РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

04.12.2019Справа № 910/11399/19

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Бондаренко Г. П.,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні справу № 910/11399/19

За позовом Комунальної установи «Управління спільною власністю територіальних громад» Закарпатської обласної ради (88000, Закарпатська обл., місто Ужгорож, площа Шандора Петефі, будинок 14)

До Державного підприємства Міністерства внутрішніх справ України «Інформ-ресурси» (01103, м. Київ, проїзд Військовий, будинок 8)

Про стягнення заборгованості у розмірі 15 721, 05 грн

Без виклику представників сторін.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Комунальна установа «Управління спільною власністю територіальних громад» Закарпатської обласної ради (далі - Позивач) звернулася до Господарського суду міста Києва з позовом до Державного підприємства Міністерства внутрішніх справ України «Інформ-ресурси» (далі - Відповідач) про стягнення заборгованості у розмірі 15 721, 05 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між Позивачем та Відповідачем було укладено договір оренди приміщень, частини будівель, споруд та іншого окремого індивідуального визначеного майна об`єктів, що належать до спільної вартості територіальних громад, сіл, селищ, міст області №18/2017 від 28.02.2017 та договір про відшкодування витрат Комунальної установи «Управління спільною власністю територіальних громад» Закарпатської обласної ради на утримання нерухомого майна і прибудинкової території №05-04/63 від 20.04.2018 відповідно до яких Відповідач повинен був здійснювати оплату за користування орендованого приміщення, а також оплачувати надані комунальні послуги. Проте, як зазначає Позивач, Відповідач не виконав свої зобов`язання по оплаті і у зв`язку з цим Позивач просить стягнути з Відповідача заборгованість у розмірі 15 721, 05 грн, з яких 13 278, 75 грн - сума основного боргу (6 825, 40 грн - заборгованість за договором №18/2017 від 28.02.2017; 6 452, 75 грн - заборгованість за договором №05-04/63 від 20.04.2018), 2 242, 52 грн - пеня в загальному розмірі (1 267, 88 грн - пеня за договором №18/2017 від 28.02.2017; 974, 64 грн - пеня за договором №05-04/63 від 20.04.2018) та 3% річних у загальній сумі - 200, 38 грн (107, 56 грн - 3% річних за договором №18/2017 від 28.02.2017; 92, 82 грн - 3% річних за договором №05-04/63 від 20.04.2018). Крім того Позивач просить стягнути з Відповідача судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 921, 00 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.08.2019 позовну заяву було залишено без руху. Встановлено Позивачеві строк на усунення недоліків позовної заяви протягом 5 (п`яти) днів з дня вручення даної ухвали шляхом: 1)надання оригіналу довіреності № 03-10/562 від 22.05.2019; 2) подання до суду письмової заяви з доданням до неї доказів відповідно до ст. 91 Господарського процесуального кодексу України; 3) подання до суду доказів, які б підтверджували факт направлення на адресу Відповідача копії позовної заяви з додатками.

13.09.2019 від Позивача надійшла заява на усунення недоліків, якою останній усунув недоліки встановлені ухвалою суду від 27.08.2019.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.09.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, з огляду на малозначність справи в розумінні ч. 5 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України, беручи до уваги характер спірних правовідносин та предмет доказування, ціну позову, яка не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, суд дійшов висновку, що справа підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження на підставі ч. 1 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України, без проведення судового засідання та виклику сторін, запропоновано сторонам надати докази по справі та повідомлено, що подання ними додаткових письмових доказів, висновків експертів, клопотань, заяв, пояснень, можуть бути подані до суду у строк до 17.10.2019.

04.10.2019 через відділ канцелярії суду від Відповідача надійшов відзив на позовну заяву про стягнення заборгованості, в якому Відповідач просив відмовити в задоволенні позовних вимог, у зв`язку з тим що Позивач не надав до суду актів виконаних робіт та актів прийому-передачі наданих послуг, що у свою чергу унеможливлює встановлення факту користування послугами та вирахування суми компенсації.

Відзив Відповідача надійшов до суду засобами поштового зв`язку, і у відповідності до Інструкції з діловодства в господарських судах України провідним спеціалістом відділу автоматизованого документообігу суду, моніторингу виконання документів (канцелярія) був складений акт від 09.10.2019 про виявлення відсутності при відкритті конверту додатку 1, а саме: Копії Відзиву на позовну заяву в 2-х примірниках на 6 арк.

24.10.2019 від Позивача надійшла відповідь на відзив (№ 03-10/1792 від 16.10.2019), в якій Позивач заперечував доводи Відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву та просив позовну заяву задовольнити в повному обсязі.

