РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

20.11.2019Справа № 910/12093/19

Господарський суд міста Києва у складі: головуючого судді - Князькова В. В.,

за участю секретаря судового засідання Скокіна О. Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом фізичної особи-підприємця Арутюнова Рубена Оганесовича, м. Київ

до відповідача: Публічного акціонерного товариства «Експериментальний механічний завод», м. Київ

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: Товариства з обмеженою відповідальністю «ГАЗТРАНЗИТ» в особі Представництва «ТОВ «ГАЗТРАНЗИТ», м. Київ

про стягнення 729 494,59 грн,

За участю представників:

від позивача: Дудко О.В.

від відповідача: Хілінський А.О.

від третьої особи: не прибув

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець Арутюнов Рубен Оганесович звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «Експериментальний механічний завод» про стягнення 729 494,59 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наявність правових підстав для стягнення з відповідача безпідставно отриманого доходу в розмірі 729 494,59 грн. За твердженнями позивача, спірні грошові кошти є сумою орендної плати, яка була сплачена відповідачу орендарем - Товариством з обмеженою відповідальністю «ГАЗТРАНЗИТ» в особі Представництва «ТОВ «ГАЗТРАНЗИТ» за користування комплексом нежитлових будівель (в період з 01.01.2019 по 30.04.2019), що належать позивачу на праві власності.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.09.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання у справі на 09.10.2019.

20.09.2019 позивачем подано до суду клопотання про залучення до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю «ГАЗТРАНЗИТ» в особі Представництва «ТОВ «ГАЗТРАНЗИТ».

01.10.2019 відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву, за змістом якого Публічне акціонерне товариство «Експериментальний механічний завод» проти задоволення позову заперечує, посилаючись на відсутність у матеріалах справи письмового повідомлення позивачем «ТОВ «ГАЗТРАНЗИТ» про зміну власника орендованого майна, починаючи з 19.12.2018, а тому, на думку товариства, вимоги про відшкодування доходів від передачі в оренду безпідставно набутого майна не можуть бути задоволені судом. Відповідач також вказує на те, що в суму грошових коштів, одержаних відповідачем у спірний період, увійшли 20% податку на додану вартість, що не є доходом у розумінні приписів статей 14 та 136 Податкового кодексу України. Окрім того, відповідач зазначає, що розгляд даної справи підлягає в порядку цивільного судочинства, оскільки договір купівлі-продажу майна, що є предметом договору оренди, позивач укладав як фізична особа, а статусу фізичної особи - підприємця позивач набув лише в липні 2019 року. Також ПАТ «Експериментальний механічний завод» вказує на те, що станом на момент звернення до суду з даним позовом, питання щодо права власності позивача на нерухоме майно, яке є предметом договору оренди №15/08/ГТ від 15.09.2017 не є остаточно вирішеним, оскільки у провадженні Шостого апеляційного адміністративного суду перебуває справа № 640/5124/19 за позовом Арутюнова Р.О. до державного реєстратора Нікітіної Ю.В. про визнання протиправним та скасування рішення № 44904808 від 28.12.2018. Додатково відповідач зазначає, що договір оренди нежитлового приміщення №15/08/ГТ від 15.09.2017 закінчив свою дію 01.04.2019, всі зобов`язання за цим договором вже виконано, що унеможливлює застосування статей 1212 та 1214 Цивільного кодексу України.

04.10.2019 позивачем подано відповідь на відзив, в якому Фізична особа-підприємець Арутюнов Рубен Оганесович вказує, що предметом даного спору є відшкодування доходів, які отримані відповідачем від безпідставно набутого майна, а отже вимоги правових норм щодо повідомлення боржника про заміну кредитора у зобов`язанні, жодним чином не встановлюють для позивача обов`язку направляти письмові повідомлення. Позивач зазначає, що норми чинного законодавства не містять заборони для позивача придбати у власність будівлі та споруди, як фізичній особі та в подальшому використовувати належне йому майно у своїй господарській діяльності. До того ж у відповіді на відзив позивач додатково зазначив, що доводи відповідача, щодо спору в частині підтвердження права власності позивача на нерухоме майно, яке є предметом договору оренди №15/08/ГТ від 15.09.2017 не повинні братися судом до уваги, оскільки право власності Фізичної особи-підприємця Арутюнова Рубена Оганесовича зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

08.10.2019 відповідачем подано до суду клопотання про зупинення провадження у справі до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 640/5124/19.

