ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" грудня 2019 р.м. ХарківСправа № 922/3551/18
Господарський суд Харківської області у складі:

судді Жельне С.Ч.

при секретарі судового засідання

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Фізичної особи-підприємця Шкурко Владислава Ігоровича, м. Харків
до Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради, м. Харків
про зобов'язання вчинити певні дії
за участю представників:

позивача: не з'явився;

відповідача: Скидан М.А., адвокат.

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа - підприємець Шкурко Владислав Ігорович (далі - ФОП Шкурко Владислав Ігорович) звернувся до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради (далі - Управління) про зобов'язання Управління підготувати необхідні документи та запровадити заходи, передбачені нормами діючого законодавства, щодо виконання рішення 13 сесії Харківської міської ради 7 скликання від 21.06.2017 №691/17 в частині приватизації шляхом викупу фізичною особою-підприємцем Шкурко Владиславом Ігоровичем нежитлового приміщення №105 та 1/2 частини нежитлового приміщення №103, загальною площею 30,6 кв.м, розташованого за адресою: м. Харків, вул. Ярослава Мудрого, 7, літ. "А-5"; зобов'язання Управління підготувати необхідні документи та запровадити заходи, передбачені нормами діючого законодавства, щодо виконання рішення 13 сесії Харківської міської ради 7 скликання від 21.06.2017 №691/17 в частині приватизації шляхом викупу фізичною особою-підприємцем Шкурко Владиславом Ігоровичем нежитлової будівлі загальною площею 45,3 кв.м, розташованої за адресою: м. Харків, вул. Ярослава Мудрого, 7, літ. "Б-1".

Заявою про зміну предмету позову ФОП Шкурко Владислав Ігорович через сплив значного часу з моменту подання заяви про приватизацію та відсутність інтересу у приватизації одного з об'єктів (нежитлової будівлі загальною площею 45,3 кв.м, розташованої за адресою: м. Харків, вул. Ярослава Мудрого, 7, літ. "Б-1") просив суд зобов'язати Управління підготувати необхідні документи та запровадити заходи, передбачені нормами діючого законодавства, щодо виконання рішення 14 сесії Харківської міської ради 7 скликання від 20.09.2017 №757/17 у частині приватизації шляхом викупу фізичною особою-підприємцем Шкурко Владиславом Ігоровичем нежитлового приміщення №105 та 1/2 частини нежитлового приміщення №103, загальною площею 30,6 кв.м, розташованого за адресою: м. Харків, вул. Ярослава Мудрого, 7, літ. "А-5".

Ухвалою господарського суду Харківської області від 27.02.2019 прийнято заяву позивача про зміну предмету позову та продовжено розгляд справи, виходячи з предмету спору, визначеного позивачем у цій заяві.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 09.04.2019 у справі № 922/3551/18 позовні вимоги задоволено повністю. Суд зобов'язав Управління підготувати необхідні документи та запровадити заходи, передбачені нормами діючого законодавства, щодо виконання рішення 14 сесії Харківської міської ради 7 скликання від 20.09.2017 №757/17 в частині приватизації шляхом викупу ФОП Шкурко Владиславом Ігоровичем нежитлового приміщення №105 та 1/2 частини нежитлового приміщення №103, загальною площею 30,6 кв.м, розташованого за адресою: м. Харків, вул. Ярослава Мудрого, 7, літ. "А-5".

Постановою Східного апеляційного господарського суду від 03.06.2019 рішення Господарського суду Харківської області від 09.04.2019 у справі № 922/3551/18 залишено без змін.

Постановою Верховного суду у складі колегії суддів об'єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.09.2019 постанову Східного апеляційного господарського суду від 03.06.2019 та рішення Господарського суду Харківської області від 09.04.2019 у справі №922/3551/18 скасовано та передано справу на новий розгляд до господарського суду Харківської області.

Згідно Витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.09.2019, для розгляду справи № 922/3551/18 визначено наступний склад суду: головуючий суддя Жельне С.Ч.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 23.09.2019 призначено справу №922/3551/18 до розгляду в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 23.10.2019.