В відповіді на відзив позивач зазначає, що відзив на позовну заяву був їм фактично отриманий 11.10.2019, тому процесуальні строки не є пропущеними.

В ухвалі Господарського суду міста Києва від 17.09.2019 зазначається «запропонувати позивачу у строк протягом п`яти днів з дня отримання відзиву на позов надати суду відповідь на відзив на позов, а також докази направлення відповіді на відзив відповідачу».

Як вбачається із пошуку поштових відправлень АТ «Укрпошта» за номером накладної 687 якою було відправлено Відповідачем відповідь на відзив Позивачу, останній отримав відповідь на відзив - 09.10.2019.

Таким чином останній день для подання відповіді на відзив - 15.10.2019 (10.10 - 1-й день; 11.10 - 2-й день; 12.10 - 3-й день; 13.10 - 4-й день; 14.10 - 5-й день, але 14.10 був неробочим днем і тому відповідно до ч.5 ст.254 Цивільного кодексу України останнім днем буде 15.10), проте як вбачається із поштового конверта 850 відповідь на відзив була направлена до суду - 16.10.2019.

Але, хоча відповідь на відзив і була подана в супереч приписам ч.4 ст.166 Господарського кодексу України, а саме не в строк встановлений судом, проте враховуючи те, що відповідь на відзив містить доводи позовної заяви, вона також враховується судом.

Правом на подання заперечення на відповідь на відзив у встановлений судом строк, Відповідач не скористався.

Згідно з ч. 2 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Згідно з частиною 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані позивачем документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

Як підтверджено матеріалами справи, 28.02.2017 між Комунальним підприємством «Будинкоуправління адмінбудівель Закарпатської обласної ради», як орендодавцем та Закарпатською філією Державного підприємства МВС України «Інформ-Ресурси», як орендарем був укладений Договір оренди приміщень, частини будівель, споруд та іншого окремого індивідуально визначеного майна об`єктів, що належать до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст області №18/2017, за яким орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування окремі нежитлові приміщення адмінбудинку будівлі Закарпатської обласної ради розміщеного за адресою: м. Ужгород, вул. Гойди, 8, що знаходиться на балансі КП «Будинкоуправління адмінбудівель Закарпатської обласної ради», загальною площею 16,6 кв.м, що складається з однієї кімнати на першому поверсі вищезазначеного адмінбудинку (п. 1.1. Договору №18/2017). Майно передається в оренду з метою розміщення офісу (п. 1.3. Договору №18/2017).

Відповідно до п. 2.1., 2.2., 2.3. Договору №18/2017, орендар вступає у строкове платне користування майном в термін, вказаний у Договорі, але не раніше дати підписання сторонами цього Договору та акта приймання-передачі майна. Передача майна в оренду не тягне за собою виникнення в орендаря права власності на це майно. Майно залишається спільною власністю територіальних громад сіл, селищ, міст області, а орендар користується ним протягом строку оренди. Передача майна в оренду здійснюється за вартістю, визначеною в акті оцінки, складеному за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України та відповідним рішенням Закарпатської обласної ради.

Пунктом 1.2. Договору №18/2017 встановлено, що експертна вартість приміщення визначена згідно звіту про експертну оцінку станом на 30.11.2016 і складає 92 680, 29 грн.

Пунктом 2.5. Договору №18/2017 визначено, що обов`язок по складанню акта приймання-передачі покладається на сторону, яка передає майно іншій стороні Договору

28.02.2017 сторони склали акт приймання-передачі нежитлових приміщень в оренду, у відповідності до якого Відповідач передає, а орендар приймає майно, визначене п. 1.1. Договору №18/2017.

Згідно з п. 3.1., 3.3., 3.6. Договору №18/2017 орендна плата станом на 01.03.2017 визначена у розмірі 1 404, 10 грн за місяць. Орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом корегування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за поточний місяць. У випадку дефляції орендна плата залишається на рівні попереднього місяця. Орендна плата, перерахована несвоєчасно, або в неповному обсязі підлягає індексації і стягується на спец рахунок орендодавця з нарахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості, з урахуванням індексації за кожний день прострочення, включаючи день оплати.

У відповідності до умов Договору №18/2017, орендар зобов`язується, своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату (п. 5.2. Договору №18/2017). Орендар зобов`язаний щомісяця перераховувати орендодавцю встановлену Договором орендну плату, але не пізніше 15 числа наступного місяця (п. 5.6. Договору №18/2017). Укласти з балансоутримувачем орендованого майна договір про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого майна та надання комунальних послуг орендарю (п. 5.8. Договору №18/2017).