У судовому засіданні 09.10.2019 розглянуто клопотання відповідача про зупинення провадження у справі та відкладено підготовче засідання до 30.10.2019. Суд відмовив у задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі оскільки рішення у справі № 640/5124/19 не впливає на встановлення фактичних обставин необхідних для вирішення спору по суті. За результатами розгляду зазначеного клопотання постановлено протокольну ухвалу, не виходячи до нарадчої кімнати.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.10.2019 залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю «ГАЗТРАНЗИТ».

Через відділ автоматизованого документообігу суду, моніторингу виконання документів (канцелярію) 15.10.2019 представником відповідача подано заперечення. У запереченнях ПАТ «Експериментальний механічний завод» вказує на те, що у провадженні Подільського районного суду м. Києва перебувають справи № 758/8009/17 та № 758/4241/19 за позовом Арутюнова Р.О. до ПАТ «Експериментальний механічний завод» витребування майна з чужого незаконного володіння та станом на дату розгляду Господарським судом справи № 910/12393/19, остаточне рішення у даних справах не прийнято. Враховуючи зазначене вище, Господарський суд повинен відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки позивачем не доведено, що сплачені третьою особою кошти за договором оренди №15/08/ГТ на користь відповідача є безпідставно набутими.

21.10.2019 через відділ автоматизованого документообігу суду, моніторингу виконання документів (канцелярію) представником позивача подано пояснення на заперечення відповідача та подано до суду довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, яка підтверджує право власності позивача на нерухоме майно, яке є предметом договору оренди №15/08/ГТ з 19.12.2018. Окрім того, доводи відповідача щодо необізнаності останнього про володіння спірним майном без достатніх правових підстав спростовуються висновками суду у справі № 910/13186/15.

21.10.2019 до Господарського суду надійшли пояснення Товариства з обмеженою відповідальністю «ГАЗТРАНЗИТ», відповідно до яких третя особа зазначає, що відповідач не мав достатньої правової підстави на отримання коштів у розмірі 729 494,59 грн в якості орендної плати, оскільки орендоване майно перебувало у власності позивача. Враховуючи вищенаведене, третя особа підтримує позовні вимоги та просить задовольнити позов Фізичної особи-підприємця Арутюнова Рубена Оганесовича у повному обсязі. Також третьою особою подано клопотання про розгляд справи за відсутності повноважного представника.

29.10.2019 відповідачем подано клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із зайнятістю повноважного представника у іншому судовому процесі.

У судовому засіданні 30.10.2019 розглянуто клопотання третьої особи про розгляд справи за відсутності повноважного представника та клопотання відповідача про відкладення розгляду справи. Судом задоволено клопотання третьої особи та відмовлено у задоволенні клопотання відповідача з мотивів того, що відповідачем не зазначено підстав для необхідності відкладення підготовчого засідання (наміри подати будь-які докази, подання клопотань тощо), а повідомлено лише про неможливість участі представника у призначеному підготовчому засіданні. За результатами розгляду зазначених клопотань постановлено протокольну ухвалу, не виходячи до нарадчої кімнати.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.10.2019 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 20.11.2019.

07.11.2019 через відділ автоматизованого документообігу суду, моніторингу виконання документів (канцелярію) відповідачем подано клопотання про долучення до матеріалів справи доказів, а саме: постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 30.10.2019 у справі № 640/5124/19.

14.11.2019 до Господарського суду надійшли пояснення від позивача стосовно клопотання відповідача про долучення доказів. До вказаних письмових пояснень позивачем також долучено заяву Державного реєстратора Комунального підприємтсва «Реєсратор» Нікітіної Ю.В. про скасування помилкових реєстраційних дій. У поясненнях представник позивача зазначив, що результати розгляду Шостим апеляційним адміністративним судом справи № 640/5124/19 жодним чином не впливають на встановлення фактичних обставин необхідних для вирішення спору по суті та не є підставою для скасування реєстрації права власності за позивачем та реєстрації права власності за відповідачем на нерухоме майно, яке є предметом договору оренди №15/08/ГТ.

