РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

05.12.2019Справа № 910/13562/19

Суддя господарського суду міста Києва Бойко Р.В., розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовом Комунального закладу Київської обласної ради "Київська обласна клінічна лікарня"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Київцентртепло"

про стягнення 69 254,42 грн.,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2019 року Комунальний заклад Київської обласної ради "Київська обласна клінічна лікарня" (надалі - "Заклад") звернувся до господарського суду міста Києва із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Київцентртепло" (надалі - "Товариство") про стягнення 69 254,42 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем не виконано своїх зобов`язань з внесення орендних платежів за користування у період з 01.01.2017 по 19.09.2018 орендованим згідно Договору оренди рухомого майна, що перебуває в спільній власності територіальних громад сіл, селищ, міст Київської області №27/10 від 27.10.2014 майном, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість з орендної плати у розмірі 69 254,42 грн.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 02.10.2019 за вказаним позовом відкрито провадження у справі №910/13562/19; вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін; встановлено учасникам справи строки для подання заяв по суті справи.

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Згідно приписів ч. 7 ст. 120 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Вказана ухвала суду від 02.10.2019 була надіслана відповідачу 04.10.2019 рекомендованим листом, що підтверджується відтиском печатки про відправлення на зворотному боці ухвали, на адресу місцезнаходження відповідача, вказану у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: 01054, м. Київ, вул. Дмитрівська, буд. 18/24.

Однак, поштове відправлення не було вручено відповідачу та було повернуто на адресу суду 17.10.2019 з визначенням відділенням поштового зв`язку в якості причини такого повернення: "інші причини, що не дали змоги виконати обов`язки щодо пересилання поштового відправлення", що підтверджується довідкою відділення поштового зв`язку від 10.10.2019 на відповідному конверті.

При цьому, будь-яких інших адрес можливого місцезнаходження відповідача позивачем повідомлено не було, матеріали справи не містять, а судом, як на момент відкриття провадження у справі, так і на момент отримання повернутого поштового відправлення, за допомогою наявних ресурсів, вставлено не було.

В той же час, приймаючи дане рішення та перевіряючи реквізити відповідача, судом за допомогою он-лайн сервісу отримання відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань було встановлено, що наразі адресою місцезнаходження відповідача є: м. Київ, вул. Мечникова, буд. 2, а відповідні зміни було зареєстровано в реєстрі 03.12.2019.

За наведеного суд вважає, що неотримання судової повістки (листа з ухвалою суду) відповідачем та повернення її до суду з поміткою "повернута відправнику через інші причина, що не дали змоги виконати обов`язки щодо пересилання поштового відправлення" є виключно наслідками волевої поведінки відповідача у формі певної бездіяльності щодо своєчасного повідомлення своїх контрагентів про обставини зміни місцезнаходження та можливих шляхів отримання кореспонденції, що виключає можливість обтяження іншого учасника спору порушенням строків його розгляду.

Тобто, суд не вбачає правових підстав для подальшого відкладення розгляду даної справи з порушенням встановлених процесуальним законодавством строків виключно з підстав виявлення зміни адреси місцезнаходження учасника за два дні до винесення рішення, в той час, як виконання обов`язку з належного повідомлення такого учасника справи про існування даної справі здійснювалося за чинною на момент відкриття провадження у справі адресою.

За таких обставин, справа підлягає вирішенню за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва встановив наступне.

27.10.2014 між Комунальним закладом Київської обласної ради "Київська обласна клінічна лікарня" (орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Київцентртепло" (орендар) укладено договір оренди рухомого майна, що перебуває в спільній власності територіальних громад сіл, селищ, міст Київської області №27/10 (надалі - "Договір"), відповідно до умов п. 1.1 якого в редакції додаткової угоди №01/15 від 01.11.2015 погоджено, що орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування окреме визначене майно: фільтраційний бак - інвентарний №11300127; фільтраційний бак - інвентарний №11300128; фільтраційний бак - інвентарний №11300129; солерозчинник - інвентарний №11300130; насос циркуляційний - інвентарний №1310017; насос циркуляційний - інвентарний №10420025; насос циркуляційний - інвентарний №10410010; насос циркуляційний (насос поживний) - інвентарний №10420086; насос циркуляційний (гарячого водопостачання) - інвентарний №104110002; насос підживлюючий - інвентарний №1135475; циркуляційний насос (поживний) - інвентарний 11300131; димосос - інвентарний №10420091; димосос - інвентарний №10420092; котел опалювальний ТВГ 8 М - інвентарний №; економайзер р28 ДТА- інвентарний №; котел паровий ДКВР 4/13 - інвентарний №; котел паровий ДКВР 4/13 - інвентарний №, яке розташовано в окремій будівлі (котельня), за адресою: 04107, м. Київ, вул. Багговутівська, 1.

У пункті 2.1 Договору вказано, що орендар вступає у строкове платне користування майном у термін, вказаний у Договорі, але не пізніше дати підписання сторонами цього Договору та акта приймання-передачі майна.

Згідно із п. 3.1 Договору, в редакції додаткової угоди №1 від 01.10.2015, орендна плата визначається відповідно до пункту 6 Методики розрахунку та порядку використання плати за оренду майна, що перебуває у спільній власності територіальних громад, сіл, селищ, міст Київської області, затвердженої рішенням Київської обласної ради від 28.11.2013 №702-35-VI, та становить 5 481,88 грн. з ПДВ за кожний місяць.

Пунктом 3.2 Договору встановлено, що орендна плата перераховується орендарем у розмірі 100% на розрахунковий рахунок орендодавця щомісячно не пізніше 15 числа наступного дня.

За змістом п. 10.1 Договору цей договір укладено строком на 2 роки і 360 днів, що діє з 27.10.2014 по 26.09.2017 включно.

