ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2019 року

м. Київ

Справа № 917/119/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

головуючого - Пількова К. М., суддів: Дроботової Т. Б., Чумака Ю. Я.,

розглянув у письмовому провадженні касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Генеруюча компанія "Укрспецтепло" на постанову Східного апеляційного господарського суду від 14.08.2019 (головуючий суддя Радіонова О. О., судді Зубченко І. В., Чернота Л. Ф.) у справі Господарського суду Полтавської області за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Генеруюча компанія "Укрспецтепло" до Комунального некомерційного підприємства "Гадяцька центральна районна лікарня" Гадяцької районної ради про стягнення 410 685,00 грн,

1. Короткий зміст позовних вимог

1.1. 18.01.2019 Товариство з обмеженою відповідальністю "Генеруюча компанія "Укрспецтепло" (далі - Позивач, Товариство) звернулось до Комунального некомерційного підприємства "Гадяцька районна лікарня" Гадяцької районної ради (далі - Відповідач, Підприємство) з позовом про стягнення основного боргу у розмірі 410 685, 00 грн.

1.2. Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням Відповідачем умов договору про закупівлю теплової енергії № 46 від 19.02.2018 (далі - Договір) щодо своєчасної і повної оплати вартості наданої послуги.

2. Короткий зміст рішення суду першої інстанції

2.1. 05.06.2019 Господарський суд Полтавської області прийняв рішення, яким позов задовольнив, стягнув з Підприємства на користь Товариства 410 685, 00 грн. заборгованості.

2.2. Рішення суду мотивоване тим, що Товариство у повному обсязі виконало зобов`язання перед Підприємством, однак останнє не здійснило оплату за поставлену теплову енергію в повному обсязі, внаслідок чого виникла заборгованість, що підтверджується матеріалами справи. З цих же мотивів суд відхилив заперечення Підприємства про те, що спірна заборгованість виникла поза межами взятих сторонами на себе зобов`язань за Договором.

3. Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

3.1. 14.08.2019 Східний апеляційний господарський суд рішення Господарського суду Полтавської області від 05.06.2019 скасував; прийняв нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовив.

3.2. Приймаючи постанову, суд апеляційної інстанції виходив з того, що відповідно до актів звірки лічильників теплової енергії, які підписані представниками сторін, Відповідач використав 1412,172 Гкал, що на 217,172 Гкал більше, ніж ним було замовлено обсягів теплової енергії відповідно до пункту 1.3 Договору, в той час як умовами тендерного договору про закупівлю теплової енергії не передбачено збільшення обсягу замовленої теплової енергії, а відтак і ціни Договору, отже Позивач в односторонньому порядку збільшив обсяги теплової енергії, внаслідок чого утворилася заборгованість. При цьому докази укладення сторонами додаткових угод щодо збільшення обсягів постачання теплової енергії в матеріалах справи відсутні. Також суд апеляційної інстанції вказав на відсутність у матеріалах справи доказів на підтвердження направлення замовнику поштою або надання під розписку доданих до позовної заяви акта надання послуг №135 за 2018 рік на суму 246 542,88 грн, рахунку на оплату № 150 за 2018 рік на суму 246 542,88 грн, акта надання послуг № 156 за 2018 рік на суму 164142,12 грн, рахунку на оплату №151 за 2018 рік на суму 164142,12 грн, як передбачено пунктом 4.1 Договору. Як зазначив суд, акти наданих послуг та рахунки не містять дати їх складання, тому не зрозуміло, за який період нараховувались відповідні суми.

4. Короткий зміст вимог касаційної скарги

4.1. Позивач (Скаржник) подав касаційну скаргу, в якій просить постанову Східного апеляційного господарського суду від 14.08.2019 скасувати, рішення Господарського суду Полтавської області від 05.06.2019 залишити в силі.

5. Доводи Скаржника, викладені в касаційній скарзі

5.1. Відповідно до статті 1, частини першої статті 13, частини першої статті 19, статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони користувалися ними; факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 20.04.2016 у справі № 6-2951цс15 та Верховного Суду від 02.03.2018 у справі № 915/89/16.

Суд апеляційної інстанції зазначені законодавчі положення залишив поза увагою.