18.11.2019 до Господарського суду надійшло клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «ГАЗТРАНЗИТ» про розгляд справи за відсутності повноважного представника.

20.11.2019 через відділ автоматизованого документообігу суду, моніторингу виконання документів (канцелярію) позивачем подано заяву про долучення до матеріалів справи інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна актуальну станом на 20.11.2019.

У судовому засіданні 20.11.2019 розглянуто заяву позивача (подану до суду 14.11.2019) про приєднання письмових пояснень та доказів доданих до заяви. Судом, за результатами розгляду заяви позивача, ухвалено без виходу до нарадчої кімнати, приєднати до матеріалів справи письмові пояснення позивача, а докази приєднані до пояснень не брати до уваги, оскільки позивачем не дотримано вимог статті 80 ГПК України.

У судовому засіданні представниця позивача позовні вимоги підтримала, просила суд позов задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні надав заперечення проти позову.

Відповідно до вимог статті 222 Господарського процесуального кодексу України судом під час розгляду справи здійснювалось фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального пристрою.

У судовому засіданні судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для вирішення спору по суті, заслухавши пояснення представників учасників справи, Господарський суд міста Києва встановив наступні фактичні обставини справи.

19.10.2009 між Відкритим акціонерним товариством «Експериментальний механічний завод», в особі Голови правління - Масліхіна Ігоря Юрійовича, який діяв на підставі Статуту в новій редакції, засвідченого 12.08.2002 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лисань С.С. за реєстровим № 1354, (Продавець) та Арутюновим Рубеном Оганесовичем (Покупець) було укладено договір купівлі - продажу нежилих будівель, зареєстрований в реєстрі за № 2322, відповідно до умов якого Продавець передає, а Покупець приймає у власність нежилі будівлі літ. З, А, Н, М, І, И, П, Й, О, Л, Е, У, Ф, Т, К, загальною площею - 8588,9 кв. м., що знаходяться в місті Києві по вулиці Фрунзе, будинок під номером 69.

Згідно з п. 2.1 зазначеного договору, продаж здійснюється за ціною 3 822 397, 98 грн, яку Продавець та Покупець вважають вигідною для себе, її розмір не пов`язаний із збігом якихось важких для продавця та Покупця обставин і повністю задовольняє їх.

Розрахунок згідно п. 2.1 цього договору може бути проведений у будь-який спосіб, визначений сторонами, який не протирічить чинному законодавству України, у будь-який день після укладання цього договору купівлі продажу, але не пізніше 19 січня 2010 року (п. 2.2).

Відповідно до п. 7.1 договору, право власності на вищевказані відчужувані нежилі будівлі Покупець набуває з моменту державної реєстрації відповідно до п. 4 ст. 334 ЦК України після повної сплати суми продажу, зазначеної в п. 2 цього Договору у порядку, передбаченому п. 2.2 цього Договору.

Договір купівлі-продажу нежилих будівель, зареєстровано в реєстрі за № 2322, 19.10.2009, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пестич Л. В., якою особу громадян, які підписали договір, встановлено, їх дієздатність, а також правоздатність та дієздатність ВАТ «Експериментальний механічний завод», повноваження його представника і належність ВАТ «Експериментальний механічний завод» нежилих будівель, перевірено.

23.08.2016 приватним нотаріусом Скульською Т.А. внесено запис про перехід права власності на об`єкт нерухомого майна - нежилі будівлі в літерах З, А, Н, М, І, И, П, Й, О, Л, Е, У, Ф, Т, К, які розташовані за адресою: м. Київ, вул. Фрунзе, буд. 69, від Публічного акціонерного товариства «Експериментальний механічний завод» до Арутюнова Р.О. (номер запису про право власності: 16050555, індексний номер рішення: 310071341).