10.10.2019 відповідач до суду надав відзив на позовну заяву (вх.№24393) в якому заперечує проти позовних вимог вказуючи на те, що завершення розпочатої процедури приватизації в порядку передбаченому Законом України "Про приватизацію державного і комунального майна", який набрав чинності з 07.03.2018 та Положення про приватизацію об'єктів комунальної власності територіальної громади м.Харкова, затвердженого рішенням Харківської міської ради від 19.12.2018 №1382/18 є неможливим у зв'язку із арештом документації, яка стосується оцінки, продажу та приватизації комунального майна на підставі ухвали слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 22.11.2017 у справі №646/7935/17.

Протокольною ухвалою від 23.10.2019 на підставі п.3 ч.2 ст.183 ГПК України відкладено підготовче засідання на 06.11.2019.

У підготовчому засіданні призначеному на 06.11.2019 судом була постановлена ухвала, яку було занесено до протоколу підготовчого засідання, про закриття підготовчого провадження у справі та призначення справи до судового розгляду по суті на 04.12.2019 об 11:00.

Присутній у судовому засіданні 04.12.2019 представник відповідача заперечував проти задоволенні позовних вимог в повному обсязі з підстав, викладених ним у відзиві на позовну заяву (вх.№24393 від 10.10.2019).

Представник позивача в судове засідання 04.12.2019 не з`явився, у встановлений судом строк відповіді на відзив не надав.

Судом вжито всіх передбачених законом заходів з метою повідомлення позивача про дату, час та місце розгляду справи. Зокрема, судом направлено на його адресу реєстрації, яка зазначена в позовній заяві та Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб та громадських формувань - 61002, м.Харків, вул. Я. Мудрого, 7, кв.23 копії ухвал від 23.09.2019, 23.10.2019, 06.11.2019 , які повернулись на адресу суду з позначкою пошти "Адресат відсутній".

Згідно ч. 7 ст. 120, п. 5 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи.

У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місце проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відповідно до п. 99 постанови КМУ від 05.03.2009 № 270 "Про затвердження Правил надання послуг поштового зв`язку", рекомендовані поштові відправлення, у тому числі рекомендовані листи з позначкою "Судова повістка", які не були вручені під час доставки, повторні повідомлення про надходження реєстрованих поштових відправлень, під час доставки за зазначеною адресою або під час вручення в об`єкті поштового зв`язку вручаються адресату.

У разі відсутності адресата до абонентської поштової скриньки адресата вкладається повідомлення про надходження зазначеного реєстрованого поштового відправлення.

Відповідно до п.п. 116, 117 розділу "Строк зберігання поштових відправлень, поштових переказів" постанови КМУ від 05.03.2009 № 270 "Про затвердження Правил надання послуг поштового зв`язку", у разі невручення рекомендованого листа з позначкою "Судова повістка" з поважних причин рекомендований лист разом з бланком повідомлення про вручення повертається за зворотною адресою не пізніше ніж через 5 календарних днів з дня надходження листа до об`єкта поштового зв`язку місця призначення із зазначенням причини невручення.

Поштові відправлення, поштові перекази повертаються також у разі неможливості вручити їх через неправильно зазначену адресу або її відсутність (змита, відірвана чи пошкоджена в інший спосіб) та з інших причин, які не дають змоги оператору поштового зв`язку виконати обов`язки щодо пересилання поштових відправлень, поштових переказів.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що неотримання ухвали суду у даній справі позивачем та повернення її до суду з відповідною відміткою є наслідками діяння (бездіяльності) позивача щодо її належного отримання та повідомлення суду про зміну свого місцезнаходження, тобто його власною волею.

Згідно з частиною 1 статті 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи, зокрема, у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Всебічно та повно з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти позову, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд під час нового прозгляду справи встановив наступне.

22.12.2016 позивачем, фізичною особою-підприємцем Шкурко Владиславом Ігоровичам" (орендар) укладений із Управлінням комунального майна та приватизації департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради (відповідач, орендодавець) договір оренди № 6457 нежитлового приміщення (будівлі), згідно умов якого позивачу передано у строкове платне користування нежитлове приміщення № 105 та 1/2 частини нежитлового приміщення № 103 загальною площею 30,6 кв. м., розташованих за адресою м. Харків, вул. Ярослава Мудрого, 7, літ. "А-5" (Том 1 а.с.12-15).