Орендодавець в свою чергу згідно умов Договору №18/2017 зобов`язаний, передавати орендарю в оренду майно згідно з цим Договором по акту приймання-передачі майна, який підписується одночасно з цим Договором (п. 7.1. Договору №18/2017). У випадку реорганізації орендаря до припинення чинності цього Договору, переукласти цей Договір на таких самих умовах одним із правонаступників, якщо останній згоден стати орендарем (п. 7.3. Договору №18/2017).

Згідно з п. 8.1. Договору №18/2017, орендодавець має право, вимагати від орендаря отримання орендної плати за цим Договором своєчасно та у повному обсязі.

Відповідно до п. 10.7. Договору №18/2017 реорганізація орендодавця чи орендаря або перехід права власності на орендоване майно третім особам не визнається підставою для зміни або припинення чинності цього Договору і він зберігає свою чинність для нового власника орендованого майна (його правонаступників), за винятком випадку приватизації орендованого майна орендарем.

Спори, які виникають за цим Договором або в зв`язку з ним, не вирішені шляхом переговорів, вирішуються в судовому порядку (п. 9.2. Договору №18/2017).

Пунктом 10.3. Договору №18/2017 встановлено, що зміни і доповнення або розірвання цього Договору допускаються за взаємної згоди сторін та оформляються додатковою угодою. Зміни та доповнення, що пропонується внести, розглядаються протягом одного місяця з дати їх подання до розгляду іншою стороною.

Відповідно до умови п. 10.3. Договору №18/2017, сторони уклали додаткову угоду №1 від 01.06.2017, відповідно до якої внесли зміни до п. 10.1. Договору №18/2017 - «Керуючись ч.3 ст.631 ЦК України сторони домовились, що всі умови цього договору розповсюджують свою дію на відносини між сторонами, які виникли з 01 червня 2017 року (з 01.03.2017 - до змін) і діють до 31 грудня 2017 року (до 31.05.2017 - до змін) включно».

Рішенням Закарпатської обласною ради № 985 від 30.11.2017 діяльність Комунального підприємства «Будинкоуправління адмінбудівель Закарпатської обласної ради» було припинено шляхом реорганізації (перетворення) його в Комунальну установу «Управління спільною власністю територіальних громад» Закарпатської обласної ради.

01.01.2018 сторони уклали додаткову угоду №2 до Договору №18/2017, в якій сторони внесли зміни до п.10.1. Договору - «Керуючись ч.3 ст.631 ЦК України сторони домовились, що всі умови цього договору розповсюджують свою дію на відносини між сторонами, які виникли з 01 січня 2018 і діють до 31 грудня 2018 року включно».

28.04.2018 на виконання вимоги п. 5.8. Договору №18/2017 між Позивачем, як балансоутримувачем та Відповідачем, як орендарем було укладено Договір № 05-04/63 про відшкодування витрат Комунальної установи «Управління спільною власністю територіальних громад» Закарпатської обласної ради на утримання нерухомого майна і прибудинкової території, за яким балансоутримувач забезпечує утримання адміністративної будівлі за адресою: м. Ужгород, вул. Гойди, 8 та прибудинкової території, а також забезпечує можливість користування підприємствами та організаціями, які орендують приміщення в цій будівлі, комунальними послугами, а орендар бере участь у витратах балансоутримувача на утримання будівлі та прибудинкової території і оплату комунальних послуг (п. 1.1. Договору № 05-04/63).

Як встановлено п. 2.4. Договору № 05-04/63, орендар бере участь у витратах балансоутримувача на утримання будівлі та прибудинкової території і оплату комунальних послуг шляхом відшкодування вартості фактично спожитого обсягу згідно діючих тарифів на дату розрахунку, а в неподільній частині - пропорційно до займаної ним площі в цій будівлі, що включає площу орендованих приміщень та загальну площу будівлі, яка станом на останній робочий день звітного місяця не передана в оренду та не перебуває у користуванні Закарпатської обласної ради, як власника нерухомого майна, пропорційно до площі приміщень, які перебувають у користуванні орендаря.

Згідно з п. 2.5. Договору № 05-04/63 відшкодування витрат балансоутримувача на утримання будівлі і прибудинкової території проводяться орендарем шляхом безготівкового переказу коштів на розрахунковий рахунок балансоутримувача, що вказаний в цьому Договорі, протягом 3-х календарних днів з дати надання балансоутримувачем актів надання послуг на підставі рахунків, але в будь-якому випадку не пізніше 20 числа місяця наступного за звітним.

Відповідно до п. 2.7. Договору № 05-04/63, з метою підтвердження факту надання балансоутримувачем послуг передбачених п. 1.1. цього Договору в цілому або на виконання частково на певну дату сторони складають відповідний акт прийому-передачі наданих послуг, що є достатньою підставою для здійснення розрахунків з балансоутримувачем.