Як пояснює позивач, тривалий час, а саме: з 16.12.2016 по 19.12.2018 нежилі будівлі літ. З, А, Н, М, І, И, П, Й, О, Л, Е, У, Ф, Т, К, загальною площею - 8588,9 кв. м., що знаходяться в місті Києві по вулиці Фрунзе, будинок під номером 69, без достатніх правових підстав перебували у власності відповідача, ці обставини встановлено судом у постанові Вищого адміністративного суду України у справі № 826/20057/16 від 08.08.2017 та у постанові Шостого апеляційного адміністративного суду у справі № 826/2421/18 від 18.12.2018.

19.12.2018 на підставі акту приймання - передачі нерухомого майна, до договору купівлі-продажу нежилих будівель б/н від 29.07.2016; договору купівлі - продажу, серія та номер: 2322 від 19.10.2009; акту зарахування зустрічних однорідних вимог б/н від 27.07.2016; довідки про повну сплату № 45/01 від 28.07.2016 до Державного Реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис № 29550024 про перехід права власності на об`єкт нерухомого майна - нежилі будівлі в літерах З, А, Н, М, І, И, П, Й, О, Л, Е, У, Ф, Т, К, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , до Арутюнова Рубена Оганесовича .

15.09.2017 між ПАТ «Експериментальний механічний завод» (орендодавець) та ТОВ «Газтранзит» (орендар, третя особа) укладено договір оренди нежилого приміщення, за яким орендодавець надає, а орендар приймає в оренду об`єкт нежилого фонду, надалі «приміщення», що розташоване за адресою: м. Київ, вул. Кирилівська, 69, частина будівлі адміністративного корпусу (літера «А»), третій поверх та частина другого поверху, на строк 18 місяців для використання під офіс.

Об`єктом оренди являється приміщення загальна площа якого складає 687 кв.м., з яких 604 кв.м. третій поверх, 83 кв.м. на другому поверсі (п. 1.2. договору оренди від 15.09.2017).

31.01.2019 між ПАТ «Експериментальний механічний завод» та ТОВ «Газтранзит» було укладено додаткову угоду № 31/01/ТГ до договору оренди від 15.09.2017, згідно умов якої було змінено площу орендованого приміщення до 740,1 кв.м., в наслідок чого розмір щомісячної орендної плати становить 148 022,96 грн, з урахуванням ПДВ.

Після закінчення договору оренди від 15.09.2017 між ПАТ «Експериментальний механічний завод» (орендодавець) та ТОВ «Газтранзит» (орендар, третя особа) 01.04.2019 укладено договір оренди нежитлового приміщення № 19-6 - ОР, відповідно до умов якого орендодавець передав орендарю частину нежитлового приміщення загальною площею 740,1 кв.м., яке розташоване за адресою: м. Київ, вул. Кирилівська, 69, корпус літ. А. Орендодавець є власником майна.

Відповідно до п. 2 додатку №4 до договору оренди нежитлового приміщення № 19-6 - ОР від 01.04.2019, розмір щомісячної орендної плати за користування майном становить 148 022,96 грн з урахуванням ПДВ.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що Публічне акціонерне товариство «Експериментальний механічний завод», не будучи власником нежитлових будівель в літерах З, А, Н, М, І, И, П, Й, О, Л, Е, У, Ф, Т, К, які розташовані за адресою: м. Київ, вул. Кирилівська, буд. 69, літера «А», безпідставно отримувало орендні платежі за договором оренди нежитлових приміщень № 15/09/ГТ від 15.09.2017 та договором оренди нежитлових приміщень № 19-6-ОР від 01.04.2019.

Зазначені обставини, на думку позивача, є підставою для стягнення з Публічного акціонерного товариства «Експериментальний механічний завод» грошових коштів, які відповідач отримав/міг отримати без достатньої правової підстави у період з 01.01.2019 по 30.04.2019 як орендні платежі.

Спір у справі виник у зв`язку з наявністю, на думку позивача, правових підстав для стягнення з відповідача 729 494,59 грн безпідставно отриманого відповідачем доходу від надання в оренду майна, право власності на яке обліковується за позивачем.

Розглянувши доводи позивача, на яких ґрунтуються позовні вимоги, та відповідні заперечення відповідача, господарський суд виходить з наступного.

