Справа № 909/935/19
УХВАЛА
25.11.2019 м. Івано-Франківськ
Господарський суд Івано-Франківської області у складі:
судді Рочняк О.В.
секретар судового засідання Клапків Н.В.
розглянувши у підготовчому засіданні матеріали справи
до відповідача: Акціонерного товариства "Івано-Франківський локомотиворемонтний завод"
про стягнення 3 832 399 грн 64 коп
за зустрічним позовом: Акціонерного товариства "Івано-Франківський локомотиворемонтний завод"
до відповідача: Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Донецька залізниця" в інтересах структурного підрозділу "Костянтинівська дистанція колії"
учасники судового процесу:
від позивача: представник не з"явився;
від відповідача: Волосянко Р.О.
Згідно з ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 09.09.2019, суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі; постановив здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначив на 07.10.2019; встановив сторонам строки для надання суду відзиву на позов, відповіді на відзив та заперечення.
27.09.2019 від відповідача у справі - Акціонерного товариства "Івано-Франківський локомотиворемонтний завод" надійшли:
За змістом частини третьої статті 177 Господарського процесуального кодексу України підготовче провадження має бути проведене протягом шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. У виняткових випадках для належної підготовки справи для розгляду по суті цей строк може бути продовжений не більше ніж на тридцять днів за клопотанням однієї із сторін або з ініціативи суду.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 ГПК України підготовче засідання проводиться за правилами, передбаченими статтями 196 - 205 цього Кодексу, з урахуванням особливостей підготовчого засідання, встановлених главою 3 ГПК України.
07.10.2019 суд, без виходу до нарадчої кімнати, постановив ухвалу, яку занесено до протоколу судового засідання, про відкладення підготовчого засідання на 05.11.2019.
В підготовчому засіданні 05.11.2019 суд, без виходу до нарадчої кімнати, постановив ухвалу, яку занесено до протоколу судового засідання, про продовження строку підготовчого провадження на 30 днів та оголошено перерву в підготовчому засіданні до 25.11.2019.
Згідно з ч. 7 ст. 183 ГПК України у разі відкладення підготовчого засідання або оголошення перерви, підготовче засідання продовжується зі стадії, на якій засідання було відкладене або у ньому була оголошена перерва.
В судове засіданні 25.11.2019 представник позивача по первісному позову (відповідача по зустрічному позову) не з`явився, причини неприбуття представника позивач суду не повідомив. Про оголошення перерви в підготовчому засіданні 05.11.2019 та про дату і час наступного засідання представник повідомлений під розписку.
Згідно з приписами ч.1 ст.202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи.
Стаття 42 ГПК України передбачає, що прийняття участі у судовому засіданні є правом сторони.
За приписами ч. 1ст. 43 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.
Клопотань про відкладення підготовчого засідання чи інших клопотань станом на 25.11.2019 від сторін до суду не надходило.
Відповідно до ч. 1 ст. 177 Господарського процесуального кодексу України, завданнями підготовчого провадження є: остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу; з`ясування заперечень проти позовних вимог; визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів; вирішення відводів; визначення порядку розгляду справи; вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті.
У підготовчому засіданні суд вчинив відповідні дії, з`ясував та вирішив питання, передбачені ч. 2 ст.182 Господарського процесуального кодексу України.
Згідно ч.2 ст.162 ГПК України позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.
30 вересня 2016 року набрав чинності Закон України від 02.06.2016 № 1401-VIII «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)». Зазначеними змінами в Основному Законі України було закріплено особливе місце адвокатури в системі органів правосуддя та нові засади функціонування інституту представництва особи в суді. Так, відповідно до статті 131-2 Конституції України для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура та виключно адвокат здійснює представництво іншої особи в суді, а також захист від кримінального обвинувачення; законом можуть бути визначені винятки щодо представництва в суді у трудових спорах, спорах щодо захисту соціальних прав, щодо виборів та референдумів, у малозначних спорах, а також стосовно представництва малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена. Розділом ХV «Перехідні положення» Конституції України було передбачено поступове запровадження інституту виключного представництва іншої особи адвокатом в судах всіх інстанцій.
Відповідно до підпункту 20 пункту 1 розділу ХІ «Перехідні положення до Господарського процесуального кодексу України (в редакції, чинній з 15.12.2017) (далі ГПК України) положення цього Кодексу застосовуються з урахуванням підпункту 11 пункту 161 розділу XV «Перехідні положення» Конституції України. Статтею 56 ГПК України встановлено, що сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь в судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.
Представником в суді може бути адвокат або законний представник (частина перша статті 58 ГПК України). Частиною четвертою статті 60 ГПК України, яка є спеціальною статтею процесуального закону щодо належного підтвердження повноважень представника в суді, передбачено, що повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Тому в господарському судочинстві згідно з вимогами статті 60 ГПК України допустимим доказом повноважень адвоката для участі в судовому процесі підписання заяв, скарг, клопотань та здійснення інших процесуально значимих дій є виключно довіреність або ордер.
Згідно з підпунктом 11 пункту 161 розділу XV "Перехідні положення" Конституції України (в редакції Закону України від 02.06.2016 № 1401-VIII «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)» представництво відповідно до пункту 3 частини першої статті 1311 та статті 1312 Конституції України виключно прокурорами або адвокатами у Верховному Суді та судах касаційної інстанції здійснюється з 1 січня 2017 року; у судах апеляційної інстанції з 1 січня 2018 року; у судах першої інстанції з 1 січня 2019 року. Представництво в суді у провадженнях, розпочатих до набрання чинності даним Законом, здійснюється за правилами, які діяли до набрання ним чинності, до ухвалення у відповідних справах остаточних судових рішень, які не підлягають оскарженню. Закон України від 02.06.2016 № 1401-VIII «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)» набрав чинності 30.09.2016. Відповідно до частини першої статті 58 ГПК України встановлено, що представником у суді може бути адвокат або законний представник. Статтею 8 Конституції України встановлено, що Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії.