З метою найбільш ефективного використання нежитлового фонду м. Харкова та поповнення бюджету міста Харкова, на підставі Законів України «Про приватизацію державного майна», «Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)», статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», Програми приватизації та відчуження об'єктів комунальної власності територіальної громади м. Харкова на 2017-2022 роки, затвердженої рішенням 13 сесії Харківської міської ради 7 скликання від 21.06.2017 № 691/17, керуючись статтею 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», Харківська міська рада (14 сесія 7 скликання) своїм рішенням від 20.09.2017 № 757/17 вирішила провести відчуження об'єктів комунальної власності територіальної громади м. Харкова згідно з додатками 1, 2.

У Додатку 1 до рішення 14 сесії Харківської міської ради 7 скликання «Про відчуження об'єктів комунальної власності територіальної громади м. Харкова» від 20.09.2017 № 757/17 під назвою "Перелік об'єктів, які підлягають приватизації (відчуженню) шляхом викупу", зокрема, зазначений об'єкт, що використовується позивачем, - нежитлові приміщення підвалу в житловому будинку м. Харків, вул. Ярослава Мудрого, 7, літ. "А-5", площею 30,6 кв.м.

Як зазначає позивач, листом № 14402 від 20.09.2017 відповідач повідомив позивача про обов'язок позивача сплатити заставу у розмірі шестимісячної плати за оренду майна (1921,14 грн.) та зазначив реквізити відповідного рахунку для сплати.

29.09.2017 вказана сума заставної вартості об'єкту приватизації у розмірі 1921,14 грн. була у повному обсязі перерахована на рахунок відповідача, що підтверджується платіжним дорученням № 15 від 29.09.2017 р. (Том 1 а.с. 30).

04.07.2018 позивачем на адресу відповідача переданий лист із проханням на виконання рішення Харківської міської ради від 20.09.2017 № 757/17 провести ряд необхідних заходів щодо приватизації нежитлових приміщень.

11.07.2018 від відповідача на адресу позивача надійшла відповідь (вихідний № 7910), згідно якої повідомлено про те, що проведення подальших дій щодо приватизації приміщень неможливо у зв'язку із вилученням оригіналів документів згідно з протоколом обшуку від 14.12.2017 старшого слідчого першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Харківської області юриста 1 класу Шаповалова Євгена Євгеновича за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001129 від 19.10.2017 року на підставі ухвали слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 22.11.2017.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що відповідач (Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради) не здійснює можливі дії та фактично ухиляється від вчинення дій, необхідних для завершення процедури приватизації спірного об'єкта комунальної власності, розпочатої у червні 2017 року, тобто до набрання чинності Законом України "Про приватизацію державного і комунального майна", чим порушує права позивача.

Скасовуючи постанову Східного апеляційного господарського суду від 03.06.2019 та рішення господарського суду Харківської області від 09.04.2019 у справі № 922/3551/18 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду зазначив, що при вирішенні спору судами попередніх інстанцій не було досліжено обставин скасування арешту, накладеного ухвалою Червонозаводського районного суду м.Харкова від 20.12.2017 у справі №646/7935/17 (№ провадження 1-кс/646/6006/2017) та не надано відповідної правової оцінки, не зважаючи на те, що наведені докази мають значення для встановлення можливості виконання судового рішення в разі задоволення позову з урахуванням накладеного на вилучену у відповідача первинну документацію арешту. Судами попередніх інстацій при вирішені спору не досліджено та не встановлено, чи були порушені права позивача внаслідок відмови йому Управлінням у проведенні подальших дій щодо приватизації нежитлових приміщень, про що було зазначено у листі від 11.07.2018 №7910, з огляду на положення статті 18 Закону України "Про приватизацію державного і комунального майна".

Вказівки, що містяться у постанові суду касаційної інстанції, є обовязковими для суду першої та апеляційної інстанцій під час нового розгляду справи (частина перша статті 316 ГПК України).

Так рішенням Харківської міської ради "Про відчуження об'єктів комунальної власності територіальної громади м.Харкова" від 20.09.2017 №757/17 прийнято на підставі Законів України "Про приватизацію державного майна", "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)", статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", Програми приватизації та відчуження об'єктів комунальної власності територіальної громади м.Харкова на 2017-2022 роки, затвердженої рішенням 13 сесії Харківської міської ради 7 скликання від 21.06.2017 №691/17.