У частині четвертій статті 13 Конституції України визначено, що держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об`єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно з частиною 1 статті 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (частина 1 статті 317 Цивільного кодексу України).

Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватись моральних засад суспільства (частина 2 статті 319 Цивільного кодексу України).

Частиною третьою статті 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" передбачено, що права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають із моменту такої реєстрації.

Відповідно до частини дванадцятої статті 15 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" датою і часом державної реєстрації прав та їх обтяжень вважається дата і час реєстрації відповідної заяви.

Як встановлено судом, відповідно до договору купівлі-продажу № 2322 від 19.10.2009 Арутюнов Рубен Оганесович набув право власності на об`єкт нерухомого майна - нежилі будівлі в літерах З, А, Н, М, І, И, П, Й , О, Л, Е, У, Ф, Т , К, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

19.12.2018 до Реєстру прав власності на нерухоме майно було внесено запис про право власності Арутюнова Рубена Оганесовича на об`єкт нерухомого майна - нежилі будівлі в літерах З, А, Н, М, І, И, П, Й, О, Л, Е, У, Ф, Т , К, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 . Зазначені відомості підтверджуються Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 20.11.2019 № 189428418.

Як встановлено судом, 15.09.2017 між ПАТ «Експериментальний механічний завод» (орендодавець) та ТОВ «Газтранзит» (орендар, третя особа) укладено договір оренди нежилого приміщення, за яким орендодавець надає, а орендар приймає в оренду об`єкт нежилого фонду, надалі «приміщення», що розташоване за адресою: м. Київ, вул. Кирилівська, 69, частина будівлі адміністративного корпусу (літера «А»), третій поверх та частина другого поверху, на строк 18 місяців для використання під офіс.

Об`єктом оренди являється приміщення загальна площа якого складає 687 кв.м., з яких 604 кв.м. третій поверх, 83 кв.м. на другому поверсі (п. 1.2. договору оренди від 15.09.2017)

Відповідно до п. 1.3. договору оренди від 15.09.2017 при зміні власника приміщення умови даного договору перегляду не підлягають, і до нового власника переходять права та обов`язки орендодавця.

Згідно з пунктом 1.4. договору оренди від 15.09.2017 об`єкт оренди належить орендодавцю на підставі рішення Подільського районного суду м. Києва від 25.06.2009 року, по справі №2-3141/09 та на підставі довідки з реєстру речових прав на нерухоме майно.

За орендоване приміщення (687 кв.м.) загальна сума до сплати складає 137 400 (сто тридцять сім тисяч чотириста) гривень, з урахуванням ПДВ (п. 3.3 договору оренди від 15.09.2017).

В подальшому, 31.01.2019 між ПАТ «Експериментальний механічний завод» та ТОВ «Газтранзит» було укладено додаткову угоду № 31/01/ТГ до договору оренди від 15.09.2017, згідно умов якої було змінено площу орендованого приміщення до 740,1 кв.м., в наслідок чого розмір щомісячної орендної плати становить 148 022,96 грн, з урахуванням ПДВ.

Після закінчення договору оренди від 15.09.2017 між ПАТ «Експериментальний механічний завод» (орендодавець) та ТОВ «Газтранзит» (орендар, третя особа) 01.04.2019 укладено договір оренди нежитлового приміщення № 19-6 - ОР, відповідно до умов якого орендодавець передав орендарю частину нежитлового приміщення загальною площею 740,1 кв.м., яке розташоване за адресою: м. Київ, вул. Кирилівська, 69, корпус літ. А. Орендодавець є власником майна.

Відповідно до п. 2 додатку №4 до договору оренди нежитлового приміщення № 19-6 - ОР від 01.04.2019, розмір щомісячної орендної плати за користування майном становить 148 022,96 грн з урахуванням ПДВ.

За своєю правовою природою вказаний Договір є договором оренди.

Відповідно до частини 1 статті 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Нормою ч. 1 ст. 763 ЦК України передбачено, що договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Відповідно до абз. 1 ч. 1, ч. 5 ст. 762 ЦК України, за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму, при цьому плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Судом встановлено, що ТОВ «Газтранзит» за період з 01.01.2019 по 30.04.2019 на виконання умов договорів оренди, було перераховано на користь ПАТ «Експериментальний механічний завод» 729 494,59 грн з призначенням платежу: оплата за оренду нежитлового приміщення. Зазначене підтверджується копіями Актів наданих послуг, копіями рахунків, копіями платіжних доручень та довідкою за підписом в.о. Голови представництва ТОВ «Газтранзит» (а.с.49 - 64).

