ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

26.11.19 Справа № 917/1785/16

Суддя Господарського суду Полтавської області Сірош Д. М., розглянувши матеріали скарги Товариства з обмеженою відповідальністю Техмолпром на дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Пилипчука Віталія Григоровича у справі № 917/1785/16

за позовом Торгового дому "Пальміра" дочірнього підприємства "Палма груп С.А." (Швейцарія)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Техмолпром"

про стягнення суми основного боргу, річних, пені та інфляційних

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Полтавської області від 15.12.2016 задоволено позов Торгового дому "Пальміра" дочірнього підприємства компанії "Палма груп С.А." (Швейцарія). Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Техмолпром", 37300, Полтавська область, м. Гадяч, вул. Будька, 47 на користь Торгового дому "Пальміра" дочірнього підприємства компанії Палма груп С. А. (Швейцарія), 65031, Одеська область, Біляївський район, 1665 км автошляху Санкт-Петербург-Київ-Одеса, р/р НОМЕР_1 в ПАТ Банк Восток, - 758 543,43 грн основного боргу, 13620,85 грн 3% річних, 116 270,73 грн пені, 28430,84 грн інфляційних, 13752,99 грн судового збору.

07.03.2017 на виконання зазначеного рішення Господарським судом Полтавської області видано відповідний наказ.

01.11.2019 боржник - Товариство з обмеженою відповідальністю "Техмолпром" звернулося в суд зі скаргою на дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Пилипчука Віталія Григоровича у справі № 917/785/16, в якій просить суд:

визнати неправомірними дії приватного виконавця Пилипчука Віталія Григоровича (виконавчий округ місто Київ) щодо відкриття 23.10.2019 виконавчого провадження № 60405347 за заявою Торгового дому "Пальміра" дочірнього підприємства компанії Палма груп С.А. (Швейцарія) про примусове виконання наказу Господарського суду Полтавської області від 07.03.2017 № 917/1785/16 про стягнення грошових коштів з ТОВ Техмолпром та вчинення примусових виконавчих дій в межах вказаного виконавчого провадження;

визнати неправомірними та зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Пилипчука Віталія Григоровича (виконавчий округ місто Київ) скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 60405347 від 23.10.2019, постанову від 23.10.2019 про арешт коштів боржника, постанову від 24.10.2019 про арешт майна боржника, постанову від 24.10.2019 про розшук майна боржника, винесених в межах виконавчого провадження ВП № 60405347.

15.11.2019 від приватного виконавця Пилипчука В. Г. надійшли заперечення (вх. № 12586). В обґрунтування своєї позиції приватний виконавець зазначає про пропуск строку на оскарження постанов відповідно до приписів статті 341 Господарського процесуального кодексу України. Також вказує на те, що боржник - ТОВ Техмолпром має майно на території виконавчого округу приватного виконавця Пилипчука В. Г. місто Київ, а саме: грошові кошти в розмірі 697,50 грн на рахунках, відкритих у банківській установі АТ ОТП Банк, юридична адреса якого є: місто Київ. Крім того вказує, що виявлення майна, а саме: грошових коштів боржника без відкриття провадження у справі є неможливим та таким, що порушує статтю 48 Закону України Про виконавче провадження, статтю 62 Закону України Про банки і банківську діяльність, статтю 21 Закону України Про інформацію. До того ж приватний виконавець зазначає, що на момент надходження заяви про відкриття виконавчого провадження були відсутні підстави, передбачені пунктом 4 статті 4 Закону України Про виконавче провадження для повернення виконавчого документу.

Як зазначає боржник, 29.10.2019 ТОВ Техмолпром з пошуку в Автоматизованій системі виконавчих проваджень в мережі Інтернет дізналось про відкриття приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Пилипчуком Віталієм Григоровичем виконавчого провадження № 60405347 щодо ТОВ Техмолпром.

29.10.2019 ТОВ Техмолпром звернулось до приватного виконавця Пилипчука Віталія Григоровича з заявою про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження та ознайомилось з матеріалами виконавчого провадження № 60405347.

Боржник вважає безпідставними, протиправними та незаконними рішення та дії Приватного виконавця щодо відкриття вказаного виконавчого провадження та вчинення в його межах відповідних виконавчих дій, зважаючи на наступне.

