ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" грудня 2019 р. Справа№ 927/688/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Ходаківської І.П.

суддів: Демидової А.М.

Владимиренко С.В.

розглянувши у порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи матеріали апеляційної скарги Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України»

на рішення господарського суду Чернігівської області від 15.10.2019

у справі №927/688/19 (суддя Ноувен М.П.)

за позовом Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (вул. Б. Хмельницького, 6, м. Київ, 01601)

до Акціонерного товариства «Облтеплокомуненерго» (вул. Реміснича, 55-Б, м. Чернігів, 14000)

про стягнення 35 187,70 грн.

ВСТАНОВИВ:

1. Зміст позовних вимог та заперечень

1.1. Акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» звернулося до господарського суду Чернігівської області з позовом до Акціонерного товариства «Облтеплокомуненерго» про стягнення 35187,70 грн заборгованості, з яких: 27214,48 грн боргу, 2421,34 грн пені за період прострочення з 26.11.2016 по 22.06.2018, 1160,27 грн 3% річних за період прострочення з 26.11.2016 по 22.06.2018, 4391,61 грн інфляційних за період прострочення з грудня 2016 року по травень 2018 року.

1.2. Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем грошових зобов`язань за укладеним між сторонами договором постачання природного газу № 2405/1617-РО-39 від 12.09.2016.

1.3. Відповідач у поданому відзиві проти позову заперечив мотивуючи тим, що заборгованість в сумі 27214,48 грн сплачена 21.12.2018 платіжним дорученням №4849. Крім того, відсутність заборгованості по договору №2405/1617-РО-39 від 12.09.2016 підтверджується актом звіряння розрахунків, підписаним між сторонами 31.12.2018.

Стосовно вимог по стягненню пені відповідач зазначив, що дана вимога в період з 18.01.2013 по 23.01.2018 є не обґрунтованою, оскільки ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 18.01.2013 було порушено провадження у справі № 927/16/16б/13 про банкрутство АТ «Облтеплокомуненерго» та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів боржника відповідно до вимог Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Заперечуючи проти вимог про стягнення інфляційних та річних, відповідач зазначив про обмеження права відповідача розпорядження власними коштами та перебування поза його контролем проведення частини розрахункових операцій за договорами з позивачем, оскільки з листопада 2014 року сторонами застосовується порядок розрахунків на підставі Постанови Кабінету Міністрів України № 217 від 18.06.2014 «Про затвердження Порядку розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків з постачальником природного газу, на якого покладено спеціальні обов`язки».

2. Фактичні обставини, встановлені місцевим та апеляційним судами

2.1. 12.09.2016 між Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія» «Нафтогаз України» (далі - постачальник, позивач) та Публічним акціонерним товариством «Облтеплокомуненерго» (далі - споживач, відповідач) укладено договір №2405/1617-РО-39 купівлі-продажу природного газу, відповідно до п. 1.1. якого постачальник зобов`язується поставити споживачеві у 2016-2017 роках природний газ, а споживач зобов`язується оплатити його на умовах цього договору.

Згідно з п.1.2. договору природний газ, що постачається за цим договором, використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії для релігійних організації.

Відповідно до додаткової угоди №2 від 31.03.2017 до договору п.1.2. викладено в наступній редакції: « 1.2. Природний газ, що постачається за цим договором, використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії для релігійних організацій (крім обсягів, що використовується для провадження їх виробничо-комерційної діяльності)».

Згідно з п.2.1. договору постачальник передає споживачу з 01 жовтня 2016 року по 31 березня 2017 року (включно) природний газ обсягом до 75,566 тис. куб. метрів, у тому числі за місяцями: жовтень - 6,033 тис. куб. метрів, листопад - 11,463 тис. куб. метрів, грудень 14,830 тис. куб. метрів, січень - 16,416 тис. куб. метрів, лютий- 14,241 тис. куб. метрів, березень - 12,583 тис. куб. метрів.