Разом з тим, 19.12.2018 до Державного Реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис № 29550024 про перехід права власності на об`єкт нерухомого майна - нежилі будівлі в літерах З, А, Н, М, І, И, П, Й, О, Л, Е, У, Ф, Т, К, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , до Арутюнова Рубена Оганесовича .

Частиною першою статті 770 ЦК України визначено, що у разі зміни власника речі, переданої у найм, до нового власника переходять права та обов`язки наймодавця.

Таким чином, позивач є власником майна, переданого відповідачем в оренду третій особі, а отже виходячи з приписів ст. 317 Цивільного кодексу України, саме власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном, в тому числі шляхом передання його в оренду іншим особам.

При цьому, позивач спірне майно в оренду не передавав та нікого, в тому числі і відповідача, не уповноважував на передачу цього майна в оренду.

Відтак, наведене дає підстави для висновку про те, що майно, передане відповідачем в оренду третій особі, було набуте та збережене (та передане в оренду) відповідачем безпідставно, що свідчить про наявність у позивача як законного власника майна підстав вимагати у відповідача відшкодування доходів, що були фактично отримані чи могли бути отримані з цього майна за заявлений позивачем період.

Частиною першою статті 1212 і пунктом 1 частини першої статті 1214 ЦК України встановлено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов`язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про володіння цим майном без достатньої правової підстави. Із цього часу вона відповідає також за допущене нею погіршення майна.

Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Виходячи зі змісту зазначеної норми можна виокремити особливості змісту та елементів кондикційного зобов`язання.

Характерною особливістю кондикційних зобов`язань є те, що підстави їх виникнення мають широкий спектр: зобов`язання можуть виникати як із дій, так і з подій, причому з дій як сторін зобов`язання, так і третіх осіб, із дій як запланованих, так і випадкових, як правомірних, так неправомірних. Крім того, у кондикційному зобов`язанні не має правового значення чи вибуло майно, з володіння власника за його волею чи всупереч його волі, чи є набувач добросовісним чи недобросовісним.

Ознаки, характерні для кондикції, свідчать про те, що пред`явлення кондикційної вимоги можна визнати належним самостійним способом захисту порушеного права власності, якщо: 1) річ є такою, що визначена родовими ознаками, у тому числі грошовими коштами; 2) потерпілий домагається повернення йому речі, визначеної родовими ознаками (грошових коштів) від тієї особи (набувача), з якою він не пов`язаний договірними правовідносинами щодо речі.

Таким чином, можна дійти висновку, що кондикція - це позадоговірний зобов`язальний спосіб захисту права власності або іншого речового права, який може бути застосований самостійно. Кондикція також застосовується субсидіарно до реституції та віндикації як спосіб захисту порушеного права у тому випадку, коли певна вимога власника (титульного володільця) майна не охоплюється нормативним урегулюванням основного способу захисту права, але за характерними ознаками, умовами та суб`єктним складом підпадає під визначення зобов`язання з набуття або збереження майна без достатньої правової підстави.

Відтак, права особи, яка вважає себе власником майна, підлягають захисту шляхом задоволення позову до володільця, з використанням правового механізму, установленого статтею 1212 ЦК України, у разі наявності правових відносин речово-правового характеру безпосередньо між власником та володільцем майна.

Таким чином, оскільки позивач з 19.12.2018 є власником майна, переданого відповідачем в оренду третій особі, то відповідно - майно, було набуте та збережене (та передане в оренду) відповідачем безпідставно. Відтак, позивач має право вимагати у відповідача відшкодування доходів від орендної плати за період з 01.01.2019 по 30.04.2019, які отримані відповідачем без достатньої правової підстави.

Розраховуючи суму позову, позивач виходив з розміру орендованого приміщення, а також розміру орендної плати за договорами оренди, укладеними між відповідачем та третьою особою.