6. Узагальнений виклад позиції інших учасників справи

6.1. 15.10.2019 Відповідач подав відзив на касаційну скаргу, в якому просить скаргу залишити без задоволення, а постанову Східного апеляційного господарського суду від 14.08.2019 залишити без змін.

6.2. До спірних правовідносин не можуть бути застосовані положення Закону України "Про житлово-комунальні послуги", оскільки жодного виду послуги, яка б підпадала під ознаку житлово-комунальної в розумінні статті 15 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", Відповідачу не надавалися.

6.3. Зобов`язання сторін у цій справі виникли з Договору про закупівлю теплової енергії, який за своєю правовою природою є договором енергопостачання, укладеним відповідно до Закону України "Про публічні закупівлі", правовідносини за яким регулюються нормами Цивільного та Господарського кодексів України, що правильно застосовані судом апеляційної інстанції.

7. Встановлені судами обставини

7.1. 19.02.2018 між Позивачем (теплопостачальна організація) та Гадяцькою центральною районною лікарнею (замовник, Комунальне некомерційне підприємство "Гадяцька центральна районна лікарня" Гадяцької районної ради, що є правонаступником всіх прав та обов`язків Гадяцької центральної районної лікарні) укладено Договір, відповідно до якого теплопостачальна організація зобов`язалася протягом січня-грудня 2018 року надати замовнику послуги, зазначені в пункті 1.2 Договору, а замовник - прийняти і оплатити вартість таких послуг.

7.2. За пунктом 1.2 Договору найменування послуги (предмета закупівлі): пара, гаряча вода та пов`язана продукція - за кодом CPV за ДК 021:20-8 (далі - постачання теплової енергії).

7.3. Відповідно до пункту 1.4 Договору тариф на теплову енергію складає: з 01.01.2018 по 16.01.2018 - 1248,78 грн. за 1 (одну) Гкал з ПДВ, з 17.01.2018 по 31.12.2018 - 1313,74 грн. за 1 (одну) Гкал з ПДВ.

7.4. Згідно з пунктом 3.1 ціна Договору становить 1 546 415,80 грн, у тому числі з ПДВ 257 735,97 грн.

7.5. Оплата фактично використаної теплової енергії відповідно до пункту 4.1 Договору здійснюється в грошовій формі на підставі виставлених теплопостачальною організацією рахунків та актів виконаних робіт (приймання-передачі наданих послуг), які направляються замовнику поштою або надаються під розпис до 5 числа місяця, наступного за розрахунковим. У разі відмови замовника від отримання рахунку та (або) актів виконаних робіт (приймання-передачі наданих послуг), теплопостачальна організація здійснює відповідний запис в реєстрі видачі рахунків та (або) актів виконаних робіт (приймання-передачі наданих послуг). Оформлений таким чином документ є підставою для стягнення із замовника вартості спожитої теплової енергії.

7.6. Пунктом 4.2 Договору передбачено, що оплата здійснюється щомісячно до 15 (п`ятнадцятого) числа місяця, наступного за розрахунковим, згідно з рахунком та актом виконаних робіт (приймання-передачі наданих послуг). Оплата послуг з теплопостачання відбувається за діючими на день споживання встановленими тарифами.

7.7. Пунктом 4.6 Договору сторони погодили, що розрахунки за спожиту теплову енергію здійснюються на підставі показників приладів обліку та діючих тарифів (цін), встановлених в установленому законодавством порядку.

7.8. Згідно з підпунктом 6.1.1 пункту 6.1 Договору замовник зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати вартість наданих послуг, приймати надані послуги згідно з актами виконаних робіт (приймання-передачі наданих послуг).

7.9. За умовами підпункту 6.3.1 пункту 6.3 Договору теплопостачальна організація зобов`язана забезпечити надання послуг у строки та в обсягах, встановлених Договором.

7.10. Відповідно до підпункту 6.3.4 пункту 6.3 Договору теплопостачальна організація зобов`язана в останній день місяця забезпечити складання відповідними особами Сторін відповідно до показань приладів обліку, розміщених в котельні, Акта перевірки показань лічильників, а також розрахунку відпущеної/отриманої теплової енергії. Підписані та завірені печатками вищезазначені документи є підставою для виставлення рахунків та підписання акта приймання-передачі теплової енергії.