Пунктом 2.8. Договору № 05-04/63 зазначено, що балансоутримувач надає орендарю два екземпляри підписаного акту прийому-передачі наданих послуг не пізніше 15 числа місяця, наступного за звітним або станом на конкретну дату у разі здійснення орендарем відшкодування (часткової оплати) в поточному місяці.

В п. 2.9. Договору № 05-04/63 визначено, що орендар зобов`язується підписати надані балансоутримувачем два екземпляри акту прийому-передачі наданих послуг не пізніше 3 календарних днів з моменту надання їх оригіналів орендарю балансоутримувачем і у вищезазначений строк повернути один підписаний екземпляр акту прийому-передачі наданих послуг балансоутримувачу або надати у вищезазначений строк мотивовану відмову від підписання цього акту. У випадку ненадання у вищезазначений строк балансоутримувачу підписаного акту або мотивованої відмови, послуги будуть вважатися прийнятими, наданими належним чином і такими, що підлягають оплаті орендарем у повному обсязі. У випадку мотивованої відмови орендаря сторони в строк не пізніше 5 робочих днів з дати одержання балансоутримувачем мотивованої відмови орендаря підписують протокол, який містить перелік істотних недоліків і строки їх усунення. Прийняття послуг та підписання відповідного акту прийому-передачі наданих послуг орендарем здійснюється після усунення всіх недоліків.

У відповідності до п. 3.2.3 Договору № 05-04/63 , орендар зобов`язується, не пізніше 20 числа місяця, наступного за звітним, в повному обсязі переказувати на рахунок балансоутримувача вартість витрат на утримання будівлі та прибудинкової території відповідно до фактичного спожитого їх обсягу.

Балансоутримувач відповідно до п. 4.1.2. Договору № 05-04/63 має право стягнути в установленому порядку прострочену заборгованість по платежах за попередні періоди.

Спори, які виникають за цим Договором або в зв`язку з ним, не вирішені шляхом переговорів, вирішуються у судовому порядку (п. 5.3. Договору № 05-04/63).

У зв`язку з реорганізацією шляхом перетворенням Позивача на виконання вимог п. 7.3. Договору 18/2017 сторони 20.08.2018 уклали додаткову угоду №3 до Договору №18/2017 в якій дійшли згоди змінити преамбулу Договору №18/2017 та розділ 12 «реквізити сторін».

27.02.2019 між Відповідачем та Позивачем в особі голови ліквідаційної комісії укладено додаткову угоду №1 до Договору 18/2017 в якій дійшли згоди змінити п. 10.1. Договору №18/2017 - «Цей Договір діє з 01.03.2017 до 28.02.2019», а також преамбулу Договору і розділ 12 «реквізити сторін».

Заперечуючи проти заявлених позовних вимог, Відповідач у відзиві на позов зазначає, що Позивач не надав до суду актів виконаних робіт та актів прийому-передачі наданих послуг, що у свою чергу унеможливлює встановлення факту користування послугами та вирахування суми компенсації.

Позивач в свою чергу у відповіді на відзив заперечує доводи Відповідача викладені ним в відзиві на позовну заяву та просить задовольнити позивні вимоги.

Предметом позову у справі є вимоги Позивача до Відповідача про стягнення з останнього 13 278, 75 грн основного боргу, 2 242, 52 грн загальної суми пені за період прострочення з 16.12.2018 по 06.08.2019, 200, 38 грн загальної суми 3% річних за період прострочення з 16.12.2018 по 06.08.2019.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

Договір №18/2017 укладений між сторонами є договором найму (оренди) будівлі або іншої капітальної споруди, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання глави 30 Господарського кодексу України та глави 58 Цивільного кодексу України.

Договір укладений сторонами є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань, а саме майново-господарських зобов`язань згідно ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст. 11, 202, 509, 629 Цивільного кодексу України є обов`язковим для виконання сторонами.

Як встановлено ч. 6 ст. 283 Господарського кодексу України, до відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. Аналогічне визначення закріплене і у ч. 1 ст. 759 Цивільного кодексу України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Згідно з ч. 1 ст.2 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

Статтею 765 Цивільного кодексу України, наймодавець зобов`язаний передати наймачеві майно у користування негайно або у строк, встановлений договором найму.

Як встановлено ч.1 ст.13 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», передача об`єкта оренди орендодавцем орендареві здійснюється у строки і на умовах, визначених у договорі оренди.

