ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" грудня 2019 р. Справа№ 927/653/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Сітайло Л.Г.

суддів: Андрієнка В.В.

Буравльова С.І.

за участю секретаря судового засідання Бовсунівської Л.О.

Представники сторін:

від позивача Григоренко В.О.

від відповідача не з`явився

від третіх осіб 1,2 не з`явились

розглянувши апеляційну скаргу Приватного підприємства "ЯВІР-2000"

на рішення Господарського суду Чернігівської області від 25.09.2019

у справі №927/653/19 (суддя В.В. Шморгун)

за позовом Приватне підприємство "ЯВІР-2000"

до Комунального підприємства "АТП-2528" Чернігівської міської ради

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Товариство з додатковою відповідальністю "Міжнародна страхова компанія"

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: ОСОБА_1

про стягнення 23549,53 грн,

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство "ЯВІР-2000" звернулось до суду з позовом до Комунального підприємства "АТП-2528" Чернігівської міської ради, у якому позивач просить стягнути з відповідача матеріальну шкоду, завдану внаслідок ДТП, у розмірі 23549,53 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась з вини водія відповідача та на транспортному засобі, що належить відповідачу, автомобілю позивача завдано матеріальну шкоду. Сума понесених витрат на відновлення пошкодженого автомобіля складає 68433,38 грн. Страховик відповідача - Товариство з додатковою відповідальністю "Міжнародна страхова компанія" виплатив позивачу страхове відшкодування у розмірі 46833,85 грн. На підставі ст. 1187, 1194 Цивільного кодексу України, Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" позивач просить стягнути з відповідача різницю між понесеними витратами на відновлення пошкодженого автомобіля та отриманим страховим відшкодуванням, а також суму франшизи, загальний розмір яких становить 23549,53 грн.

Рішенням Господарського суду Чернігівської області від 25.09.2019 по справі №927/653/19 в задоволенні позовних вимог відмовлено в повному обсязі.

Ухвалюючи зазначене рішення, місцевий господарський суд дійшов висновку, що пред`явлення вимоги щодо відшкодування різниці між понесеними витратами та отриманими страховим відшкодуванням у розмірі 21549,53 грн саме до власника транспортного засобу, який завдав шкоди, у даному випадку є неправомірним. Крім того, позивачем не надано суду належних і достовірних доказів, на підставі яких можливо встановити дійсний розмір витрат, понесених позивачем на відновлення автомобіля Renault Sandero внаслідок пошкоджень, завданих при ДТП.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Приватне підприємство "ЯВІР-2000" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд оскаржуване рішення скасувати та постановити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що місцевим господарським невірно застосовано положення ч.1 ст. 12, ч. 2 ст. 14, ч.2 ст. 1187, ст. 1194 Цивільного кодексу України, оскільки відповідно до зазначених норм позивач, як потерпіла особа, як кредитор має право на власний розсуд обрати спосіб захисту своїх прав. Також, апелянт зазначає, що останній надав до суду належні докази на підтвердження позовних вимог, проте, місцевий господарський суд не надав їм належної оцінки.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.11.2019 справу №927/653/19 призначено до розгляду на 04.12.2019.

02 грудня 2019 року від відповідача, через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду, надійшов відзив на апеляційну скаргу.

В судовому засіданні 04.12.2019 року представник позивача надав усні пояснення по суті спору, відповів на запитання суду, просив задовольнити апеляційну скаргу. Представники відповідача та третіх осіб в судове засідання не з`явились, про причини неявки суд не повідомили.

Згідно з п. 11, ст. 270 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, стосовно якого немає відомостей щодо його повідомлення про дату, час і місце судового засідання, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки будуть визнані судом поважними.

Відповідно до п. 12, ст. 270 Господарського процесуального кодексу України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Таким чином, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Враховуючи те, що наявні матеріали справи є достатніми для всебічного, повного і об`єктивного розгляду справи, а також беручи до уваги, що представники сторін повідомлені про дату час та місце розгляду справи належним чином, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу у відсутності представників відповідача та третіх осіб.

Відповідно до ст. 269, ч. 1 ст. 270 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. У суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження, з урахуванням особливостей, передбачених при перегляді справ в порядку апеляційного провадження.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши наявні матеріали справи у повному обсязі, перевіривши повноту встановлення обставин справи та їх юридичну оцінку, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вислухавши пояснення представників сторін, суд апеляційної інстанції встановив наступне.