Так, стягувач 23.10.2019 звернувся до Приватного виконавця Пилипчука В. Г. з заявою про відкриття виконавчого провадження з виконання наказу Господарського суду Полтавської області № 917/1785/16 від 07.03.2017, в якій зазначив розрахункові рахунки боржника, що були відкриті в AT Укрексімбанк. АТ ОТП Банк та АТ Райффайзен Банк Аваль у місті Києві. Прохання відкрити відповідне виконавче провадження, адресоване Приватному виконавцю, професійна діяльність якого поширюється виключно на виконавчий округ м. Києва, стягувач мотивував наявністю у боржника розрахункових рахунків у вказаних банках у м. Києві, що, на його думку, відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 10.09.2018 у справі № 905/3542/15.

Разом з тим, будь-яких документів чи підтверджень в обґрунтування викладеної інформації стягувачем надано не було.

Згідно з інформацією з Єдиного реєстру приватних виконавців приватний виконавець Пилипчук Віталій Григорович уповноважений здійснювати діяльність на території виконавчого округу місто Київ.

Як вбачається з матеріалів справи, боржник зареєстрований в місті Гадяч, Полтавської області, діяльності на території міста Києва не здійснює, будь-якого майна на території міста Києва не має (довідка про відсутність майна та копія виписки з ЄДРПОУ додаються). Приватний виконавець має доступ електронних державних баз даних та реєстрів і йому відома зазначена інформація.

За таких обставин, як вважає боржник, приватний виконавець не мав законних підстав для відкриття та вчинення виконавчих дії щодо Товариства з обмеженою відповідальністю "Техмолпром".

Крім того отримавши у місті Києві від стягувача заяву про відкриття виконавчого провадження щодо боржника, який знаходиться і здійснює діяльність у Полтавській області, приватний виконавець виконавчого округу м. Києва нехтуючи прямими приписами Закону України Про виконавче провадження, в частині обов`язковості відкриття виконавчих проваджень виключно за результатом проведення ним перевірки, наданої Стягувачем інформації про боржника, й не встановивши факт наявності боржника або його майна на території, на яку поширюється його компетенція й повноваження, 23.10.2019 відкрив виконавче провадження ВП № 60405347, в межах якого відразу виніс постанову про стягнення з боржника основної винагороди, витрат на вчинення виконавчих дій, та в той же день - 23.10.2019 виніс постанову про арешт коштів боржника, направивши її на адреси вказаних банків, а 24.10.2019 виніс постанови про арешт майна та розшук майна боржника.

При розгляді скарги суд виходив з наступного.

Як передбачено статтею 124 Конституції України та статтею 326 Господарського процесуального кодексу України, судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України і виконуються в порядку, визначеному Законом України "Про виконавче провадження".

Законом України "Про виконавче провадження" регламентовано порядок та особливості проведення кожної стадії (дії) виконавчого провадження і відповідних дій приватних виконавців.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Стаття 5 Закону України "Про виконавче провадження" передбачає, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Пункт 1 частини 2 статті 18 Закону Про виконавче провадження передбачає, що виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусової о виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до статті 3 Закону Україні "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" завданням органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень, примусове виконання яких передбачено Законом.

За приписами пункту 10 частини 4 статті 4 Закону України "Про виконавче провадження виконавчий документ повертається стягувану органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.

Відповідно до частини 2 статті 24 Закону України Про виконавче провадження приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника.

Обов`язок Приватного виконавця здійснити перевірку інформації про наявність майна боржника при визначенні місця виконання рішення закріплений в частині 5 статті 24 Закону Про виконавче провадження. Відповідно до зазначеної статті, у разі необхідності проведення перевірки інформації про наявність боржника чи його майна або про місце роботи на території, на яку не поширюється компетенція державного виконавця, державний виконавець доручає проведення перевірки або здійснення опису та арешту майна відповідному органу державної виконавчої служби. Для проведення перевірки інформації про наявність боржника чи його майна або про місце роботи в іншому виконавчому окрузі приватний виконавець має право вчиняти такі дії самостійно або залучати іншого приватного виконавця на підставі договору про уповноваження на вчинення окремих виконавчих дій, типова форма якого затверджується Міністерством юстиції України.

За змістом статті 26 цього ж Закону, виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Відповідно до статті 93 Цивільного кодексу України місцезнаходженням юридичної особи є фактичне місце ведення діяльності чи розташування офісу, з якого проводиться щоденне керування діяльністю юридичної особи (переважно знаходиться керівництво) та здійснення управління і обліку.

В даному випадку Приватному виконавцю було відоме місце реєстрації та здійснення господарської діяльності боржника (м. Гадяч Полтавської області), оскільки останнє вказане стягувачем у його заяві.

Крім того Приватний виконавець має доступ до електронних державних баз даних та реєстрів і він мав можливість перевірити як факт місця реєстрації боржника так і факт наявності чи відсутності у нього майна в м. Києві.