З поданих позивачем документів вбачається, що ТОВ «Газтранзит» за період з 01.01.2019 по 30.04.2019 на виконання умов договорів оренди, було перераховано на користь ПАТ «Експериментальний механічний завод» 729 494,59 грн з призначенням платежу: оплата за оренду нежитлового приміщення. Зазначене підтверджується копіями Актів наданих послуг, копіями рахунків, копіями платіжних доручень та довідкою за підписом в.о. Голови представництва ТОВ «Газтранзит» (а.с.49 - 64).

З огляду на вищенаведене, суд вважає доведеними обставини щодо отриманого відповідачем доходу за передання частини нежитлового приміщення загальною площею 740,1 кв.м., яке розташоване за адресою: м. Київ, вул. Кирилівська, 69, корпус літ. А у розмірі 729 494,59 грн.

Суд наголошує на тому, що приписи ст. 1214 Цивільного кодексу України встановлюють правило, за якого дохід, отриманий від майна, що набуте або збережене особою без достатньої правової підстави, підлягає відшкодуванню цією особою з часу, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про володіння цим майном без достатньої правової підстави, оскільки був стороною у вказаній справі.

При цьому, аналізуючи наявну у матеріалах справи постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 18.12.2018 по справі № 826/2421/18 та довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 167687875 господарський суд доходить висновку, що відповідач був обізнаний про володіння частиною нежитлового приміщення загальною площею 740,1 кв.м., яке розташоване за адресою: м. Київ, вул. Кирилівська, 69, корпус літ. А, без достатньої правової підстави.

Судом також взято до уваги доводи ПАТ «Експериментальний механічний завод» про те, що у провадженні Подільського районного суду м. Києва перебувають справи № 758/8009/17 та № 758/4241/19 за позовом Арутюнова Р.О. до ПАТ «Експериментальний механічний завод» витребування майна з чужого незаконного володіння.

Наведені обставини дають підстави для висновку, що відповідач міг знати про те, що у спірний період (з 01.01.2019 по 30.04.2019) він зберігав майно, передане в оренду, без достатньої правової підстави, відтак, з огляду на встановлені судом обставини щодо отриманого відповідачем доходу за передання майна за адресою: м. Київ, вул. Кирилівська, 69, корпус літ. А у розмірі 729 494,59 грн, розмір такого доходу в силу ст. 1214 Цивільного кодексу України повинен бути відшкодований позивачу.

Щодо доводів відповідача, що на сьогоднішній день договір оренди нежитлового приміщення № 15/08/ГТ від 15.09.2017 є припиненим, а зобов`язання сторін за цим договором вже виконано, судом не беруться до уваги з огляду на те, що в даному разі факт отримання коштів в якості доходу від майна розглядається в контексті обставин абсолютної безпідставності володіння особою майном, з якого нею було отримано дохід, а не в контексті наявності певної правової підстави, на якій особою, що зберегла майно безпідставно, отримано дохід від іншої особи (третьої особи), як-от договору між цими особами.

Доводи відповідача стосовно того, що даний спір підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки договір купівлі-продажу майна, яке є предметом договору оренди, позивач укладав як фізична особа, а статусу фізичної особи - підприємця позивач набув лише в липні 2019 року, господарський суд відхиляє з огляду на таке.

Згідно статті 325 ЦК України, суб`єктами права приватної власності є фізичні та юридичні особи. Фізичні та юридичні особи можуть бути власниками будь-якого майна, за винятком окремих видів майна, які відповідно до закону не можуть їм належати.

Власник має право використовувати своє майно для здійснення підприємницької діяльності, крім випадків, встановлених законом (ч. 1 ст. 320 ЦК України).

Тобто, фізична особа, яка є власником, зокрема, нерухомого майна, має право використовувати його для здійснення підприємницької діяльності.

Відповідно до частини першої статті 58 ГК України суб`єкт господарювання підлягає державній реєстрації як юридична особа чи фізична особа - підприємець у порядку, визначеному законом.

Згідно з частиною першою статті 128 ГК України громадянин визнається суб`єктом господарювання у разі здійснення ним підприємницької діяльності за умови державної реєстрації його як підприємця без статусу юридичної особи відповідно до статті 58 цього Кодексу.