Отже, із системного аналізу наведених положень законодавства випливає, що представництво у господарському процесі має здійснюватися адвокатом у судах першої інстанції з 1 січня 2019 року у справах, провадження у яких розпочато після 30 вересня 2016 року.
Верховний Суд у складі колегії суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду в своїй постанові від 12.10.2018 у справі № 908/1101/17 відступив від висновку Верховного Суду, викладеного в раніше ухваленій постанові від 24.04.2018 у справі №914/2414/17 про те, що у довіреності, на підставі якої адвокат здійснює представництво інтересів особи у суді, має обов`язково бути зазначено, що представник є адвокатом. У постанові КГС ВС від 12.10.2018 у справі № 908/1101/17 Верховним Судом викладено таку правову позицію: нормами Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" не встановлено, що в довіреності, виданій на ім`я фізичної особи адвоката, обов`язково зазначається про те, що такий представник є саме адвокатом. Не встановлює таких вимог ні ГПК України, ні Цивільний кодекс України, яким врегульовано питання представництва за довіреністю. У розглядуваному аспекті важливо, щоб особа, яка здійснює представництво за довіреністю, мала статус адвоката та отримала свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю. Довіреність визначає лише повноваження адвоката, межі наданих представникові прав та перелік дій, які він може вчиняти для виконання доручення. ГПК України не встановлено вимоги про надання адвокатами на підтвердження свого статусу свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю чи посвідчення адвоката.
Відповідно до статті 17 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» інформація, внесена до Єдиного реєстру адвокатів України, є відкритою на офіційному веб-сайті Національної асоціації адвокатів України. Ураховуючи зазначену норму, суд має можливість перевірити наявність у представника статусу адвоката у Єдиному реєстрі адвокатів України. У своїх судових рішеннях (ухвали КГС ВС від 17.10.2018 у справі №916/1059/18, від 01.03.2018 у справі № 910/3483/17) Верховний Суд дотримується позиції, згідно з якою у разі відсутності у Єдиному реєстрі адвокатів України відповідного запису адвокат на підтвердження своїх повноважень повинен подати, крім ордера або довіреності, також і копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю або посвідчення адвоката.
Як вбачається з позовної заяви, позов підписано представником позивача Овчаренко Л.М., будь-яких доказів того, що зазначена особа є адвокатом, зокрема: свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю чи посвідчення адвоката суду не подано, відомості щодо вказаного представника відсутні в Єдиному реєстрі адвокатів України. З довіреності від 25.07.2019, поданої в матеріали справи, вбачається, що ОСОБА_1 є провідним юрисконсультом структурного підрозділу "Служба колії" регіональної філії "Донецька залізниця" АТ "Укрзалізниця".
Крім того, особи, які видали вказану вище довіреність Овчаренку Л.М., зокрема директор регіональної філії "Донецька залізниця" Бугайов С.В. та виконуючий обов"язки заступника директора регіональної філії "Донецька залізниця" Савчишин В.М., не включені, згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, до числа підписантів чи осіб, які вправі діяти без довіреності.
Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 226 ГПК України суд залишає позов без розгляду, якщо позовну заяву не підписано або підписано особою, яка не має права підписувати її, або особою, посадове становище якої не вказано.
Згідно з ч.2 ст. 185 ГПК України за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про: 1) залишення позовної заяви без розгляду; 2) закриття провадження у справі; 3) закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.
З огляду на викладене, враховуючи, що дана справа не є малозначною в розумінні ч.5 ст.12 ГПК України, суд дійшов висновку про залишення первісної позовної заяви АТ "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Донецька залізниця" Структурний підрозділ "Костянтинівська дистанція колії" до Акціонерного товариства "Івано-Франківський локомотиворемонтний завод" без розгляду, оскільки позовну заяву підписано особою, яка не має права її підписувати.
При цьому суд роз`яснює, що відповідно до ч.4 ст. 226 ГПК України особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення обставин, що були підставою для залишення позову без розгляду, має право звернутися до суду повторно.
У відповідності до п.4 ч.1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у зв`язку з повторним неприбуттям або залишенням позивачем судового засідання без поважних причин та неподання заяви про розгляд справи за його відсутності, або неподання позивачем витребуваних судом матеріалів, або за його заявою
Таким чином, вирішення питання про повернення позивачу судового збору, як уе передбачає ч.2 ст.226 ГПК України, буде вирішено за наслідками розгляду відповідного клопотання.
Керуючись ст.ст.46, 80, 177, 182, 183, 185, 202, 226, 233-235 ГПК України, суд
ПОСТАНОВИВ:
первісний позов Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Донецька залізниця" Структурний підрозділ "Костянтинівська дистанція колії" до відповідача Акціонерного товариства "Івано-Франківський локомотиворемонтний завод" залишити без розгляду.
Учасникам справи направити представників у судове засідання.
Повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені документами, визначеними ст.60 ГПК України.
Учасники справи мають права та обов`язки, визначені ст.ст.42, 46 ГПК України.
Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.
Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення.

Ухвалу може бути оскаржено у строк, визначений ст.256 ГПК України.

Повний текст ухвали складено 03.12.2019

Суддя О.В. Рочняк