Відповідно до пункту 10 частини 4 статті 4 Закону України Про виконавче провадження виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.

Однак Приватний виконавець Пилипчук В. Г., порушуючи вимоги частини 2 статті 24 Закону Про виконавче провадження, не провів на момент розгляду заяви стягувача обов`язкову перевірку відомостей про боржника, а відразу відкрив виконавче провадження на підставі неперевіреної та недостовірної інформації.

Тобто, на момент відкриття вказаного виконавчого провадження, зазначені стягувачем у його заяві відомості про наявність у боржника майна на території м. Києва, були лише неперевіреними припущеннями, а відтак Приватний виконавець Пилипчук В. Г. не знав і не міг знати на момент відкриття виконавчого провадження про наявність чи відсутність майна боржника в м. Києві.

Представником боржника під час ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження - 29.10.2019 встановлено факт відсутності будь - яких відомостей відносно майна ТОВ Техмолпром, що надаються органами державної влади - тримачами та розпорядниками відповідної інформації у відповідях на відповідні запити державних та приватних виконавців. Відповідні запити Приватний виконавець направив на адреси банків 23.10.2019, тобто в день коли відкрив виконавче провадження та виніс постанову про накладення арешту на кошти боржника.

Крім того, відповідно до пункту 4 частини 2 статті 23 Закону України Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів відомості про виконавчий округ, на території якого приватний виконавець здійснює свою професійну діяльність містяться у Єдиному реєстрі приватних виконавців України.

Згідно з інформацією з Єдиного реєстру приватних виконавців України Приватний виконавець уповноважений здійснювати свою професійну діяльність виключно на території виконавчого округу місто Київ, маючи зареєстровану адресу свого офісу в м. Києві по вулиці Дмитрівська (Шевченківський р-н), 35 В, що підтверджується доданим до даної скарги викопіюванням з Єдиного реєстру приватних виконавців.

При цьому, Витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань свідчить, що місцезнаходженням ТОВ Техмолпром є місто Гадяч, Полтавська область ().

Матеріали справи не містять доказів на підтвердження місцезнаходження боржника - ТОВ Техмолпром, та/або його філій, представництв у місті Києві, або доказів на підтвердження наявності у місті Києві зареєстрованого за боржником майна.

В якості доказу на підтвердження наявності грошових коштів на рахунку боржника приватний виконавець подав незасвідчену, нечитабельну копію листа (а. с. 87).

Згідно з частиною 2 статті 91 Господарського процесуального кодексу України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством (частина 4 статті 91 Господарського процесуального кодексу України).

Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу.

Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення (частина 5 статті 91 Господарського процесуального кодексу України).

Пунктом 5.27 Уніфікованої системи організаційно-розпорядчої документації (Вимоги до оформлювання документів ДСТУ 4163-2003) встановлено, що відмітку про засвідчення копії документа складають зі слів "Згідно з оригіналом", назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії.

З огляду на викладене зазначений лист не є достовірним доказом в розумінні статті 78 Господарського процесуального кодексу України та не набуває юридичної сили документу.

При цьому приватний виконавець обґрунтовує неможливість перевірки відповідних відомостей до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, зокрема, нормами статті 48 Закону України Про виконавче провадження, стаття 62 Закону України Про банки і банківську діяльність.

Однак суд вважає відповідні посилання необґрунтованими з огляду на наступне.

По-перше частина 8 статті 48 Закону України Про виконавче провадження містить припис відповідно до якого виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. Разом з тим, стаття 48 Закону регулює питання порядку звернення стягнення на кошти та інше майно боржника, тобто регламентує порядок дій приватного виконавця при виконанні ним такої виконавчої дії як звернення стягнення. Дана стаття не встановлює порядок вчинення приватним виконавцем дій під час відкриття виконавчого провадження, а отже на даній стадії не підлягає до застосування.

По-друге, твердження апелянта про обов`язок виконавця в будь-якому випадку відкрити виконавче провадження, а вже потім здійснювати відповідні перевірки спростовується, пунктом 10 частини 4 статті 4 Закону України Про виконавче провадження, якою встановлено, що виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.

По-третє, згідно з приписами статті 26 Закону України Про виконавче провадження виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, вимоги до якого встановлені статтею 4 Закону України Про виконавче провадження .

Так, у виконавчому документі зазначаються (стаття 4 Закону): 1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; 2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; 4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); 5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; 6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); 7) строк пред`явлення рішення до виконання.У виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема місце роботи боржника - фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів зв`язку та адреси електронної пошти.

Наведене свідчить, що зазначення місцезнаходження боржника-юридичної особи є обов`язковою вимогою при оформленні виконавчого документу.