Фізична особа здійснює своє право на підприємницьку діяльність за умови її державної реєстрації в порядку, встановленому законом (частина друга статті 50 ЦК України).

Відповідно до частини третьої статті 128 ГК України громадянин може здійснювати підприємницьку діяльність безпосередньо як підприємець або через приватне підприємство, що ним створюється.

Фізична особа, яка в установленому законом порядку набула статус підприємця, не втрачає свого статусу фізичної особи. Натомість згідно з частиною восьмою статті 4 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" фізична особа - підприємець позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності цією фізичною особою.

Наявність статусу підприємця свідчить про те, що з моменту державної реєстрації фізичної особи - підприємця така особа виступає як підприємець у всіх правовідносинах (аналогічні висновки Великої Палати Верховного Суду, сформульовані, зокрема, у постановах від 14.03.2018 у справі N 2-7615/10, від 05.06.2018 у справі N 522/7909/16-ц).

Судом встановлено, що позивач здійснює свою підприємницьку діяльність на підставі реєстраційного запису у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань від 18.10.2016, номер запису 2 021495.

Отже, враховуючи вищенаведене, господарський суд відзначає, що позивач має законне право придбати майно, що є предметом договору оренди як фізична особа та в подальшому використовувати його у своїй господарській діяльності, а тому господарський суд вважає цей спір пов`язаним із господарською діяльністю відповідача.

Доводи відповідача про те, що в суму грошових коштів, одержану відповідачем у спірний період, увійшли 20 % податку на додану вартість, що не є доходом у розумінні приписів статей 14 та 136 Податкового кодексу України, є безпідставними, оскільки положення даних норм закону регулюють питання податкових правовідносин, що є відмінним від правовідносин цивільного характеру щодо безпідставно набутих коштів, тому такі доводи відхиляються (аналогічний висновок Верховного Суду, сформульовано у постанові Касаційного господарського суду по справі № 910/11210/16).

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За приписами частин 1, 3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно з частиною 1 статті 14 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами, за визначенням частини 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Оскільки грошові кошти у наведеній сумі не сплачені на користь позивача, а доказів сплати відповідачем грошових коштів у сумі 729 494,59 грн суду не надано, позов фізичної особи-підприємця Арутюнова Рубена Оганесовича до Публічного акціонерного товариства «Експериментальний механічний завод» про стягнення 729 494,59 грн підлягає задоволенню.

Розподіл судових витрат.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Приймаючи до уваги висновки суду про задоволення позовних вимог у повному обсязі, судовий збір за розгляд даної справи судом першої інстанції в розмірі 10 942,43 грн (729 494,59 грн х 1,5% = 10 942,43 грн) підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

За змістом частини четвертої статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

На підтвердження понесення судових витрат позивачем надано суду накладну № 938 від 03.09.2019 та накладну № 962 від 03.09.2019 щодо відправлення позовної заяви із додатками на адреси відповідача та ТОВ «Газтранзит» (третя особа). В обґрунтування реальності понесення судових витрат позивачем надано суду фіскальні чеки № ПН 55 та № ПН 55 на загальну суму 52,00 грн.

Зважаючи на висновок суду про задоволення позовних вимог, судові витрати, пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи у розмірі 52,00 грн, покладаються на відповідача.

Керуючись ст. 129, ст. ст. 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги фізичної особи-підприємця Арутюнова Рубена Оганесовича до Публічного акціонерного товариства «Експериментальний механічний завод» про стягнення 729 494,59 грн - задовольнити.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Експериментальний механічний завод» (04080, м. Київ, вул. Кирилівська, буд. 69; ідентифікаційний код 00110734) на користь фізичної особи-підприємця Арутюнова Рубена Оганесовича ( АДРЕСА_3 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) грошові кошти в сумі 729 494 (сімсот двадцять дев`ять тисяч чотириста дев`яносто чотири) грн 59 коп. та судові витрати в розмірі 10 994 (десять тисяч дев`ятсот дев`яносто чотири) грн 43 коп.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 04.12.2019.

Суддя В. В. Князьков