На виконання Договору позивач передав, а відповідач прийняв в користування об`єкт оренди, про що було складено акт приймання-передачі майна від 27.10.2014.

За період користування відповідачем орендованим згідно Договору майном протягом березня 2017 року - вересня 2018 року між сторонами було складено та підписано акти здачі-прийому виконаних робіт за кожний місяць окремо, згідно яких підтверджено факт користування відповідачем орендованим обладнанням та визначено вартість цього.

01.10.2018 між сторонами було складено та підписано акт звіряння взаємних розрахунків за період: 01.01.2017 - 01.10.2018 за Договором, згідно якого визначено, що станом на 01.10.2018 заборгованість Товариства на користь Закладу за користування орендованим згідно Договору майном становить 69 254,42 грн.

Спір у справі виник у зв`язку із неналежним, на думку позивача, виконанням відповідачем зобов`язання по сплаті орендних платежів за користування орендованим згідно Договору майном у період з 01.03.2017 по 19.09.2018.

Договір є договором оренди, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 58 Цивільного кодексу України та Глави 30 Господарського кодексу України.

Вказаний договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань, а саме майново-господарських зобов`язань згідно ст. ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст. ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Згідно із ч. 1 ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Матеріалами справи (актом приймання-передачі майна та актами здачі-прийому виконаних робіт) підтверджується факт передачі майна в оренду відповідачу та користування останнім ним у спірний період (березень 2017 року - вересень 2018 року).

Відповідно до ч. 1 ст. 763 Цивільного кодексу України договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Згідно із п. 10.1 Договору цей договір укладено строком на 2 роки і 360 днів, що діє з

27.10.2014 по 26.09.2017 включно.

Статтею 764 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

Пунктом 10.4 Договору визначено, що для продовження терміну дії Договору орендар за 1 місяць до закінчення строку договору подає своє письмове звернення для отримання погодження у встановленому порядку.

Матеріали справи не містять належним чином оформлених у відповідності до наведених положень, в межах встановлених строків, як заперечень орендодавця щодо продовження користування відповідачем орендованим згідно Договору майном після 26.09.2017, так і звернень орендаря до вказаної дати щодо отримання погодження продовження терміну дії Договору.

В той же час, наявні в матеріалах справи акти здачі-прийому виконаних робіт за березень 2017 року - вересень (по 19 вересня) 2018 року та акт звіряння взаємних розрахунків за період: 01.01.2017 - 01.10.2018 за Договором, що підписані повноважними представниками та скріплені печатками сторін вказують на фактичне схвалення сторонами продовження дії Договору після вказаної дати.

Відповідно до ч. 1 ст. 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Згідно ч. 3 ст. 285 Господарського кодексу України визначено, що одним із основних обов`язків орендаря є внесення орендної плати своєчасно і в повному обсязі.

Частинами 1, 4 ст. 286 Господарського кодексу України визначено, що орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Отже, з урахуванням положень ст. 530 Цивільного кодексу України, враховуючи приписи п. 3.2 Договору виконання відповідачем грошового зобов`язання по сплаті орендних платежів за користування орендованим згідно Договору майном мало здійснюватися щомісячно не пізніше 15 числа наступного місяця.

Із наявних в матеріалах справи документів вбачається, що за спірний період (01.03.2017-19.09.2018) відповідач був зобов`язаний сплатити оренду плату у розмірі 69 254,42 грн., що визнано ним в акті звіряння взаємних розрахунків за період: 01.01.2017 - 01.10.2018 за Договором, однак, доказів погашення такої заборгованості матеріали справи не містять.

Відтак, матеріалами справи належним чином підтверджується існування у відповідача грошового зобов`язання перед позивачем по сплаті заборгованості за орендними платежами згідно Договору у період користування об`єктом оренди протягом 01.03.2017-19.09.2018 у розмірі 69 254,42 грн., строк виконання якого на момент звернення з позовом до суду настав.

Згідно із ч. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно із ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частинами 1 та 2 статті 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом (ч. 3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України).

Аналогічні приписи закріплені у ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідачем не надано суду доказів сплати позивачу спірної суми коштів, як і не наведено спростування розміру даної заборгованості, а позивачем з моменту відкриття провадження у справі до винесення даного рішення повідомлень щодо можливого погашення відповідачем спірної заборгованості за час вирішення даної справи не направлялося.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Товариство обставин, з якими чинне законодавство пов`язує можливість звільнення його від відповідальності за порушення зобов`язання, не наведено, а судом на підставі зібраних в матеріалах справи документів - не встановлено.

За таких обставин, позовні вимоги Закладу про стягнення з Товариства заборгованості за Договором по сплаті орендних платежів у розмірі 69 254,42 грн. є правомірними та обґрунтованими, а тому задовольняються у повному обсязі.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача у зв`язку із задоволенням позову у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ч. 1 ст. 129, ч. 2 ст. 178, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов Комунального закладу Київської обласної ради "Київська обласна клінічна лікарня" задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Київцентртепло" (01601, м. Київ, вул. Мечникова, буд. 2; ідентифікаційний код 39391808) на користь Комунального закладу Київської обласної ради "Київська обласна клінічна лікарня" (04107, м. Київ, вул. Багговутівська, буд. 1; ідентифікаційний код 01993701) заборгованість у розмірі 69 254 (шістдесят дев`ять тисяч двісті п`ятдесят чотири) грн. 42 коп. та судовий збір у розмірі 1 921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) грн. 00 коп. Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Відповідно до п.17.5 ч.1 ПЕРЕХІДНИХ ПОЛОЖЕНЬ Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга подається до Північного апеляційного господарського суду або через господарський суд міста Києва.

Суддя Р.В. Бойко