Отже обов`язок виконавця, передбачений частиною 5 стаття 26 Закону України Про виконавче провадження, винести, не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа, постанову про відкриття виконавчого провадження, залежить від права приватного виконавця прийняти цей виконавчий документ до виконання.

По-четверте, право стягувача (частина 3 статті 26 Закону) зазначити у заяві про примусове виконання рішення відомості, що ідентифікують боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення (рахунок боржника, місце роботи чи отримання ним інших доходів, конкретне майно боржника та його місцезнаходження тощо), рахунки в банківських установах для отримання ним коштів, стягнутих з боржника, суми яка частково сплачена боржником за виконавчим документом, за наявності часткової сплати, - є підставою для накладання виконавцем негайно після відкриття виконавчого провадження арешту на кошти боржника, як це зазначено у частині 7 статті 26 Закону України Про виконавче провадження, але не є підставою для зміни місця виконання виконавчого документу.

По-п`яте, відповідно до частини 6 статті 62 Закону України Про банки і банківську діяльність інформація щодо юридичних та фізичних осіб, яка містить банківську таємницю, розкривається банками органам державної виконавчої служби, приватним виконавцям на їхню письмову вимогу з питань виконання рішень судів та рішень, що підлягають примусовому виконанню відповідно до Закону України Про виконавче провадження, стосовно наявності та/або стану рахунків боржника, руху коштів та операцій на рахунках боржника за конкретний проміжок часу, а також про інформацію щодо договорів боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком.

Суд зазначає, що вказана стаття не ставить в залежність надання інформації по рахункам боржника від наявності відкритого виконавчого провадження. Вказана стаття надає можливість приватному виконавцю отримати відповідну інформацію стосовно питань виконання рішень судів відповідно до закону України Про виконавче провадження. До кола питань, що можуть виникати при виконанні рішень судів належить, в тому числі, питання відкриття виконавчого провадження приватним виконавцем у відповідності до вимог територіальної юрисдикції. А отже, відповідні посилання приватного виконавця зроблені на довільному тлумаченні норм чинного законодавства та є необґрунтованими.

Також слід зазначити, що Постановою про розшук майна боржника від 24.10.2019 приватний виконавець оголосив в розшук майно боржника - транспортні засоби марки VOLKSWAGEN, реєстраційні номери НОМЕР_2 і ВІ0052ВX та постановив копію постанови направити до поліції для виконання, незважаючи на те, що реєстрацію вказаних транспортних засобів здійснено в Полтавській області.

Враховуючи викладене, у Приватною виконавця Пилипчука В. Г., який здійснює свою професійну діяльність на території міста Києва, були відсутні будь-які законні підстави щодо відкриття виконавчого провадження № 60405347 та вчинення ним будь-яких виконавчих дій відносно ТОВ Техмолпром - юридичної особи, яка зареєстрована, фактично знаходиться, здійснює діяльність та активи якої розташовані на території Полтавської області.

Відповідно до статті 343 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Враховуючи той факт, що приватний виконавець безпідставно 23.10.2019 відкрив виконавче провадження та розпочав вчиняти дії з примусового виконання наказу Господарського суду Полтавської області № 917/1785/16 від 07.03.2017, суд дійшов висновку про задоволення скарги.

Керуючись статтями 234, 342, 343 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Техмолпром" на дії приватного виконавця Пилипчука Віталія Григоровича (виконавчий округ місто Київ) задовольнити.

Визнати неправомірними дії приватного виконавця Пилипчука Віталія Григоровича (виконавчий округ місто Київ) щодо відкриття ним 23.10.2019 виконавчого провадження № 60405347 за заявою Торгового дому «Пальміра» ДП компанії «Палма Груп С. А.» (Швейцарія) про примусове виконання наказу Господарського суду Полтавської області від 07.03.2017 № 917/1785/16 про стягнення грошових кошів з ТОВ «Техмолпром» та вчинення примусових виконавчих дій в межах вказаного виконавчого провадження;

визнати неправомірними та зобов`язати приватного виконавця Пилипчука Віталія Григоровича (виконавчий округ місто Київ) скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 60405347 від 23.10.2019, постанову від 23.10.2019 про арешт коштів боржника; постанову від 24.10.2019 про арешт майна боржника; постанову від 24.10.2019 про розшук майна боржника, винесені в межах виконавчого провадження ВП № 60405347.

Копію ухвали направити учасникам процесу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом 10 днів з дня підписання.

Ухвала підписана 02.12.2019.

Згідно з статтею 257 Господарського процесуального кодексу України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до пункту 17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя Д. М. Сірош