 255 Господарського процесуального кодексу України.

7. Ухвала підлягає негайному виконанню. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

8. Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по даній справі http://court.gov.ua/fair/sud5008/ або http://www.reyestr.court.gov.ua.

Повний текст ухвали складено та підписано 03.12.2019 року.

Суддя Пригара Л.І.