ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" грудня 2019 р. Справа№ 910/4605/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Жук Г.А.

суддів: Мальченко А.О.

Дикунської С.Я.

за участю секретаря судового засідання Костяк В.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу б/н від 01.10.2019 (вх. №09.1-04.1/7813/19 від 08.10.2019) Акціонерного товариства "Українська залізниця" на рішення Господарського суду міста Києва від 04.09.2019

у справі №910/4605/19 (суддя Пукшин Л.Г.)

за позовом Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Південно-Західна залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРЗАБЕЗПЕЧ"

третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Регіональне відділення Фонду державного майна України по місту Києву про стягнення 66.322,06 грн

за участю представників учасників справи:

від позивача - не з`явився

від відповідача - Астрюхін К.А., довіреність б/н від 28.11.2019

від третьої особи - не з`явився

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Південно-Західна залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрзабезпеч" про стягнення 66 322,06 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що всупереч умовам укладеного договору оренди №3390 від 25.07.2006, з урахуванням п. 2 Додаткового договору від 24.05.2017, відповідач не виконав своїх зобов`язань щодо повернення орендованого майна за закінченням дії договору, що стало підставою для нарахування останньому за період з липня 2018 року по січень 2019 року неустойки, передбаченої п. 9.1 договору, у розмірі 66 322,06 грн.

В ході розгляду справи позивачем 20.05.2019 подано заяву про збільшення позовних вимог від 16.05.2019 б/н, у якій позивачем було застосовано індекс інфляції до орендної плати за період з 01.01.2018 по 28.01.2019 в сумі 3 494,08 грн., збільшено суму неустойки до 71106,15 грн, просить стягнути з відповідача 74603,23 грн.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 22.05.2019 залучено до участі у справі в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Регіональне відділення Фонду державного майна України по місту Києву.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 04.09.2019 (повний текст складено 06.09.2019) у позові відмовлено.

Приймаючи рішення у справі місцевий господарський суд зауважив, що надана позивачем до матеріалів справи копія фіскального чеку №2809 від 08.06.2018 засвідчує лише факт надання послуг поштового зв`язку, копія рекомендованого повідомлення про вручення не є належними та допустимими доказом направлення на адресу відповідача листа-повідомлення від 31.05.2018, оскільки у даному документі не міститься інформації про вміст відправлення №516. За висновком суду матеріали справи не містять належних доказів направлення відповідачу і претензії № ПКЦРГІ4/813 від 30.07.2018, оскільки повідомлення про вручення не містить жодних доказів в підтвердження факту направлення її на адресу відповідача, відтак місцевий господарський суд дійшов висновку, що строк договору оренди було пролонговано на той саме строк, майно повернуто орендодавцем за актом в межах дії договору, що виключає застосування неустойки в порядку ст. 785 ЦК України.

Не погодившись з прийнятим рішенням, позивач - Акціонерне товариство "Українська залізниця", 02.10.2019 подав апеляційну скаргу б/н від 01.10.2019 (вх. №09.1-04.1/7813/19 від 08.10.2019), просить рішення Господарського суду міста Києва від 04.09.2019 у справі №910/4605/19 скасувати та постановити нове про задоволення позову.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт стверджує, що судом неправомірно встановлено, що касовий чек поштової установи про направлення повідомлення та претензії не є достатнім доказом направлення листа-повідомлення про припинення договору, вважає помилковим висновок суду про те, що складання актів прийняття послуг та прийняття оплати свідчить про існування між сторонами договірних відносин, стверджує, що судом не надано належної правової оцінки змісту листів позивача від 31.05.2018 № ПКЦРП4/583 (а.с.45, т.1), претензії від 30.07.2018 № ПКЦРП4/813 (а.с.47,т.1), претензії від 04.02.2019 № ПКЦРП4/165 (а.с.50,т.1).

Згідно Витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.10.2019 апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді Жук Г.А., суддів Мальченко А.О., Дикунська С.Я.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.10.2019 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Українська залізниця" на рішення Господарського суду міста Києва від 16.09.2019 у справі № 910/4605/19, справу призначено до розгляду на 02.12.2019, встановлено відповідачу процесуальний строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, учасникам для подання заяв, клопотань, пояснень з доказами направлення їх іншим учасникам провадження протягом п`яти днів з дня вручення ухвали про відкриття апеляційного провадження, але не пізніше 15.11.2019.

04.11.2019 від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідач вважає доводи апеляційної скарги необґрунтованими, просить рішення суду першої інстанції залишити без змін.

