ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" грудня 2019 р. Справа № 916/3054/19

Господарський суд Одеської області у складі:

судді Малярчук І.А.,

при секретарі судового засідання Мукієнко Д.С.,

за участю представників сторін:

позивача: не з`явився

відповідача: не з`явився,

розглянувши справу №916/3054/19 за позовом Фізичної особи - підприємця Колядюка Василя Павловича (44113, Волинська область, Ратнівський район, с. Самари; адреса для листування: АДРЕСА_1 ) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Зелений шлях" (65104, м. Одеса, пр-т Академіка Глушка, 29, каб.201) про стягнення 70851грн.,

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача, заяв, клопотань, процесуальні дії суду:

Позивач позовні вимоги підтримує, в їх обґрунтування зазначає, що між ним та відповідачем 10.01.2019р. було укладено договір-заявку №10/01/19 на перевезення вантажу автомобільним транспортом, відповідно до якого позивач зобов`язався організувати перевезення вантажу за маршрутом Ротердам (Нідерланди) - Одеса (Україна) в період з 15.01.2019р. по 23.01.2019р., а відповідач зобов`язався оплатити вказані послуги в сумі 2400 доларів США протягом семи днів після розвантаження вантажу згідно курсу НБУ на день оплати. Позивачем виконано зобов`язання за договором №10/01/19, а відповідач оплатив послуги з перевезення. Однак, позивач вважає, що позивач повинен оплатити йому вартість перевищення строків нормативного простою під час проходження процедури розмитнення вантажу, який ввозив на митну територію замовник, що спричинений виявленням митним органом порушень відповідачем щодо оформлення митних документів. Позивач зауважує, що відповідач у гарантійному листі від 08.02.2019р. визнав факт понаднормового простою за договором-заявкою від 10.01.2019р. №10/01 /19 та гарантував його повну оплату позивачу. Також позивач відмічає, що у претензії від 17.04.2019р. відповідач визнав існування боргу за простій автомобіля за 57 днів, а саме з 26.01.2019р. по 26.03.2019р. за виключенням 3-х днів на переїзд та розмитнення, що складає 2850 доларів США. Також, у своїй претензії відповідач зобов`язався виплатити позивачу вартість простою за графіком: до 19.04.2019р. - 1500 доларів США та протягом двох тижнів з моменту вивантаження 1350 доларів США, однак, фактично відповідач вказані кошти не сплатив. Спираючись на те, що за інформацією з офіційного сайту НБУ, станом на 08.10.2019р. вартість одного долара США становить 24,86грн., позивач обрахував заборгованість відповідача станом на день подання позову в сумі 70851грн.

Відповідач у судові засідання не з`являвся, правом на подання відзиву не скористався. За таких обставин, суд розглядає дану справу за наявними в ній матеріалами з врахуванням положень ч.2 ст.178, ч.1 ст.202 ГПК України, якими передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи; неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Ухвали суду від 18.10.2019р., від 18.11.2019р. були вручені відповідачу.

Ухвалою суду від 18.10.2019р. відкрито провадження у справі №916/3054/19, постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження, призначено розгляд справи по суті у судовому засіданні 18.11.2019р. о 10год.40хв.

Ухвалою суду від 18.11.2019р. відкладено розгляд справи на 02.12.2019р. об 11год.20хв.

Зміст спірних правовідносин, фактичні обставини справи та докази, на підставі яких судом встановлені обставини справи:

10.01.2019р. між ФОП Колядюком В.П. (перевізник) та ТОВ «Зелений шлях» (замовник) було укладено разовий договір-заявку №10/01/19 на перевезення вантажу автомобільним транспортом за маршрутом Роттердам - с. Усатове. Сума фрахту - 2400дол. США.

Відповідно до п.п. 17.2., 17.3. договору-заявки №10/01/19 від 10.01.2019р. нормативний простій: завантаження - 48 годин, вивантаження - 48 годин. Неустойка за перевищення строків нормативного простою, не включаючи форс-мажорні обставини або святкові та вихідні дні, сплачується винною стороною у розмірі еквівалента 50дол.США. Неустойка за неподання автомобіля на завантаження оплачується перевізником в розмірі 250дол.США. Неустойка за запізнення автомобіля на вивантаження - оплачується перевізником 50дол. США на добу.

За СМR №1376652 позивач виконав обумовлене договором-заявкою перевезення вантажу. Також за твердженням позивача відповідачем вартість перевезення оплачено у повному обсязі.

Під час митного оформлення товару, перевезення якого здійснював позивач, мав місце простій автомобіля позивача із вантажем відповідача внаслідок порушення відповідачем ст.194 Митного кодексу України в частині попереднього повідомлення органу доходів і зборів про намір ввезти товари на митну територію України та відсутності оформлення відповідачем в електронному вигляді документів, передбачених ст.94 вказаного Кодексу. Фактичний простій підтверджується поданими до справи карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA205010/2019/00774 від 20.01.2019р., разовою перепусткою №1399 від 04.03.2019р., картою простою, в якій зазначено простій автомобіля із вантажем з 24.01.2019р. по 01.03.2019р.