Пунктами 2.1. та 7.1. Договору 18/2017 встановлено, що орендар вступає у строкове платне користування майном в термін, вказаний у Договорі, але не раніше дати підписання сторонами цього Договору та акта приймання-передачі майна. Орендодавець зобов`язується передавати орендарю в оренду майно згідно з цим Договором по акту приймання-передачі майна, який підписується одночасно з цим Договором.

Як встановлено судом, Позивач у відповідності до законодавства та умов Договору №18/2017 передав в оренду майно Відповідачу, а останній в свою чергу прийняв це майно, що підтверджується актом приймання-передачі нежитлових приміщень в оренду від 28.02.2017, який підписаний сторонами та скріплений печатками.

Частиною 1 ст.762 Цивільного кодексу України встановлено, що за користуванням майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Частиною 5 ст. 762 Цивільного кодексу України визначено, що плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з ч. 1 ст. 286 Господарського кодексу України, орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством.

У відповідності до ч. 3 ст.18 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», орендар зобов`язаний вносити орендну плату своєчасно і у повному обсязі.

Частиною 1 ст.19 вище зазначеного Закону встановлено, що орендар за користування об`єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків господарської діяльності.

Пунктом 5.1. Договору №18/2017 встановлено, що орендар зобов`язується, своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату.

Частиною 3 ст. 19 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» визначено, що строки внесення орендної плати визначаються у договорі.

Пунктом 5.6. Договору №18/2017 передбачається, що орендар зобов`язаний щомісяця перерахувати орендодавцю встановлену Договором орендну плату, але не пізніше 15 числа наступного місяця.

Як вбачається з позовної заяви, Позивач визначив заборгованість Відповідача за договором оренди зі сплати орендної плати за період з 01.11.2018 по 28.02.2019 в загальній сумі - 6 825, 40 грн (1 685, 60 грн - за листопад 2018 року; 1 699, 08 грн - за грудень 2018 року; 1 716, 07 грн з- а січень 2019 року; 1 724, 65 грн - за лютий 2019 року).

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

В силу ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 26 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», одностороння відмова від договору оренди не допускається.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

В силу ст. 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом.

Таким чином Позивач зазначає, що Відповідачем не було здійснено оплати за користування орендованим майном.

Відповідач заперечуючи доводи Позивача зазначає, що він (Позивач) не надав суду актів виконаних робіт (послуг), які б підтверджували те, що Відповідач не здійснив орендних платежів.

Чинним законодавством та умовами Договору №18/2017 не передбачається обов`язковість складання зазначених актів, проте передбачається обов`язковість щомісячної оплати, таким чином, Відповідач був зобов`язаний вносити орендну плату на підставі Договору №18/2017.

Відповідачем до суду не було подано будь-яких доказів, які б підтверджували факт оплати Відповідачем зазначених орендних платежів.

Отже, факт наявності боргу у Відповідача перед Позивачем за Договором №18/2017 в сумі 6 825, 40 грн обґрунтований та доведений і Відповідачем належним чином не спростований, строк виконання зобов`язання відповідно до умов договору настав, а тому позовні вимоги в частині стягнення боргу у розмірі 6 825, 40 грн є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Пунктом 5.8. Договору №18/2017 передбачено, що орендар зобов`язується укласти з балансоутримувачем орендованого майна договорів про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого майна та надання комунальних послуг орендарю. При цьому, із Договору №18/2017 вбачається, що позивач є одночасно і орендодавцем за Договором і балансоутримувачем об`єкту оренди.

Судом встановлено, що на виконання вище зазначеної умови Договору 20.04.2018 сторони уклали Договір №05-04/63 про відшкодування витрат Позивача на утримання нерухомого майна і прибудинкової території.

Договір №05-04/63 укладений між сторонами є договором про надання послуг, а відтак він підпадає під правове регулювання глави 63 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Згідно із ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строк та в порядку, що встановлені договором.

Пунктом 2.10. Договору №05-04/63 встановлено, що у випадку змін в законодавстві України, що регулює відносини у сфері надання комунальних послуг, а саме: послуг з постачання газу, постачання тепла, водопостачання та водовідведення, постачання електроенергії, а також прийняття уповноваженими державними органами нових нормативних актів якими регулюються відносини з надання зазначених послуг, зміни порядку розрахунків, зміни розмірів тарифів за комунальні послуги, такі зміни поширюються на умови цього Договору з дати набрання ними чинності без попереднього узгодження їх сторонами та внесення додаткових змін до цього договору.

У відповідності до ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (2189-VIII від 09.06.2018), споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.

Як встановлено п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України 212189-VIII від 09.06.2018, що індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Частина 1 ст. 10 Закону України 212189-VIII від 09.06.2018 встановлює, що ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону.