Отже, вказаними нормативними актами була врегульована процедура приватизації об'єктів комунальної власності на момент виникнення правовідносин між Позивачем та Відповідачем.

Порядок та процедура приватизації комунального майна на момент прийняття рішення Радою від 20.09.2017 №757/17 були визначені Законом України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)", який на час звернення позивача з позовом втратив чинність з прийняттям Закону України "Про приватизацію державного і комунального майна", який набрав чинності 07.03.2018.

Рішення Ради від 21.06.2017 №691/17, яким затверджено Програму приватизації та відчуження об'єктів комунальної власності територіальної громади м. Харкова на 2017-2022 роки також втратило чинність у зв'язку з прийняттям Радою рішення від 19.12.2018 №1382/18 "Про затвердження Положення про приватизацію об'єктів комунальної власності територіальної громади м. Харкова".

Відповідно до пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про приватизацію державного і комунального майна" приватизація (продаж) об'єктів, щодо яких рішення про приватизацію було прийнято до набрання чинності цим Законом, здійснюється та завершується відповідно до вимог цього Закону, крім об'єктів, за якими: дата проведення аукціону, конкурсу, викупу, продажу пакетів акцій (часток, паїв) господарських товариств, зазначена в опублікованому інформаційному повідомленні про продаж державного або комунального майна, припадає на день після набрання чинності цим Законом; після завершення процедури продажу відбувається оформлення договору купівлі-продажу; на момент прийняття рішення про їх приватизацію належали до об'єктів групи Г згідно з класифікацією об'єктів приватизації, встановленою Законом України "Про приватизацію державного майна", та щодо яких є дійсною оцінка, або Кабінетом Міністрів України визначено радника для надання послуг з підготовки до приватизації та продажу об'єктів приватизації за результатами проведення конкурсу.

Згідно з пунктом 24.1 Положення про приватизацію об'єктів комунальної власності територіальної громади м. Харкова, затвердженого рішенням Ради від 19.12.2018 №1382/18, приватизація (продаж) об'єктів, щодо яких рішення про приватизацію було прийнято до набрання чинності цього Положення, здійснюється та завершується відповідно до вимог цього Положення.

Таким чином, процедура приватизації нежитлових приміщень має бути завершена відповідно до вимоги Закону України "Про приватизацію державного і комунального майна" та Положення про приватизацію об'єктів комунальної власності територіальної громади м. Харкова, затвердженого рішенням Ради від 19.12.2018 №1382/18.

Частинами 1-3 статті 18 Закону України "Про приватизацію державного і комунального майна" визначено, що приватизація об'єктів державної або комунальної власності, переданих в оренду, здійснюється шляхом продажу на аукціоні або шляхом викупу, якщо виконуються умови, передбачені частиною другою цієї статті.

Орендар одержує право на викуп орендованого майна (будівлі, споруди, нежитлового приміщення) за ціною, визначеною за результатами його незалежної оцінки, якщо виконується кожна з таких умов: орендарем здійснено поліпшення орендованого майна, які неможливо відокремити від відповідного об'єкта без заподіяння йому шкоди, в розмірі не менш як 25 відсотків ринкової вартості майна, визначеної суб'єктом оціночної діяльності для цілей оренди майна; орендар отримав письмову згоду орендодавця на здійснення невід'ємних поліпшень, які надають йому право на приватизацію майна шляхом викупу; невід'ємні поліпшення виконані в межах трирічного строку з дати визначення ринкової вартості майна для цілей укладання договору оренди або для цілей продовження договору оренди; здійснення і склад невід'ємних поліпшень, у тому числі невід'ємний характер поліпшень, підтверджені висновком будівельної експертизи, а вартість невід'ємних поліпшень, підтверджених висновком будівельної експертизи, визначена суб'єктом оціночної діяльності; орендар належно виконує умови договору оренди, відсутня заборгованість з орендної плати; договір оренди є чинним на момент приватизації.

Надання згоди орендодавця на здійснення невід'ємних поліпшень здійснюється в порядку, визначеному Фондом державного майна України або місцевою радою.