Відповідно до постанови Деснянського районного суду м. Чернігова від 28.03.2019 у справі №750/2780/19, 11 березня 2019 о 08 год. 40 хв. ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки "ЗИЛ 433362-КО-431" номерний знак НОМЕР_1 та рухаючись заднім ходом, в м. Чернігові по вул. Доценка 2 не переконався, що це буде безпечним та не звернувся за допомогою до сторонніх осіб, внаслідок чого трапилось зіткнення з автомобілем марки "Рено Сандеро" номерний знак НОМЕР_2 . В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Внаслідок порушення пункту 10.9 Правил дорожнього руху України, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340,00 грн.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 транспортний засіб Renault Sandero, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , рік випуску - 2017, зареєстрований за ПП "ЯВІР-2000".

Згідно з наказом ПП "ЯВІР-2000" від 06.03.2019 №4 ОВД вказаний службовий автомобіль закріплений за водієм ОСОБА_2 .

Місцевим господарським судом встановлено, що на момент скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність за шкоду, заподіяну майну третіх осіб внаслідок експлуатації транспортного засобу ЗИЛ 43362, номерний знак НОМЕР_1 , який належить КП "АТП-2528" Чернігівської міської ради, будь-якою особою, яка експлуатує його на законних підставах, відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК/8520019 (далі - Поліс №АК/8520019), застрахована ТДВ "Міжнародна страхова компанія".

В зв`язку з настанням страхового випадку, позивач звернувся до страховика відповідача - ТДВ "Міжнародна страхова компанія" з заявою від 25.03.2019 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП.

Платіжним дорученням №4200 від 08.05.2019 ТДВ "Міжнародна страхова компанія" перерахувало ПП "ЯВІР-2000" страхове відшкодування у розмірі 46883,85 грн (сума страхового відшкодування визначена страховиком із вартості відновлювального ремонту, з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу транспортного засобу, яка зменшена на суми франшизи та податку на додану вартість).

Відповідно до платіжного доручення №21 від 28.05.2019 відповідач перерахував позивачу 2000,00 грн, що становить суму франшизи.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що загальна сума понесених ним витрат на відновлення автомобіля, пошкодженого внаслідок ДТП, становить 68433,38 грн, з яких 41928,00 грн вартість матеріалів та 26505,38 грн - вартість ремонтних робіт.

Згідно зі ст. 979 Цивільного кодексу України, за договором страхування страховик зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України "Про страхування" договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання, у разі настання страхового випадку, здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Згідно з ч. 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні, в межах суми страхового відшкодування, виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" порядку.

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (ст. 3 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів").

Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання, бере на себе, у межах суми страхового відшкодування, виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди.

Крім того, за змістом ст. 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у випадку виплати страхового відшкодування безпосередньо страхувальнику, виплата здійснюється без податку на додану вартість, який повертається страхувальнику після надання документів про оплату запчастин/відновлюваного ремонту на суму, що включає податок на додану вартість, в межах суми страхового відшкодування. У разі, якщо страхові суми не перераховуються безпосередньо потерпілим, а спрямовуються на придбання у платника податку на додану вартість послуг по ремонту, заміщенню, відтворенню застрахованого об`єкта, які мають бути використані в процесі його ремонту, то розрахунок суми виплати на таке придбання здійснюється з урахуванням сум податку на додану вартість, які включаються до вартості й виділяються окремим рядком.

Так, сума податку на додану вартість, входить до заявленої позивачем до стягнення суми, а тому повинна відшкодовуватись страховиком відповідача після надання документів про оплату запчастин/відновлюваного ремонту.

При цьому, розмір вказаних позивачем витрат, які він поніс на відновлення автомобіля, становить 68433,38 грн, а отже не перевищує розміру страхового відшкодування, встановленого у Полісі №АК/8520019.