Як зазначає Позивач, він на виконання умов договору №05-04/63 в період з листопада 2018 року по лютий 2019 року надав послуги передбачені в п. 1.1. Договору №05-04/63, проте Відповідач всупереч п. 3.2.3. Договору №05-04/63 не здійснив оплату зазначених послуг.

Відповідач, заперечуючи доводи Позивача, зазначає, що Позивач не надав актів прийому-передачі наданих послуг, які б могли підтвердити те, що Відповідач спожив надані комунальні послуги та відповідно зобов`язаний такі послуги оплатити.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

В силу ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

В силу ст. 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом.

Згідно п. 2.1. Договору №05-04/63, загальна ціна цього Договору визначається як сума вартості всього обсягу фактично спожитих орендарем послуг, відповідно до підписаних сторонами актів прийому-передачі наданих послуг за цим Договором протягом строку його дії.

Згідно з п. 2.5. Договору № 05-04/63 відшкодування витрат балансоутримувача на утримання будівлі і прибудинкової території проводяться орендарем шляхом безготівкового переказу коштів на розрахунковий рахунок балансоутримувача, що вказаний в цьому Договорі, протягом 3-х календарних днів з дати надання балансоутримувачем актів наданих послуг на підставі рахунків, але в будь-якому випадку не пізніше 20 числа місяця наступного за звітним.

Відповідно до п. 2.7. Договору № 05-04/63, з метою підтвердження факту надання балансоутримувачем послуг передбачених п. 1.1. цього Договору в цілому або на виконання частково на певну дату сторони складають відповідний акт прийому-передачі наданих послуг, що є достатньою підставою для здійснення розрахунків з балансоутримувачем.

Пунктом 2.8. Договору № 05-04/63 зазначено, що балансоутримувач надає орендарю два екземпляри підписаного акту прийому-передачі наданих послуг не пізніше 15 числа місяця, наступного за звітним або станом на конкретну дату у разі здійснення орендарем відшкодування (часткової оплати) в поточному місяці.

В п. 2.9. Договору № 05-04/63 визначено, що орендар зобов`язується підписати надані балансоутримувачем два екземпляри акту прийому-передачі наданих послуг не пізніше 3 календарних днів з моменту надання їх оригіналів орендарю балансоутримувачем і у вищезазначений строк повернути один підписаний екземпляр акту прийому-передачі наданих послуг балансоутримувачу або надати у вищезазначений строк мотивовану відмову від підписання цього акту. У випадку ненадання у вищезазначений строк балансоутримувачу підписаного акту або мотивованої відмови, послуги будуть вважатися прийнятими, наданими належним чином і такими, що підлягають оплаті орендарем у повному обсязі. У випадку мотивованої відмови орендаря сторони в строк не пізніше 5 робочих днів з дати одержання балансоутримувачем мотивованої відмови орендаря підписують протокол, який містить перелік істотних недоліків і строки їх усунення. Прийняття послуг та підписання відповідного акту прийому-передачі наданих послуг орендарем здійснюється після усунення всіх недоліків.

Матеріали справи не містять жодних актів прийому-передачі наданих послуг та жодних рахунків на оплату наданих в листопаді 2018 року - лютому 2019 року послуг, які б могли підтвердити факт надання послуг Позивачем та невиконання у свою чергу Відповідачем його обов`язку щодо оплати зазначених послуг. Не містять матеріали справи і жодних доказів понесення Позивачем відповідних витрат та розміру таких витрат у визначений Позивачем період.

Також матеріали справи не містять ні доказів мотивованої відмови Відповідача від підписання зазначених вище актів прийому-передачі послуг за визначений період, при цьому в позивній заяві Позивач не зазначив, що Відповідач не повернув йому підписаних актів прийому-передачі послуг, і доказів направлення Позивачем Відповідачу актів та/або рахунків матеріали справи також не містять.

Отже, жодних належних та допустимих доказів із яких би вбачалося, що Відповідач не здійснив оплату комунальних послуг наданих Позивачем та доказів із яких би вбачався розмір невиконаного Відповідачем зобов`язання, останній суду не надав, відповідно суд відхиляє такі вимоги Позивача, як недоведені.

Таким чином, позивні вимоги по стягненню основного боргу в загальній сумі 13 278, 75 грн, підлягають частковому задоволенню, в частині стягнення боргу за Договором №18/2017 від 28.02.2017 в сумі 6 825, 40 грн. В частині стягнення основного боргу за Договором №05-04/63 від 23.04.2018 в сумі 6 452, 75 грн суд відмовляє.