В судовому засідання 02.12.2019 представник відповідача надав усні пояснення по суті спору, підтримав заперечення на апеляційну скаргу, викладені письмово у відзиві, просить рішення господарського суду міста Києва від 04.09.2019 залишити без змін.

Позивач не скористався правом участі в судовому засіданні, повідомлений про час та місце розгляду справи належним чином. В матеріалах справи наявне повідомлення поштової установи про вручення 29.10.2019 Акціонерному товариству "Українська залізниця" ухвали суду про відкриття апеляційного провадження у справі та призначення справи до розгляду на 02.12.2019 (поштова кореспонденція за кодом 581).

Третя особа не скористалась правом участі в судовому засіданні, повідомлена про час та місце розгляду справи належним чином. В матеріалах справи наявне повідомлення поштової установи про вручення 28.10.2019 РВ Фонду державного майна України по місту Києву ухвали суду про відкриття апеляційного провадження у справі та призначення справи до розгляду на 02.12.2019 (поштова кореспонденція за кодом 557).

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Колегія суддів, розглянувши наявні матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку фактичних обставин даної господарської справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права встановила наступне.

25.07.2006 між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по місту Києву (орендодавець за договором, третя особа у справі) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Укрзабезпеч" (орендар за договором, відповідач у справі) було укладено договір оренди № 3390 нерухомого майна, що належить до державної власності, згідно п. 1.1. якого орендодавець передав, а орендар прийняв в строкове платне користування державне нерухоме майно загальною площею 12,00 кв.м розміщене за адресою: м. Київ, Привокзальна площа, 1, а саме:

- частина площі між 3 і 4 колонами біля Приміського вокзалу площею 6,00 кв.м. вартістю станом на 31.05.2006р. 36726 грн.,

- площі між 2 і 3 колонами біля виходу з Приміського вокзалу площею 6,00 кв.м. вартістю станом на 31,05.2006р. 36726 грн. ( а.с.24 т.1).

Зазначене майно знаходиться на балансі Вокзалу станції Київ-Пасажирський Державного територіально-галузевого об`єднання "Південно-Західна залізниця", та передане орендодавцем для користування за цільовим призначенням відповідно для здійснення торгівлі продовольчими товарами без права продажу товарів підакцизної групи та під торгівлю хлібобулочними виробами.

25.07.2006 сторонами за участю балансоутримувача підписано Акт приймання-передачі в оренду нерухомого майна (а.с.30, т.1)

Відповідно до Закону України «Про особливості утворення акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування № 4442-УІ від 23.02.2012, Постанови Кабінету Міністрів України №200 від 25.06.2014 «Про утворення публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», Статуту ПАТ "Укрзалізниця", затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №735 від 02.09.2015 (в редакції Постанови Кабінету Міністрів України №938 від 31.10.2018) та Передавального акта Державного територіально-галузевого об`єднання "Південно-Західна залізниця" від 31.07.2015, затвердженого Міністерством інфраструктури України 18.08.2015 склад активів (в тому числі будівля Приміського вокзалу та Привокзальна площа, що знаходяться за адресою: м. Київ, площа Вокзальна, 1-А ) та зобов`язань Державного територіально-галузевого об`єднання "Південно-Західна залізниця» перейшло до правонаступника ПАТ "Укрзалізниця" (позивач у справі) та включено до статутного капіталу ПАТ "Укрзалізниця".

Місцевим господарський судом досліджено, що 11 березня 2016 року між ПАТ "Укрзалізниця", філія "Південно-Західна залізниця" ПАТ "Українська залізниця", Товариством з обмеженою відповідальністю "Укрзабезпеч" було укладено додатковий договір до договору оренди нерухомого майна від 25.07.2006 №3390, відповідно до якого орендодавцем майна, визначеного договором оренди від 25.07.2006 №3390 встановлено ПАТ "Укрзалізниця" (а.с.34, т.1).

Відповідно до п. 3 додаткового договору п. 1.1. договору викладений в наступній редакції:

"Орендодавець передає, а Орендар приймає в строкове платне користування майно (надалі - Майно), загальною площею 12.00 кв.м розмішене за адресою: м. Київ, площа Вокзальна, 1-А, що знаходиться на балансі виробничого підрозділу центр регіональних перевезень пасажирів регіональної філії і залізниця" ПАТ "Укрзалізниця" (надалі - Балансоутримувач):

- частина площі між 2 і 3 колонами біля виходу з Приміського вокзалу електропоїздів, площею 6,00 кв. м., вартість якого визначена згідно з висновком про вартість станом на 31.03.2013р. і становить 67285,00 грн. під торгівлю продовольчими товарами без права продажу товарів підакцизної, групи.