Гарантійним листом №2 від 08.02.2019р. відповідач гарантував повну оплату рейсу та простою по рейсу Роттердам-Одеса та договору-заявці №10/01/19 від 10.01.2019р. згідно умов договору-заявки.

У претензії від 17.04.2019р. відповідач визнав існування боргу за простій автомобіля за 57 днів, а саме з 26.01.2019р. по 26.03.2019р. за виключенням 3-х днів на переїзд та розмитнення. Разом з тим, у вказаній претензії відповідач розрахував суму заборгованості за простій наступним чином: 57 (кількість днів понаднормового простою) х 50 (передбачений договором розмір неустойки за один день понаднормового простою) = 2850 доларів США. Крім того відповідач зобов`язався оплатити позивачу вартість простою наступним чином: до 19.04.2019р. - 1500 доларів США та протягом двох тижнів з моменту вивантаження - 1350 доларів США.

19.07.2019р. було вручено відповідачу претензію позивача від 11.07.2019р., однак, відповідачем заборгованість не сплачено.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши пояснення представника позивача, його мотивовану оцінку кожного аргументу щодо наявності підстав для задоволення позову, проаналізувавши нижченаведені норми чинного законодавства, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.639 Цивільного кодексу України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Положеннями ч.1 ст.181 Господарського кодексу України встановлено, що господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Пунктом 1 ст.901 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (п.1 ст. 903 Цивільного Кодексу України).

Відповідно до ч.ч.1, 2, 3 ст.307 ГК України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається в письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства. Перевізники зобов`язані забезпечувати вантажовідправників бланками перевізних документів згідно з правилами здійснення відповідних перевезень. Вантажовідправник і перевізник у разі необхідності здійснення систематичних впродовж певного строку перевезень вантажів можуть укласти довгостроковий договір, за яким перевізник зобов`язується у встановлені строки приймати, а вантажовідправник - подавати до перевезення вантажі у погодженому сторонами обсязі.

Положеннями ч.ч.1, 2 ст.530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог -відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч.ч.1, 2 ст.73, ч.ч.ч.1, 3 ст.74 ГПК України).

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ч.2 ст.76, ч.1 ст.77, ч.ч.1, 2 ст.79 ГПК України).

Таким чином, як встановлено судом вище за договором-заявкою №10/01/19 від 10.01.2019р. позивач здійснив на користь відповідача перевезення вантажу, однак, під час розмитнення вантажу стався понаднормовий простій автомобіля позивача із вантажем відповідача внаслідок неналежного оформлення відповідачем митних документів на вантаж. У гарантійному листі №2 від 08.02.2019р., претензії від 17.04.2019р. відповідач визнав факт простою автомобіля з 26.01.2019р. по 26.03.2019р. та суму вартості понаднормового простою в розмірі 2850дол. США, зобов`язався її сплатити, однак, доказів цього до матеріалів справи не подано. За даними з офіційного сайту НБУ, станом на 08.10.2019р. вартість одного долара США становить 24,86грн. За розрахунком позивача у еквіваленті гривні до курсу долара США заборгованість за понаднормовий простій автомобіля становить: 2850 х 24,86(вартість одного долара США станом на день подання позову)=70851грн.

Враховуючи викладене, суд вбачає доведеними та обґрунтованими позовні вимоги позивача, внаслідок чого вони підлягають задоволенню судом у повному обсязі.

Згідно ч.1 ст.123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Положення п.2 ч.1 ст.129 ГПК України передбачають, що судовий збір покладається: у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підтвердження понесення витрат на отримання правничих послуг адвоката в сумі 2500грн. позивач подав до справи: договір про надання правової допомоги від 03.10.2019р., свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю №613 від 01.02.2012р., акт-розрахунок обсягу та вартості наданих послуг від 08.10.2019р., квитанцію до прибуткового касового ордера від 08.10.2019р.

За розгляд даного позову судом позивач поніс витрати на оплату судового збору в сумі 1921грн., 2500грн. витрат на правничу допомогу, відшкодування яких платнику у повному обсязі покладається на відповідача внаслідок того, що позовні вимоги підлягають судом задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 123, 124, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Задовольнити повністю позов Фізичної особи - підприємця Колядюка Василя Павловича (44113, Волинська область, Ратнівський район, с. Самари; адреса для листування: АДРЕСА_1 ) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Зелений шлях" (65104, м. Одеса, пр-т Академіка Глушка, 29, каб.201) про стягнення 70851грн. заборгованості.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Зелений шлях" (65104, м.Одеса, пр-т Академіка Глушка, 29, каб.201, ) на користь Фізичної особи - підприємця Колядюка Василя Павловича (44113, Волинська область, Ратнівський район, с. Самари; адреса для листування: АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) 70851 (сімдесят тисяч вісімсот п`ятдесят одну) грн. заборгованості, 1921 (одну тисячу дев`ятсот двадцять одну) грн. судового збору, 2500 (дві тисячі п`ятсот) грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Рішення господарського суду набирає законної сили згідно зі ст.241 ГПК України, після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Відповідно до п.1 ст.256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 06 грудня 2019 р.

Суддя І.А. Малярчук