Відповідно до додаткової угоди №2 від 31.03.2017 до договору додано п.2.1. розділу 2 «Кількість та фізико-хімічні показники природного газу» договору абзацом у наступній редакції: «Постачальник передає споживачу з 01 квітня 2017 року по 30 вересня 2017 року (включно) газ обсягом 1,505 тис.куб.м., у тому числі по місяцях: квітень - 1,505 тис.куб.м., травень - 0, червень - 0, липень - 0,серпень - 0, вересень - 0».

Згідно з п.3.4. договору приймання-передача природного газу, переданого постачальником споживачеві у відповідному місяці постачання, оформлюється актом приймання-передачі. Обсяг використання природного газу споживачем у відповідному місяці постачання встановлюється шляхом складення добових обсягів, визначених на підставі показників комерційного вузла/вузлів обліку природного газу.

Відповідно до п.5.1 договору регульована ціна на природний газ (без урахування тарифів на послуги з транспортування природного газу, а також податків та зборів, що включаються до його вартості відповідно до Податкового кодексу України), який постачається за цим договором, визначається згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2015 № 758.

Ціна за 1000 куб. метрів природного газу за цим договором становить 2471,00 грн, крім того податок на додану вартість (ПДВ)-20%. Усього до сплати разом з податком на додану вартість - 2965,20 грн.

Відповідно до додаткової угоди №2 від 31.03.2017 до договору викладено п. 5.1. та 5.2. розділу 5 «Ціна газу» в наступній редакції: «.5.1. Ціна та порядок зміни ціни на природний газ, який постачається за цим договором встановлюється постановою Кабінету Міністрів України від 22.03.2017 № 187. Станом на 01.04.2017 ціна на природний газ становить 4942,00 грн за 1000 куб.м. (без урахування тарифів на послуги з транспортування та розподілу природного газу, а також податків та зборів, що включаються до вартості природного газу, відповідно до Податкового кодексу України). До визначеної ціни встановлюється коефіцієнт 0,5.

Ціна за 1000 куб.м. газу за цим договором з 01.04.2017 становить 2471,00 грн, крім того податок на додану вартість -20%. Всього до сплати за 1000 куб.м. природного газу - 2695,20 грн з ПДВ».

Відповідно до п.6.1. договору оплата за природний газ здійснюється споживачем виключно коштами шляхом 100-відсоткової поточної оплати протягом місяця поставки природного газу.

Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця наступного за місяцем поставки газу.

Оплата за природний газ здійснюється таким чином:

1) споживач перераховує на поточний рахунок із спеціальним режимом використання постачальника кожного банківського дня розрахункового місяця кошти згідно з нормативами перерахування, затвердженими в установленому порядку, які зараховуються як оплата за природний газ, поставлений постачальником споживачеві в порядку, визначеному законодавством, - у разі коли на споживача поширюється дія статті 191 Закону України «Про теплопостачання»;

2) в будь-якому випадку, споживач зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі розрахуватися за поставлений природний газ відповідно до п. 6.1. цього договору - в разі, коли на поточний рахунок із спеціальним режимом використання споживача надходить недостатньо коштів для своєчасної оплати використання природного газу;

3) з поточного рахунка споживача кошти перераховуються на поточний рахунок із спеціальним режимом використання постачальника та зараховуються як оплата за природний газ, поставлений постачальником споживачеві у визначеному законодавством порядку у разі, коли на споживача не поширюється дія статті 191 Закону України «Про теплопостачання» в частині відкриття поточного рахунка із спеціальним режимом використання;

4) шляхом зарахування постачальником коштів, що надійшли від споживача як погашення заборгованості за природний газ, поставлений в минулі періоди згідно з цим договором, у порядку календарної черговості виникнення заборгованості - за наявності заборгованості у споживача за цим договором.

Кошти, які надійшли від споживача, зараховуються як передоплата за умови відсутності заборгованості за цим договором.

5) оплата інших платежів (пені, штрафів, судових зборів, інфляційних нарахувань тощо), крім суми основної заборгованості, здійснюється споживачем на поточний рахунок постачальника.