- частина площі між 3 і 4 колонами біля виходу з Приміського вокзалу електропоїздів, площею 6,00 кв. м., вартість якого визначена згідно з висновком вартість станом на 31.03.2013р. і становить 67285,00 грн. під торгівлю продовольчими товарами без права продажу товарів підакцизної групи".

Пунктом 2.1. договору встановлено, що орендар вступає у строкове платне користування майном у термін, указаний у договорі, але не раніше дати підписання сторонами цього договору та акта приймання - передавання майна.

До договору сторони підписали Розрахунок плати за базовий місяць оренди в сумі 2579,03 грн. із зазначенням, що 100% орендної плати перераховується на розрахунковий рахунок балансоутримувача (а.с.37, т.1).

Того ж дня на підставі додаткового договору від 11 березня 2016 року сторони підписали акт приймання-передачі в оренду нерухомого майна (а.с.38, т.1) .

24.05.2017 між сторонами підписано додатковий договір (а.с.40,т.1), згідно якого сторони домовились не застосовувати індекс інфляції при нарахуванні орендної плати та продовжили строк дії договору до 31.12.2017.

23.05.2018 сторони уклали додатковий договір про продовження строку дії договору з 01 січня 2018 року по 30 червня 2018 року включно (а.с.43,т.1).

Договором оренди сторони передбачили (п. 2.4. договору оренди), що у разі припинення або розірвання цього договору майно повертається орендарем орендодавцю/балансоутримувачу в порядку встановленому при передачі майна орендарю. Майно вважається повернутим орендодавцю/балансоутримувачу з момент підписання акта приймання-передачі.

Позивач, посилаючись на ч.2 ст.785 ЦК України, умови п. 2.5., п. 9.1 договору, відповідно яких орендар зобов`язаний повернути майно у 10-денний строк з моменту припинення або розірвання договору, а у разі невиконання п. 2.5. договору, сплачує неустойку у розмірі подвійної плати за користування майном за час прострочення, стверджує, що орендар не повернув майно у строк визначений договором, просить стягнути з нього неустойку в розмірі 66.322,06 грн. за період з липня 2018 по січень 2019.

Відмовляючи у задоволені позовних вимог місцевий господарський суд звернув увагу на те, що пунктом 10.5. договору сторони передбачили, що у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну цього договору після закінчення строку його дії протягом одного місяця, договір вважається продовженим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені цим договором, з урахуванням змін у законодавстві на дату продовження цього договору та дійшов висновку, що орендодавцем (позивачем у справі) не доведено належними та допустимими доказами повідомлення орендаря у строк передбачений договором (один місяць після закінчення його дії) про припинення дії договору, що договір продовжив дію і орендар правомірно користувався майном до повернення його за актом приймання-передачі від 28.01.2019, відтак у позивача відсутні підстави для нарахування неустойки в порядку ч.2 ст.785 ЦК України.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази колегія суддів Північного апеляційного господарського суду погоджується з висновком місцевого господарського суду, що позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Місцевий господарський суд надав належну правову оцінку договору та правовідносинам сторін, які виникли на підставі договору.

Так, судом встановлено, що укладений між сторонами договір за своїм змістом та правовою природою є договором найму (оренди), згідно якого в силу вимог ч. 1 ст. 283 ГК України, ст. 759 ЦК України одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Частинами 1 та 2 статті 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Частина 1 статті 626 ЦК України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У відповідності до положень ст. ст. 6, 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За приписами ст.ст.525, 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК , інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як встановлено судом, на виконання договору оренди нерухомого майна №3390 від 25.07.2006 згідно акту приймання - передачі в оренду нерухомого майна від 25.07.2006 та в подальшому на виконання додаткового договору від 11.03.2016 до договору оренди №3390 від 25.07.2006 акту приймання - передачі в оренду нерухомого майна від 11.03.2016 відповідач прийняв у строкове платне користування майно, загальною площею 12.00 кв.м, розміщеного за адресою: м. Київ, площа Вокзальна, 1-А, балансоутримувачем якого та відповідно додаткового договору і орендодавцем є ПАТ "Укрзалізниця",

Згідно з ч. 2 ст. 291 ГК України договір оренди припиняється у разі, зокрема, закінчення строку, на який його було укладено.