Позивачем також заявлено до стягнення з Відповідача суму пені у загальному розмірі 2 242, 52 грн (1 267, 88 грн за Договором №18/2017 від 28.02.2017; 974, 64 грн за Договором №05-04/63 від 20.04.2018), нарахованої за період прострочення з 16.12.2018 по 06.08.2019 та 3% у загальному розмірі 200, 38 грн (107, 56 грн за Договором №18/2017; 92, 82 грн за Договором №05-04/63) нарахованих за період прострочення з 16.11.2018 по 06.08.2019.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» за невиконання зобов`язань за договором оренди, в тому числі за зміну або розірвання договору в односторонньому порядку, сторони несуть відповідальність, встановлену законодавчими актами України та договором.

Згідно з п. 10 ч. 2 ст. 7 Закону України 212189-VIII, у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги сплачувати пеню в розмірах, установлених законом або договорами про надання житлово-комунальних послуг.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України 212189-VIII, , у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги споживач зобов`язаний сплатити пеню в розмірі, встановленому в договорі, але не вище 0,01 % суми боргу за кожний день прострочення. Загальний розмір сплаченої пені не може перевищувати 100 % загальної суми боргу. Нарахування пені починається з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку внесення плати за житлово-комунальні послуги.

Статтею 1 та 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» встановлено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

В пункті 1.3. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 №14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань" визначено, що з урахуванням приписів ст. 549, ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України та ст. 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" правовими наслідками порушення грошового зобов`язання, тобто зобов`язання сплатити гроші, є обов`язок сплатити не лише суму основного боргу, а й неустойку (якщо її стягнення передбачене договором або актами законодавства), інфляційні нарахування, що обраховуються як різниця добутку суми основного боргу на індекс (індекси) інфляції, та проценти річних від простроченої суми основного боргу.

За змістом з ч. 2 ст. 217 Господарського кодексу України одним з видів господарських санкцій є штрафні санкції, до яких віднесено штраф та пеню (ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України).

За приписами ч.1 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).

Відповідно до ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняться через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

В п. 3.6. Договору 18/2017 сторони домовилися, що орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі підлягає індексації і стягується на спецрахунок орендодавця з нарахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості, з урахуванням індексації за кожний день прострочення, включаючи день оплати.

Пункт 3.2.3. Договору №05-04/63 передбачає, що при несвоєчасному переказі коштів, сплачувати пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несплаченої суми наданих послуг за кожен день прострочення.

Відповідачем не доведено те, що він належним чином здійснював оплату відповідно до умови п. 5.6. Договору 18/2017 в період з листопада 2018 року по лютий 2019 року включно, відповідно в цілому є підстави для стягнення з Відповідача пені за період прострочення.

Позовна заява містить розрахунок суми пені, при перевірці якого судом встановлено, що позивач не правильно здійснив такий розрахунок, оскільки Позивач в розрахунках всупереч приписам ч. 1 ст. 549 Цивільного кодексу України (неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання), кожне нове грошове зобов`язання Відповідача сумує з сумою попереднього зобов`язання та на отриману загальну суму розраховує пеню, а також не враховує припис ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України.

Враховуючи викладене, розрахунок пені за невиконання грошового зобов`язання потрібно розраховувати наступним чином: 1 658, 60 грн за листопад 2018 в період з 16.12.2018 по 16.06.2019; 1 699, 08 грн за грудень 2018 в період з 16.01.2019 по 16.07.2019; 1 716, 07 грн за січень 2019 в період з 16.02.2019 по 06.08.2019; 1 724, 65 грн за лютий 2019 в період з 16.03.2019 по 06.08.2019.

Таким чином, сума пені за Договором №18/2017 за листопад 2018 року становить за розрахунком суду 301, 84 грн; за грудень 2018 - 301, 18 грн; за січень 2019 - 285, 49 грн; лютий 2019 - 239, 18 грн. Отже, загальна сума пені належна до стягнення з Відповідача за Договором №18/2017 складає - 1 127, 69 грн.

Частиною 2 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що за прострочення виконання грошового зобов`язання настає відповідальність у вигляді сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також сплати трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачені вищевказаними нормами законодавства наслідки прострочення виконання боржником грошового зобов`язання у вигляді відшкодування інфляційних втрат та 3% річних, що нараховуються на суму основного боргу не є штрафними санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті та отриманні від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові (постанова Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 №14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань»).

Перевіривши розрахунки 3% річних здійснених Позивачем судом встановлено, що вони є не вірними, оскільки Позивач здійснював нарахування 3% річних так само як і пені, тобто Позивач кожне нове грошове зобов`язання Відповідача сумував з сумою попереднього зобов`язання та на отриману загальну суму розраховував 3% річних.