Відповідно до п.8.1., 8.2. договору за невиконання або неналежне виконання договірних зобов`язань сторони несуть відповідальність у випадках, передбачених законодавством і цим договором. У разі невиконання споживачем п. 6.1. цього договору він зобов`язується сплатити постачальнику, крім суми заборгованості, пеню в розмірі облікової ставки Національного банку суми простроченого платежу за кожен день його прострочення.

Згідно з п. 10.3. договору сторони передбачили, що строк, у межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав за цим договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, пені, штрафів, інфляційних нарахувань, відсотків річних, становить п`ять років.

Відповідно до п.12.1. договору (в редакції додаткової угоди №2 від 31.03.2017 до договору) договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін, за їх наявності, і діє в частині реалізації природного газу з 01 жовтня 2016 року по 30 вересня 2017 року (включно), а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.

2.2. Відповідно до актів приймання-передачі природного газу від 31.10.2016 на суму 3 137,18 грн, від 30.11.2016 на суму 10 716,23 грн, від 31.12.2016 на суму 9 020,14 грн, від 31.01.2017 на суму 15 677,02 грн, від 28.02.2017 на суму 11 338,92 грн, від 31.03.2017 на суму 7 000,84 грн, від 30.04.2017 на суму 815,44 грн, позивачем передано, а відповідачем прийнято природний газ на загальну суму 57 705,77 грн.

2.3. Відповідно до підписаного сторонами акту звірки розрахунків станом на 31.12.2017 заборгованість відповідача по договору № 2405/1617-РО-39 від 12.09.2016 склала 27 214,48 грн.

2.4. Відповідач частково сплачував вартість отриманого газу на суму 30491,69 грн.

Платіжним дорученням №4849 від 21.12.2018 відповідач сплатив заборгованість за природний газ за договором в сумі 27 214,48 грн.

2.5. Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 18.01.2013 за заявою ТОВ "Компанія з управлінням активами та адміністрування пенсійних фондів "Актив Плюс" у справі №927/16/6б/13 порушено провадження про банкрутство ПАТ "Облтеплокомуненерго". Одночасно з порушенням провадження у справі про банкрутство був введений мораторій на задоволення вимог кредиторів.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 23.01.2018 заяву ТОВ "Компанія з управлінням активами та адміністрування пенсійних фондів "Актив Плюс" про порушення справи про банкрутство Публічного акціонерного товариства "Облтеплокомуненерго" залишено без розгляду.

3. Короткий зміст рішення місцевого суду

3.1. Рішенням господарського суду Чернігівської області від 15.10.2019 у справі №927/688/19 позов задоволено частково. Стягнуто з Акціонерного товариства «Облтеплокомуненерго» на користь Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» 4291,73 грн. інфляційних втрат, 1 160,27 грн. 3% річних, 297,64 грн. судового збору. В частині стягнення 27 214,48 грн. боргу, 2 421,34 грн. пені, 99,88 грн. інфляційних втрат в позові відмовлено.

3.2. Рішення обґрунтоване тим, що платіжним дорученням № 4849 від 21.12.2018 про сплату 27 214,48 грн та актом звірки розрахунків від 31.12.2018 підтверджується відсутність заборгованості по договору № 2405/1617-РО-39 від 12.09.2016 станом на день звернення позивача до суду.

Місцевий господарський суд прийшов до висновку про відсутність правових підстави для стягнення пені за неналежне виконання відповідачем грошових зобов`язань під час дії мораторію на задоволення вимог кредиторів у період з 26.11.2016 по 23.01.2018 та у період з 24.01.2018 (з дати припинення дії мораторію) і до 22.06.2018 (дати, до якої позивач здійснює нарахування пені), оскільки відповідно до ч.6 ст. 232 ГПК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Суд першої інстанції, перевіривши нарахування 3% річних встановив, що останні нараховані правомірно, відповідно до норм закону та умов договору. Разом з тим, за перерахунком суду сума інфляційних, належна до стягнення становить 4291,73 грн за період прострочення з грудня 2016 року по травень 2018 року.