7.11. Теплопостачальна організація має право своєчасно та в повному обсязі отримувати плату за надані послуги (підпункт 6.4.1 пункту 6.4 Договору).

7.12. Договір набирає чинності з моменту підписання і діє до 31.12.2018 (пункт 10.1 Договору).

7.13. Позивач поставив Відповідачу теплову енергію на загальну суму 1 957 100,79 грн.

7.14. Відповідач в оплату вартості поставленої теплової енергії сплатив 1 546 415, 79 грн.

7.15. Позивач звертався до Відповідача з претензією б/н від 07.12.2018, в якій вимагав в термін до 7 календарних днів з моменту отримання претензії сплатити заборгованість в сумі 410 685,00 грн (т. 1 а. с. 133- 136). Відповідь на претензію в матеріалах справи відсутня.

7.16. Відповідно до актів звірки показників лічильників теплової енергії, які підписані представниками сторін, Відповідач використав 1412,172 Гкал, що на 217,172 Гкал більше ніж ним було замовлено обсягів теплової енергії відповідно до пункту 1.3 Договору (1412,172 Гкал - 1195 Гкал = 217,172 Гкал).

7.17. До позовної заяви Позивач також надав акт надання послуг №135 за 2018 рік на суму 246 542,88 грн, рахунок на оплату № 150 за 2018 рік на суму 246 542,88 грн, акт надання послуг № 156 за 2018 рік на суму 164142,12 грн., рахунок на оплату №151 за 2018 рік на суму 164142,12 грн.

Доказів на підтвердження направлення замовнику поштою або під розписку зазначених рахунків, а також доказів відмови заявника від отримання рахунку та (або) актів виконаних робіт Позивач не надав.

8. Позиція Верховного Суду та висновки щодо застосування норм права

8.1. Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини згідно зі статтею 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

8.2. Частина перша зазначеної статті також передбачає, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

8.3. Відповідно до частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

8.4. Як свідчать встановлені судами обставини справи, правовідносини сторін у цій справі виникли з Договору, за яким Позивач зобов`язався протягом січня-грудня 2018 року надати Відповідачу послуги з постачання теплової енергії, а Відповідач зобов`язався прийняти і оплатити вартість таких послуг, ціна яких становить 1 546 415,80 грн, у тому числі ПДВ 257 735,97 грн.

8.5. Разом з цим, встановлено, що у спірний період Відповідач використав 1 412,172 Гкал теплової енергії, що на 217,172 Гкал більше ніж ним було замовлено обсягів, що підтверджується актами звірки показників лічильників теплової енергії, підписаними представниками сторін, та не заперечується ними. У зв`язку з чим за поставлену теплову енергію Позивач нарахував 1 957 100, 79 грн, проте Відповідач здійснив оплату у розмірі 1 546 415,79 грн.

8.6. Скасовуючи рішення місцевого господарського суду та відмовляючи у задоволенні позовних вимог про стягнення вартості несплаченої частини поставленої теплової енергії, суд апеляційної інстанції виходив з того, що умовами тендерного договору про закупівлю не передбачено збільшення обсягу теплової енергії, а відтак і збільшення ціни Договору, що свідчить про те, що Позивач в односторонньому порядку збільшив обсяги теплової енергії, в той час як докази укладення сторонами додаткових угод щодо збільшення обсягів теплової енергії в матеріалах справи відсутні.

8.7. Суд не може погодитись з наведеними висновки з огляду на таке.

8.8. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки регулює Закон України "Про житлово-комунальні послуги", в редакції Закону № 2189-VIII, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, до 01.05.2019.

8.9. Згідно зі статтею 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" суб`єктами у сфері житлово-комунальних послуг є виробник та виконавець послуг, балансоутримувач, власник та споживач житлово-комунальних послуг.

8.10. Комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством (стаття 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги").

8.11. Споживачем, у розумінні статті 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", є "фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу".

8.12. Відповідно до частини першої статті 19 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Аналогічне обґрунтування викладено у постанові Верховного Суду від 22.02.2019 у справі № 904/642/18 (пункт 4.7).