Орендар, який виконав умови, передбачені частиною другою цієї статті, має право на приватизацію об'єкта шляхом викупу.

У разі якщо органами приватизації прийнято рішення про приватизацію на аукціоні з умовами щодо компенсації орендарю невід'ємних поліпшень, вартість таких поліпшень компенсується покупцем. Ціна продажу об'єкта приватизації зменшується на суму компенсації невід'ємних поліпшень. Якщо покупцем об'єкта приватизації стає орендар, вартість невід'ємних поліпшень зараховується йому під час остаточного розрахунку за об'єкт приватизації.

Відповідно до п.26 постанови Кабінету Міністрів України від 25.11.2015 №1033 "Про внесення змін до методики оцінки майна", висновок про вартість об'єкта приватизації, у тому числі разом із земельними ділянками, на яких такий об'єкт розташований, шляхом викупу, продажу одному покупцю або продажу способами, що передбачають загальнодоступність та конкуренцію покупців, у тому числі повторного продажу, дійсний протягом дев'ятимісячного строк після дати оцінки. При цьому висновок про вартість об'єкта приватизації повинен бути дійсним на дату укладення договору купівлі-продажу такого об'єкта (у разі викупу або продажу одному покупцю) або на дату проведення торгів (у разі його продажу способами, що передбачають загальнодоступність та конкуренцію покупців, у тому числі повторному продажу).

Строк дії виснову про вартість об'єкта приватизації, у тому числі пакета акцій акціонерного товариства (холдингової компанії), у разі чинності такого виснову може бути продовжено наказом органом приватизації, який його затвердив, на строк, що не перевищує одного року після дати оцінки.

Крім того, згідно пункту 3.9. Програми приватизації: після затвердження на сесії Харківської міської ради переліків об'єктів, що підлягають приватизації Управління здійснює заходи щодо приватизації об'єктів відповідно до чинного законодавства.

З матеріалів справи вбачається, що слідчим суддею Червонозаводського районного суду м.Харкова постановлено ухвалу від 20.12.2017 по справі №646/7935/17 якою встановлено, що 14.12.2017 на підставі ухвали слідчого судді Червонозаводського районного суду м.Харкова від 22.11.2017 проведено обшук у приміщеннях Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна виконавчого комітету Харківської міської ради, що розташоване за адресою: м.Харків, майдан Конституції, 16 з метою відшкодування та вилучення первинних бухгалтерських, облікових, балансових, звітних та інших документів, договорів купівлі-продажу, актів приймання-передачі майна, звітів про оцінку вартості майна, чорнових записів, насіїв електронноїї інформації флеш-накопичувачів, жорстких дисків та комп'ютерної техніки, які відображають обсяги, хронологію та інші дані про фактичні операції з майном, розташованого у місті Харкові за адресами: вул.Мироносицька, 57; вул.Мироносицька, 59, вул. Ярослава Мудрого, 7; провулок Рогатинський, 4; вул. Культури, 3; вул. Євгена Котляра, 8/10-В, а також інших документів стосовно оцінки, продажу та приватизації комунального майна.

Ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м.Харкова від 20.12.2017 по справі №646/7935/17 накладено арешт на виявлене та вилучене в ході обшуку приміщень Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна виконавчого комітету Харківської міської ради, що розташоване за адресою: м.Харків, м-н Конституції 16, проведеного 14.12.2017 на підставі ухвали слідчого судді Червонозаводського районного суду м.Харкова від 22.11.2017 майно, зокрема, пункт 44. Швидкорозшивач з написом: «ФЛП Шкурко Владислав Ігоревич, пров.Рогатинський, 4» з документами на 20 акр.; пункті 49. Швидкорозшивач з написом: « 20121-П ФЛП Шкурко Владислав Ігоревич, вул.Ярослава Мудрого, 7, д/а №6457 від 22.12.2016» з документами на 26 аркушах.

Згідно ч.2 ст.21 КПК України, вирок та ухвала суду, що набрали законної сили в порядку, визначеному цим Кодексом, є обов'язковими і підлягають безумовному виконанню на всій території України.