Враховуючи викладене, розрахунок 3% річних потрібно розраховувати наступним чином: 1 658, 60 грн за листопад 2018 в період з 16.12.2018 по 06.08.2019; 1 699, 08 грн за грудень 2018 в період з 16.01.2019 по 06.08.2019; 1 716, 07 грн за січень 2019 в період з 16.02.2019 по 06.08.2019; 1 724, 65 грн за лютий 2019 в період з 16.03.2019 по 06.08.2019.

Таким чином, сума 3% річних за Договором №18/2017 за листопад 2018 року за розрахунком суду становить 32, 42 грн; за грудень 2018 року - 28, 35 грн; за січень 2019 року - 24, 26 грн; лютий 2019 року - 20, 41 грн. Отже, загальна сума 3% річних належна до стягнення з Відповідача за Договором №18/2017 складає 105, 44 грн.

Що ж стосується вимог щодо стягнення 974,64 грн пені та 92, 82 грн 3% річних за Договором №05-04/63, суд їх відхиляє, оскільки позовні вимоги по стягненню основної суми боргу за вказаним договором, на яку і здійснювалося Позивачем нарахування зазначених сум пені та 3% річних, судом були відхилені, у зв`язку з їх недоведеністю.

Отже, вимоги Позивача в частині стягнення пені та 3% річних за Договором №18/2017 від 28.02.2017 задовольняються судом частково за розрахунком суду в розмірі 1 127, 60 грн - пені та 105, 44 грн - 3% річних, оскільки розрахунок Позивача не ґрунтується на нормах діючого законодавства. Вимоги Позивача в частині стягнення пені та 3% річних за Договором №05-04/63 від 20.04.2018 судом відхиляються.

Твердження Відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву, щодо того, що Позивач не надав актів виконаних робіт по оплаті орендних платежів за Договором №18/2017 від 28.02.2017, судом не приймаються, тому що ч. 5 ст. 762 Цивільного кодексу України встановлює, що плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором. В умовах Договору №18/2017 не передбачається складання актів виконаних робіт по оплаті орендних платежів, проте встановлено обов`язок орендаря щомісячно перераховувати орендодавцеві встановлену договором орендну плату. Відповідач не надав доказів, які б свідчили про те, що він дійсно здійснював обов`язкові платежі за зазначений період в порядку та відповідно до умов договору.

Водночас, суд враховує доводи Відповідача, щодо того, що Позивач не надав актів прийому-передачі наданих послуг за Договором №05-04/63 від 20.04.2018 та рахунків на оплату послуг, оскільки умови договору передбачають обов`язковість складання актів прийому-передачі наданих послуг та виставлення рахунків з метою підтвердження факту надання послуг та їх обсягу для здійснення розрахунків.

Твердження Позивача, викладені в відповіді на відзив, повторюють доводи позовної заяви.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст. 76-79 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За приписами ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідач не надав жодних доказів, які б підтвердили факт оплати Відповідачем орендних платежів у відповідності до вимоги п. 5.6. Договору №18/2017, водночас Позивач не надав жодних доказів передбачених п. 2.7., 2.8., та 2.9. Договору №05-04/63 або будь - яких інших, які б підтвердили той факт, що Відповідачем були спожиті комунальні послуги у визначений Позивачем період, проте не було здійснено оплати таких житлово-комунальних послуг.

Стаття 74 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За таких обставин, оцінивши подані докази, які досліджені судом, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Витрати позивача по сплаті судового збору відповідно до положень ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 13, 73, 74, 75, 76, 86, 129, 232, 236-242, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов Комунальної установи «Управління спільною власністю територіальних громад» Закарпатської обласної ради до Державного підприємства Міністерства внутрішніх справ України про стягнення 15 721, 05 грн задовольнити частково.

2. Стягнути з Державного підприємства Міністерства внутрішніх справ України (01103, м. Київ, проїзд Військовий, буд. 8; ідентифікаційний код: 32248749) на користь Комунальної установи «Управління спільною власністю територіальних громад» Закарпатської обласної ради (88000, м. Ужгород, пл. Ш.Петефі, буд. 14; ідентифікаційний код: 33165909) основний борг у розмірі - 6 825 (шість тисяч вісімсот двадцять п`ять) грн 40 коп, пеню у розмірі - 1 127 (одна тисяча двадцять сім) грн 69 коп, 3% річних у розмірі - 105 (сто п`ять) грн 44 коп. та судовий збір у розмірі - 984 (дев`ятсот вісімдесят чотири) грн 69 коп.

3. В задоволенні інших позовних вимог, в частині стягнення іншої частини основного боргу у розмірі - 6 452, 75 грн, пені у розмірі - 974, 64 грн та 3% річних у розмірі - 92, 82 грн, відмовити

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 05.12.2019.

Суддя Г.П. Бондаренко