8.13. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживач має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, і такому праву кореспондує обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом згідно з частиною третьою статті 20 цього Закону.

8.14. Наведених висновків дійшов Верховний Суд України у постанові від 25.11.2014 у справі № 3-184гс14, в якій вказав, що згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити отримані ними житлово-комунальні послуги. Відсутність письмового договору щодо надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від встановленого законом обов`язку оплати послуг у повному обсязі, якщо він фактично користується ними зі згоди постачальника послуг.

8.15. Таким чином, факт споживання наданої житлово-комунальної послуги у більшому обсязі, ніж це передбачено укладеним між сторонами договором, навіть за відсутності погодження збільшення такого обсягу у відповідному договорі та/або внесення змін у цей договір сам по собі є підставою здійснення оплати вартості фактичного обсягу наданої та спожитої послуги, тому посилання суду апеляційної інстанції як на підставу відмови у позові на те, що Договором не передбачено збільшення обсягу теплової енергії, Суд вважає необґрунтованим.

8.16. Схожих висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 03.06.2019 у справі № 904/2588/18, погодившись з висновками судів попередніх інстанцій про те, що відсутність договору про послуги теплопостачання сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від обов`язку оплати послуг, які фактично були надані позивачем та споживались відповідачем у повному обсязі, тому дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог у частині стягнення заборгованості за послуги теплопостачання (пункт 33 постанови).

8.17. З огляду на викладене, враховуючи, що, як встановлено судами і не заперечується Відповідачем, у спірний період ним спожито, а Позивачем поставлено теплову енергію у обсязі, більшому ніж передбачено умовами Договору, що не заперечується сторонами, Відповідач зобов`язаний сплатити вартість цієї послуги відповідно до фактично спожитого її обсягу, у зв`язку з чим Суд вважає, що місцевий господарський суд дійшов правильного висновку про наявність підстав для стягнення з Відповідача 410 685, 00 грн заборгованості за поставлену теплову енергію.

8.18. Суд вважає необґрунтованим посилання Відповідача на те, що Закон України "Про житлово-комунальні послуги" не підлягає застосуванню до спірних правовідносин, оскільки жодної послуги, яка б підпадала під ознаки житлово-комунальної у розумінні статті 15 закону, ним не отримувалось, з огляду на те, що ні стаття 15 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" в редакції Закону, чинній на час виникнення спірних правовідносин (№ 1875-IV), ні стаття 15 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" в редакції Закону № 2189-VIII від 09.11.2017 не містить визначення ознак житлово-комунальних послуг, а предметом укладеного сторонами Договору є надання послуг з постачання теплової енергії, що є житлово-комунальною послугою у розумінні Закону України "Про житлово-комунальні послуги".

8.19. Відповідно до статті 312 ГПК України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.

8.20. Враховуючи наведене, оскаржувана постанова апеляційного господарського суду має бути скасована із залишенням в силі рішення суду першої інстанції, у зв`язку з чим касаційна скарга підлягає задоволенню.

9. Судові витрати

9.1. У зв`язку з тим, що Суд задовольняє касаційну скаргу Позивача, судовий збір, сплачений за подання касаційної скарги, покладається на Відповідача.

Керуючись статтями 300, 301, 308, 312, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Суд

П О С Т А Н О В И В :

1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Генеруюча компанія "Укрспецтепло" задовольнити.

2. Постанову Східного апеляційного господарського суду від 14.08.2019 у справі № 917/119/19 скасувати. Рішення Господарського суду Полтавської області від 05.06.2019 залишити в силі.

3. Стягнути з Комунального некомерційного підприємства "Гадяцька центральна районна лікарня" Гадяцької районної ради (37300, Полтавська область, м. Гадяч, вул. Лохвицька, 1; ідентифікаційний код 01999218) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Генеруюча компанія "Укрспецтепло" (35100, Рівненська область, Млинівський район, смт. Млинів, вул. Степана Бандери, 38; ідентифікаційний код 39471301) 12 320, 54 грн судового збору, сплаченого за подання касаційної скарги.

4. Доручити Господарському суду Полтавської області видати наказ на виконання цієї постанови.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя К. М. Пільков

Судді Т. Б. Дроботова

Ю. Я. Чумак