Відповідач у судовому засіданні та у поданих ним до суду заявах по суті наголошував на тому, що процедуру приватизації вказаних об'єктів неможливо завершити у зв'язку з арештом документації, яка стосується оцінки, продажу та приватизації комунального майна, в тому числі розташованого за адресою: м.Харків, вул.Ярослава Мудрого, 7, оскільки вказані обставини не залежать від волі відповідача.

Управлінням комунального майна та приватизації листом від 11.07.2018 №7910 повідомлено ФОП Шкурко В.І. про те, що проведення подальших дій щодо приватизації приміщень неможливо у зв'язку із вилученням оригіналів документів згідно з протоколом обшуку від 14.12.2017 старшого слідчого першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Харківської області юриста 1 класу Шаповалова Євгена Євгеновича за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001129 від 19.10.2017 року на підставі ухвали слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 22.11.2017.

В матеріалах справи міститься лист №1350/9-19 від 22.02.2019 (Том.1 а.с.104) Директора Юридичного департамену Харківської міської ради В.М. Басараб адресований Прокурору Харківської області державному раднику юстиції 2 класу Данильченку Ю.Б. , в якому просить надати інформацію стосовно наявності або відсутності потреби в оригіналах документів, зазначених в ухвалі слідчого судді Червонозаводського районного суду м.Харкова від 20.12.2017 у справі №646/7935/17, на які було накладено арешт. Також у листі зазначено, що вказана інформація необхідна для її використання під час розгляду господарським судом Харківської облаті справи №922/3551/18 за позовом Фізичної особи-підприємця Шкурко Владислава Ігоровича до Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна про зобов'язання вчинити певні дії.

Слідчим в ОВС першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Харківької області була надана відповідь №17/1-46-18 від 02.04.2019 (Том.1 а.с.106) на лист від 22.02.2019 за №1350/9-19 в якому зазначено, що у зв'язку із постійним проведенням комплексу слідчих дій, на теперішній час потреба в застосуванні арешту на вищезазначене майно не відпала.

Відповідно до статті 170 Кримінального процесуального кодексу України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

В матеріалах справи відсутні докази скасування арешту, накладеного ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 20.12.2017 у справі №646/7935/17 (№ провадження 1-кс/646/6006/2017).

За змістом статті 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Зазначений захист має бути ефективним, тобто повинен здійснюватися з використанням такого способу захисту, який може відновити, наскільки це можливо, відповідні права, свободи й інтереси позивача.

Право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням (частини 1, 2 статті 4 Господарського процесуального кодексу України).

Статтею 15 Цивільного кодексу України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Статтею 16 Цивільного кодексу України, положення якої кореспондують положенням статті 20 Господарського кодексу України, встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Зазначеними нормами матеріального права визначено способи захисту прав та інтересів, і цей перелік не є вичерпним. Отже, суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб'єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Під порушенням слід розуміти такий стан суб'єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб'єктивне право особи зменшилося або зникло як таке, порушення права пов'язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

Таким чином, у розумінні закону, суб'єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Позивачем є особа, яка подала позов про захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. При цьому позивач самостійно визначає і обґрунтовує в позовній заяві, у чому саме полягає порушення його прав та інтересів, а суд перевіряє ці доводи, і залежно від встановленого вирішує питання про наявність чи відсутність підстав для правового захисту. Вирішуючи спір, суд надає об'єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначає, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Наведена позиція ґрунтується на тому, що під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб'єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов'язку зобов'язаною стороною, внаслідок чого реально відбудеться припинення порушення (чи оспорювання) прав цього суб'єкта, він компенсує витрати, що виникли у зв'язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

Надаючи правову оцінку належності обраного зацікавленою особою способу захисту, судам слід зважати і на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція). Так, у рішенні від 15.11.1996 у справі "Чахал проти Об'єднаного Королівства" Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) наголосив, що зазначена норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, передбачених Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені у правовій системі тієї чи іншої країни. Суть цієї статті зводиться до вимоги надати людині такі міри правового захисту на національному рівні, що дали би змогу компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції та надавати відповідний судовий захист, хоча держави-учасниці Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов'язань. Крім того, ЄСПЛ акцентував, що за деяких обставин вимоги статті 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, передбачених національним правом.