4. Вимоги апеляційної скарги та короткий зміст наведених у ній доводів

4.1. Не погоджуючись частково з ухваленим рішенням суду, Акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» звернулось з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати рішення Господарського суду Чернігівської області від 15.10.2019 у справі №927/688/19 в частині відмови у стягненні 2 421,34 грн пені та 99,88 грн інфляційних нарахувань та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» задовольнити, витрати по сплаті судового збору покласти на відповідача.

4.2. Апеляційна скарга мотивована тим, що на правовідносини, які виникли між сторонами поширюється дія Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» в редакції 22.12.2012. При цьому, суд неправомірно відмовив у задоволенні вимог позивача в частині стягнення 2421,34 пені та 99,88 грн інфляційних нарахувань, оскільки зобов`язання відповідача перед позивачем по оплаті поставлених обсягів природного газу мають поточний характер, а позивач є поточним кредитором.

5. Заперечення на апеляційну скаргу

5.1. Відповідач, заперечуючи проти задоволення апеляційної скарги, вказав, що наявність мораторію спричиняє неправомірність нарахування неустойки (пені) по зобов`язанням в період всього строку його дії та є самостійною правовою підставою для відхилення доводів позивача.

Крім того, відповідач звернув увагу на те, що позивачем в апеляційній скарзі не обгрунтовано неправомірність відмови в задоволенні вимог про стягнення інфляційних нарахувань.

6. Надходження апеляційної скарги та її розгляд апеляційним судом

6.1. Відповідач звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою на рішення Господарського суду Чернігівської області від 15.10.2019 у справі №927/688/19.

6.2. Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.11.2019 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою відповідача та вирішено здійснити перегляд рішення Господарського суду Чернігівської області від 15.10.2019 у справі №927/688/19 у порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи.

7. Застосоване законодавство

7.1. Відповідно до статті 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

7.2. Стаття 712 Цивільного кодексу України також регулює відносини, що виникають із договору поставки. Так, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

7.3. Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

7.4. Згідно з ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

7.5. Відповідно до ст.549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

7.6. Згідно з ст.625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

8. Позиція апеляційного суду

8.1. Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що апеляційна скарга позивача не підлягає задоволенню з наступних підстав.

8.2. Як встановлено судом, на виконання договору від 12.09.2016 №2405/1617-РО-39 позивачем передано у період жовтень 2016 - квітень 2017, а відповідачем прийнято природний газ на загальну суму 57705,77 грн. Проте відповідно до умов договору відповідач оплатив переданий позивачем газ частково на суму 30491,69 грн. У подальшому за договором відповідачем сплачено позивачу 27214,48 грн, що підтверджується платіжним дорученням №4849 від 21.12.2018.

Як вбачається з акту звірки розрахунків від 31.12.2018, підписаного сторонами договору, заборгованість по договору №2405/1617-РО-39 від 12.09.2016 у відповідача перед позивачем відсутня.

За вказаних обставин, місцевий господарський суд дійшов вірного висновку, що у позові в частині стягнення боргу у сумі 27214,48 грн слід відмовити, оскільки матеріалами справи підтверджується відсутність заборгованості відповідача станом на день звернення позивача до суду.

8.3 У зв`язку з несвоєчасною оплатою відповідачем вказаного природного газу позивач на підставі п.8.2 договору нарахував до стягнення з відповідача 2421,34 грн пені за період прострочення з 26.11.2016 по 22.06.2018.

Апеляційний суд погоджується із висновком місцевого суду, що у задоволенні вказаних вимог у період з 26.11.2016 по 23.01.2018 слід відмовити, у зв`язку із введенням ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 18.01.2013 у справі № 927/16/6б/13 мораторію на задоволення вимог кредиторів боржника відповідно до ч. 4 ст. 12 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (в редакції, що діяла на момент порушення справи про банкрутство відповідача).