За умовами п. 10.1. договору в редакції додаткового договору від 23.05.2018, сторони дійшли згоди, що договір від 25.07.2006 №3390 діє з 01 січня 2018 року по 30 червня 2018 року включно але у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну цього договору після закінчення строку його дії протягом одного місяця, договір вважається продовженим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені цим договором, з урахуванням змін у законодавстві на дату продовження цього договору (п. 10.5. договору).

Відтак, якщо на дату закінчення строку дії договору оренди і протягом місяця після закінчення цього строку мали місце заперечення орендодавця щодо поновлення договору на новий строк, то такий договір припиняється, а у разі відсутності таких заперечень договір продовжує свою дію.

Згідно зі ст. 284 ГК України строк договору оренди визначається за погодженням сторін. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення строку дії договору він вважається продовженим на такий самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Позивач стверджує, що 08.06.2018 направив на адресу відповідача лист-повідомлення про закінчення терміну дії договору оренди №3390 від 25.07.2006, який згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення №516 був отриманий останнім 11.06.2018.

За твердженням позивача, 30.07.2018, 04.02.2019 орендарю направлено претензії відповідно за № ПКЦРГІ4/813, №РПЦ4/165 з вимогою погашення заборгованості по сплаті орендних платежів та повернення майна, проте, лише 28.01.2019 року між сторонами було підписано акт приймання-передачі (повернення) з оренди нерухомого майна, за яким відповідачем було повернуто, а позивачем в свою чергу прийнято із користування нерухоме майно без жодних зауважень та заперечень.

В підтвердження факту відправлення листа повідомлення на адресу відповідача, позивачем було надано копію фіскального чеку №2809 від 08.06.2018, який з урахуванням виправлень АТ "Укрпошта" від 01.07.2019 містив відомості щодо адресата "Укрзабезпеч", та копію рекомендованого повідомлення про вручення відповідачу 11.06.2019 поштового відправлення №516. В підтвердження направлення претензії № ПКЦРГІ4/813 від 30.07.2018 рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення №061, за яким нібито Товариству з обмеженою відповідальністю "Укрзабезпеч" було вручено вищевказану претензію 03.08.2018.

Відповідач заперечив отримання листа-повідомлення від №ПКЦРП4/583 від 31.05.2018 про закінчення дії договору та претензії, стверджує, що між сторонами існують довготривалі правовідносини за рядом договорів, що між ними здійснюється постійна переписка, що ним отримувалася кореспонденція за №516 та №061, але що в даній кореспонденції йому направлялися саме лист-повідомлення та претензія встановити неможливо, оскільки в повідомлені про вручення не вказано який документ направлено саме за цією відправкою, а в матеріалах справи крім фіскального чеку поштової установи, якій підтверджує надання послуги поштовою установою інших доказів не представлено.

Місцевим господарським судом з посиланням на Правила надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 року № 270, ( п.п. 59, 61) встановлено, що документом, що підтверджує факт надання послуг поштового зв`язку є документ встановленої відповідно до Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" форми і змісту - касовий чек, розрахункова квитанція тощо. Внутрішні поштові відправлення з оголошеною цінністю з описом вкладення подаються для пересилання відкритими для перевірки їх вкладення. У разі приймання внутрішніх поштових відправлень з оголошеною цінністю з описом вкладення бланк опису заповнюється відправником у двох примірниках. Працівник поштового зв`язку повинен перевірити відповідність вкладення опису, розписатися на обох його примірниках і проставити відбиток календарного штемпеля. Один примірник опису вкладається до поштового відправлення, другий видається відправникові. На примірнику опису, що видається відправникові, працівник поштового зв`язку повинен зазначити номер поштового відправлення. За бажанням відправника на примірнику опису, що вкладається до поштового відправлення, вартість предметів може не зазначатися.

З огляду на зазначені норми Правил місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку, що належним підтвердженням направлення документів, є примірник опису вкладення, із підписом працівника установи поштового зв`язку, яким перевірено відповідність вкладення опису, та відбитком календарного штемпеля поштового відділення та розрахунковий документ, що підтверджує факт надання послуг поштового зв`язку (касовий чек, розрахункова квитанція тощо) і що відсутність опису вкладення, із підписом працівника установи поштового зв`язку з представленням лише фіскального чеку не може бути належним доказом направлення відповідачу листа-повідомлення та претензії, оскільки фіскальний чек не містять інформації про вміст відправлень №516, №061.