Стаття 13 вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності "небезпідставної заяви" за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов'язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається цією статтею, повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, зокрема його застосування не повинно бути ускладнено діями або недоглядом органів влади відповідної держави (пункт 75 рішення ЄСПЛ у справі "Афанасьєв проти України" від 05.04.2005).

Отже, оцінюючи належність обраного позивачем способу захисту та обґрунтовуючи відповідний висновок, судам слід виходити із його ефективності, а це означає, що вимога на захист цивільного права має відповідати змісту порушеного права та характеру правопорушення, забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом. У рішенні від 31.07.2003 у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає не лише запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Таким чином, обов'язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Водночас, як правило, суб'єкт порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права (пункт 5.6 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 925/1265/16 (провадження № 12-158 гс18).

Отже, суд вправі застосовувати способи захисту цивільних прав, які випливають із характеру правопорушень, визначених спеціальними нормами права, а також повинен враховувати критерії "ефективності" таких засобів захисту та вимоги частин 2-5 статті 13 Цивільного кодексу України щодо недопущення зловживання свободою при здійсненні цивільних прав особою.

Установивши наявність в особи, яка звернулася з позовом, суб'єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з'ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і, відповідно, ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачеві у захисті, встановивши безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог.

Відповідно до п.3.12 Програми приватизації та відчуження об'єктів комунальної власності територіальної громади м. Харкова строк проведення приватизації об'єкта не повинен перевищувати двох років з моменту прийняття сесією Харківської міської ради рішення про його приватизацію. У випадку, якщо об'єкт не було приватизовано у зазначений термін, рішення відносно приватизації такого об'єкта скасовується. При цьому сума, сплачена у відповідності до п.3.9 цієї Програми орендарю не повертається.

За таких підстав, суд приходить до висновку, що відповідач, як продавець спірних об'єктів приватизації, позбавлений можливості контролювати додержання строків завершення приватизації, у зв'язку із арештом за ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 20.12.2017 у справі №646/7935/17 первинної документації , яка стосується оцінки, продажу та приватизації комунального майна розташованого за адресою: м.Харків, вул.Ярослава Мудрого, 7.

Вилучення та арешт оригіналів первинних документів щодо розпочатої процедури приватизації нежитлових приміщень в межах кримінального провадження робить неможливим запровадження заходів, передбачених нормами діючого законодавства, щодо виконання рішення 13 сесії Харківської міської ради 7 скликання від 21.06.2017 № 691/17 у частині приватизації шляхом викупу Фізичною особою-підприємцем Шкурко В.І. нежитлових приміщень площею 30,6 кв. м. підвалу в житловому будинку, за адресою м. Харків, вул. Ярослава Мудрого, 7, літ. "А-5

Доводи позивача стосовно ухилення відповідача від вчинення дій, необхідних для завершення процедури приватизації спірного об'єкта комунальної власності, розпочатої у червні 2017 року є безпідставними та спростовуються наявними в матеріалах справи доказами, а саме ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 20.12.2017 по справі №646/7935/17 та листами №1350/9-19 від 22.02.2019 (Том.1 а.с.104), №17/1-46-18 від 02.04.2019 (Том.1 а.с.106) .

Відповідно до приписів статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до частини першої статті 14 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Приймаючи до уваги наведене вище у сукупності, враховуючи предмет та підставу заявленого позову, господарський суд зазначає, що позивачем обрано неналежний спосіб захисту свого порушеного права, оскільки такий спосіб захисту не є ефективним, не узгоджується з нормами діючого законодавства та не спроможний привести до відновлення порушеного права, а також не доведено порушення відповідачем прав та законних інтересів позивача.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Фізичної особи-підприємця Шкурко Владислава Ігоровича є такими, що задоволенню не підлягають.

Судовий збір за подання позовної заяви, відповідно приписів статті 129 ГПК України, залишається судом за позивачем.

На підставі викладеного, керуючись ст. 4, 11, 12, 13, 73, 74, 76, 77, 86, 123, 129, 177, 183, 232, 233, 236, 238, 240, 241, 242, 256 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

В позові відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Рішення буде розміщено за адресою в мережі Інтернет: www.court.gov.ua.

Повне рішення складено "09" грудня 2019 р.

Суддя С.Ч. Жельне