Колегія суддів відхиляє аргументи позивача, що на правовідносини, які виникли між сторонами поширюється дія Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» в редакції 22.12.2012 та зобов`язання відповідача перед позивачем по оплаті поставлених обсягів природного газу мають поточний характер, а позивач є поточним кредитором, що на думку позивача, є підставою для задоволення вимог про стягнення пені у заявленому позивачем розмірі.

Так, апеляційний суд звертає увагу на те, що у задоволенні вимог позивача про стягнення з відповідача пені у період з 26.11.2016 по 23.01.2018 відмовлено у зв`язку із введенням мораторію на задоволення вимог кредиторів боржника ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 18.01.2013 у справі № 927/16/6б/13, а не на підставі Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом". Навівши відповідні норми Закону, суд лише роз`яснив наслідки введення мораторію та його зміст.

Крім того, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що в частині вимог про стягнення 2421,34 грн пені за період прострочення з 24.01.2018 (з дати припинення дії мораторію) і до 22.06.2018 (дати, до якої позивач здійснює нарахування пені) з урахуванням строків прострочення за кожним з актів позов задоволенню не підлягає, оскільки відповідно до ч.6 ст. 232 ГК України України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

8.4. Також, у зв`язку з несвоєчасною оплатою відповідачем вказаного природного газу позивач відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України нарахував до стягнення з відповідача 1160,27 грн 3% річних за період прострочення з 26.11.2016 по 22.06.2018, 4391,61 грн інфляційних за період прострочення з грудня 2016 року по травень 2018 року.

Враховуючи вищевикладене та здійснивши перерахунок заявлених вимог, апеляційний суд погоджується з висновками місцевого суду, що 3% річних позивачем нараховані правомірно, відповідно до норм закону та умов договору та підлягають задоволенню у заявленому позивачем розмірі.

Разом з тим, за перерахунком суду сума інфляційних, належна до стягнення становить 4291,73 грн за період прострочення з грудня 2016 року по травень 2018 року. Також апеляційний суд звертає увагу позивача, що місцевий суд відмовив у задоволенні вимог про стягнення інфляційних нарахувань у сумі 99,88 грн у зв`язку із невірним розрахунком позивача, а не у зв`язку із введенням мораторію на задоволення вимог кредиторів боржника.

8.5. Відповідно до частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Разом з тим, враховуючи положення ч. 1 ст. 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 N475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7, 11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у справі «Проніна проти України» у рішенні від 18.07.2006 та у справі «Трофимчук проти України» у рішенні від 28.10.2010 зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент сторін. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

З урахуванням усіх фактичних обставин справи, встановлених місцевим господарським судом та судом апеляційної інстанції, інші доводи сторін, викладені в апеляційній скарзі та відзиві на неї, не заслуговують на увагу, оскільки не впливають на вирішення спору у даній справі.

9. Висновки апеляційного суду

9.1. Згідно зі статтею 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

9.2. За таких обставин, апеляційний господарський суд вважає, що рішення Господарського суду Чернігівської області від 15.10.2019 у справі №927/688/19 прийнято відповідно до вимог чинного законодавства, з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги законних та обґрунтованих висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстав для його скасування чи зміни не вбачається, відповідно, апеляційна скарга Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» має бути залишена без задоволення.

9.3. Судовий збір за розгляд апеляційної скарги у зв`язку з відмовою в її задоволенні, на підставі статті 129 ГПК України, покладається на апелянта.

Керуючись ст.ст. 232-241, 275-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» на рішення господарського суду Чернігівської області від 15.10.2019 у справі №927/688/19 залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду Чернігівської області від 15.10.2019 у справі №927/688/19 залишити без змін.

3. Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покладаються на Акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України».

4. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена відповідно до ст.ст.287, 288 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст судового рішення складено та підписано - 10.12.2019.

Головуючий суддя І.П. Ходаківська

Судді А.М. Демидова

С.В. Владимиренко