Колегія суддів звертає увагу, що відповідно до правового висновку, викладеного в постанові Верховного Суду від 04.07.2018 по справі №755/18006/15-ц, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо, згідно з договором страхування або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Велика Палата Верховного Суду зазначила, що покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

При цьому, уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик, на випадок виникнення деліктного зобов`язання, бере на себе у межах суми страхового відшкодування, виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди (див. пункт 35 цієї постанови). А тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі статтями 3 і 5 вказаного Закону, реалізує право вимоги, передбачене статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування», шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Таким чином, доводи апелянта що відповідач повинен відшкодувати шкоду (різницю між понесеними витратами на відновлення пошкодженого автомобіля та отриманим страховим відшкодуванням) є необґрунтованим.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду, що позивач повинен був звернутись до страховика відповідача із заявою про виплату різниці між понесеними витратами та отриманими страховим відшкодуванням (крім франшизи), надавши при цьому необхідні документи, оскільки відповідний обов`язок з відшкодування шкоди, в межах суми страхового відшкодування, покладений саме на страховика особи, яка завдала шкоди.

Крім того, на підтвердження виконання ремонтних робіт у розмірі 26505,38 грн позивач надав рахунок-фактуру №W від 05.06.2019 на суму 26505,38 грн, наряд-замовлення автосервісу ГК "АІС" №W від 12.07.2019 на виконання робіт на суму 26505,38 грн, акт виконаних робіт №W від 12.07.2019 на суму 26505,38 грн та платіжне доручення №3268 від 08.07.2019 на суму 41486,06 грн (призначення платежу "за ремонт авто згідно рах. 25404, 26693 від 24.03.2019 у сумі 34571,72 грн, ПДВ-20% 6914,34грн.".

В той же час, зазначені документи містять розбіжності щодо вказаних у них позицій (робіт та запчастин).

Так, у рахунку фактурі від 05.06.2019 відсутні такі види робіт як мийка, комплексна та мийка технологічна, які вказані у наряді-замовленні від 12.07.2019.

Водночас зазначені у рахунку - фактурі від 05.06.2019 види робіт відсутні у наряді-замовленні від 12.07.2019, а зазначено, окрім мийки, "сервісне обслуговування" - без розшифрування, що до нього входить.

Також, місцевим господарським судом встановлено, що в акті виконаних робіт від 12.07.2019 на суму 26505,38 грн не вказано, які саме роботи виконано, а також не зазначено, що до цієї суми включена вартість запчастин (фіксатора), яка міститься у рахунку-фактурі від 05.06.2019 та наряді-замовленні від 12.07.2019, та чи включена до цієї суми вартість мийок, зазначених у наряді-замовленні.

Страховиком відповідача вартість ремонтно-відновлювальних робіт автомобіля Renault Sandero була визначена у розмірі 8308,00 грн.

Позивач надав видаткову накладну на придбання автозапчастин на суму 41928,00 грн та платіжне доручення від 15.05.2019 №908 про сплату вказаної суми.

Відповідно до листа ТДВ "Міжнародна страхова компанія" від 06.05.2019 №1394 вартість необхідних для ремонту матеріалів та нових складників (без врахування коефіцієнту фізичного зносу) була визначена у розмірі 58948,64 грн.

Таким чином, судом встановлено, що в наданих позивачем документах щодо понесених ним витрат та розрахунку суми страхового відшкодування містяться істотні розбіжності щодо вартості ремонтних робіт та необхідних матеріалів.

При цьому, в апеляційній скарзі не надано пояснень щодо зазначених вище розбіжностей.

Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду вважає, що місцевим господарським судом повно та всебічно досліджено обставини справи та надано цим обставинам відповідну правову оцінку. Рішення Господарського суду Чернігівської області від 25.09.2019 по справі №927/653/19 відповідає фактичним обставинам справи, ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, а відтак передбачених законом підстав для зміни та скасування оскаржуваного рішення немає.

Відповідно до ст. 129 ГПК України, судовий збір за подання апеляційної скарги покладається на апелянта.

Керуючись ст.ст. 74, 129, 269, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Приватного підприємства "ЯВІР-2000" на рішення Господарського суду Чернігівської області від 25.09.2019 по справі №927/653/19 залишити без задоволення.

2.Рішення Господарського суду Чернігівської області від 25.09.2019 по справі №927/653/19 залишити без змін.

3.Матеріали справи №927/653/19 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст постанови складено 09.12.2019.

Головуючий суддя Л.Г. Сітайло

Судді В.В. Андрієнко

С.І. Буравльов