Відповідно до статті 764 Цивільного кодексу України якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

Приймаючи до уваги, що в період з 30.06.2018 по 30.07.2018 заяви про припинення дії договору, як передбачено п. 10.5 договору, від жодної із сторін не надходило та орендодавець протягом місячного строку не висловлював заперечень щодо користування орендованим майном, термін договору оренди №3390 від 25.07.2006 з 31.06.2018 був продовжений на той самий строк та на тих самих умовах.

Факт отримання 03.08.2018 претензії № ПКЦРГІ4/813 від 30.07.2018 не заперечується відповідачем, проте, останній зазначає, що вказана претензія була отримана ТОВ "Укрзабезпеч" від посадових осіб позивача у місці знаходження орендованого майна. Поштовим, факсимільним чи іншим способом дана претензія не отримувалась і до 03.08.2019 про її існування відповідачу не було відомо дана претензія отримана відповідачем після фактичної пролонгації договору на новий термін.

Слід зазначити, що в обґрунтування позовних вимог щодо стягнення суми неустойки позивач посилається пункт 9.1 договору, за яким встановлено, що орендар сплачує неустойку у розмірі подвійної плати за користування майном за час прострочення в разі невиконання пункту 2.5 договору.

Наведене вище є виключною підставою для нарахування неустойки згідно з пунктом 9.1 договору.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач реалізуючи свої права та обов`язки за договором, в період з січня 2018 року по січень 2019 року, надавав для підписання відповідачу акти приймання виконаних робіт згідно договору №3390 від 25.07.2006, у яких визначав суму орендних платежів за кожний місяць оренди, в тому числі суму ПДВ 20%, та виставляв для оплати відповідачем відповідні рахунки-фактури.

Судом встановлено, що вищевказані акти приймання виконаних робіт згідно договору №3390 від 25.07.2006 щомісячно підписувались сторонами без жодних претензій та зауважень, а виставлені позивачем рахунки-фактури оплачувались відповідачем у встановленому розмірі згідно платіжних доручень, копії яких долучені до матеріалів справи.

Факт сплати відповідачем орендних платежів за виставленими в період з січня 2018 року по січень 2019 року рахунками, позивачем також не заперечується.

Судом встановлено, що повернення майна за договором № 3390 від 25.07.2006 було здійснено 28.01.2019 за Актом прийому-передачі (повернення) з оренди нерухомого майна, який був підписаний сторонами без жодних зауважень та заперечень як з боку орендаря так і з боку орендодавця.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що договірні відносини між сторонами привали саме до підписання акту повернення майна від 28.01.2019. Позивачем до повернення майна виставлялися відповідачу рахунки-фактури на сплату орендної плати, відповідачем оплачувалися орендні платежі, а позивачем, як орендодавцем приймалися відповідні платежі, між сторонами підписувалися акти приймання виконаних робіт (послуг) за договором №3390 від 25.07.2006 року без будь-яких застережень, що підтверджує існування між сторонами договірних відносин.

Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному та повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Доводи апелянта по суті його скарги в межах заявлених вимог свого підтвердження не знайшли, не спростовують висновків суду першої інстанції, відтак не можуть бути підставами для скасування рішення господарського суду першої інстанції.

За таких обставин, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду вважає, що місцевим господарським судом належним чином досліджено обставини справи та надано цим обставинам відповідну правову оцінку, рішення Господарського суду міста Києва від 04.09.2019 у справі № 910/4605/19 відповідає фактичним обставинам справи, не суперечить чинному законодавству України, а тому передбачених законом підстав для зміни чи скасування оскаржуваного рішення в розумінні приписів ст. 277 ГПК України не вбачається. Скаржником не надано належних та допустимих доказів на підтвердження своєї правової позиції, а також не наведено переконливих аргументів у відповідності з нормами чинного законодавства, щодо спростування висновків суду першої інстанції.

Враховуючи вимоги ст. 129 ГПК України, судові витрати за перегляд рішення в апеляційній інстанції покладається на апелянта (відповідача у справі).

Керуючись ст. ст. 129, 253-254, 269, п.1 ч.1 ст. 275, ст. 276, ст. 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" на рішення Господарського суду міста Києва від 04.09.2019 у справі №910/4605/19 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 04.09.2019 у справі №910/4605/19 залишити без змін.

3. Справу №910/4605/19 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Сторони мають право оскаржити постанову в касаційному порядку до Верховного Суду відповідно до ст. ст. 286-291 ГПК України.

Головуючий суддя Г.А. Жук

Судді А.О. Мальченко

С.Я. Дикунська

Повний текст постанови складено 09.12.2019.