ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2019 року м. ОдесаСправа № 916/2482/18
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Будішевської Л.О.

суддів Таран С.В., Поліщук Л.В.

при секретарі судового засіданні Бендерук Є.О.

за участю представників учасників справи:

від позивача Коломійчук А.С.,

від відповідача не з`явився,

від третьої особи Мокрицька К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Приватного підприємства «Інжинірингова інвестиційна група «Розвиток»

на рішення господарського суду Одеської області від 04.04.2019, ухвалене суддею Погребною К.Ф., м. Одеса, повний текст складено 11.09.2019

у справі № 916/2482/18

за позовом Приватного підприємства «Інжинірингова інвестиційна група «Розвиток»

до Державного закладу «Дитячий спеціалізований (спеціальний) клінічний санаторій «Хаджибей» Міністерства охорони здоров`я України

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Міністерства охорони здоров`я України

про тлумачення умов договору

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2018 року Приватне підприємство «Інжинірингова інвестиційна група «Розвиток» (далі ПП «Розвиток») звернулось до господарського суду Одеської області з позовом до Державного закладу «Дитячий спеціалізований (спеціальний) клінічний санаторій «Хаджибей» Міністерства охорони здоров`я України (далі санаторій «Хаджибей»), в якому просило суд:

- надати офіційне тлумачення п. 2.1.7. інвестиційного договору на будівництво комплексу санаторію «Хаджибей», укладеного 30.11.2007 між ПП «Розвиток» та санаторієм «Хаджибей» (далі інвестиційний договір) шляхом визначення строку, в який санаторій «Хаджибей» зобов`язаний передати у власність ПП «Розвиток» за актом приймання-передачі об`єкти нерухомого майна, розташовані за адресою: м. Одеса, пров. Цегляний, 2 після виконання ПП «Розвиток» своїх зобов`язань за договором, визначивши цей строк негайно за вимогою ПП «Розвиток»;

- надати офіційне тлумачення п. 1.3., 4.4. інвестиційного договору шляхом визначення, що перерахування ПП «Розвиток» всієї суми інвестиції, визначеної п. 1.3. договору у розмірі 12 000 000 грн. на рахунки Міністерства охорони здоров`я України, є альтернативним і належним способом виконання ПП «Розвиток» його зобов`язань за інвестиційним договором.

Позов мотивований тим, що між сторонами наявний спір щодо змісту інвестиційного договору та способу його виконання.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 16.11.2018 залучено Міністерство охорони здоров`я України до участі у даній справі в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача.

Рішенням господарського суду Одеської області від 04.04.2019 у справі №916/2482/18 у задоволенні позову відмовлено повністю.

Місцевий господарський суд виходив з того, що позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження звернення до санаторію «Хаджибей» з відповідним листом щодо тлумачення умов інвестиційного договору, а також отримання від нього негативної відповіді на такий лист, або проведення переговорів з цього питання, як то передбачено умовами договору. Таким чином, суд дійшов висновку про те, що позивачем не доведено наявність між сторонами спору щодо тлумачення змісту інвестиційного договору.

Не погодившись з рішенням суду, позивач подав на нього апеляційну скаргу, яка мотивована тим, що суд першої інстанції необґрунтовано відмовив у задоволенні позову, посилаючись на те, що позивачем не надано суду доказів звернення до відповідача з листами щодо тлумачення умов інвестиційного договору.

Скаржник зазначає, що наявність або відсутність такого листа не може бути єдиним доказом наявності (відсутності) між сторонами спору.

В даному випадку про наявність між сторонами спору з приводу визначення умов і можливості виконання інвестиційного договору свідчить сама поведінка сторін цього договору.

Крім того, позивачем зазначалось, що він звернувся до керівництва санаторію «Хаджибей» з проханням повідомити реквізити, за якими згідно умовами договору має переказати суму інвестиції на користь Міністерства охорони здоров`я України та повідомити строк, в який санаторій «Хаджибей» передасть за актом приймання - передачі у власність інвестора об`єкти нерухомого майна, що розташовані за адресою: м. Одеса, Цегляний провулок, 2.

Під час розгляду справи представником позивача зазначалось про те, що керівництвом санаторію «Хаджибей» було відмовлено в наданні відповіді саме зважаючи на наявність листа вх. № Кз-01/161 від 21.05.2018, в якому висловлено позицію щодо укладеного інвестиційного договору.

В подальшому представником санаторію «Хаджибей» в судовому засіданні відповідні обставини не спростовувались, а також були надані пояснення, в яких зазначалось про те, що у відповідача взагалі є сумніви щодо чинності укладеного інвестиційного договору, а також про те, що вказаний договір не може бути виконаний.

З огляду на позицію, висловлену представниками учасників справи під час її розгляду, вбачається наявність спору між сторонами щодо змісту інвестиційного договору та способу його виконання.

Враховуючи викладене, позивач просив скасувати рішення господарського суду Одеської області від 04.04.2019 у справі №916/2482/18, прийняти нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 09.10.2019 за апеляційною скаргою ПП «Розвиток» відкрито апеляційне провадження, встановлено іншим учасникам справи строк для подання відзиву на апеляційну скаргу до 23.10.2019 та роз`яснено учасникам справи про їх право у строк до 23.10.2019 подати до суду будь-які заяви чи клопотання стосовно процесуальних питань.

28.10.2019 від Міністерства охорони здоров`я України надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначалось про її безпідставність та необґрунтованість. Зокрема, що позивачем не доведено наявність між сторонами спору щодо тлумачення змісту інвестиційного договору. Крім того, ПП «Розвиток» на час звернення до суду з даним позовом не було стороною інвестиційного договору, оскільки 30.10.2018 за договором про заміну сторони у зобов`язанні усі права та обов`язки інвестора за спірним договором перейшли до ПП «Сфінкс».

Разом з відзивом Міністерством охорони здоров`я України заявлено клопотання про участь його представника в судовому засіданні в режимі відеоконференції, забезпечення проведення якого останнє просило доручити господарському суду Київської області.

Ухвалою від 28.10.2019 справу № 916/2482/18 призначено до розгляду на 28.11.2019 о 15:30 год., клопотання Міністерства охорони здоров`я України про участь його представника в судовому засіданні в режимі відеоконференції задоволено та доручено господарському суду Київської області забезпечити проведення судового засідання, призначеного на 28.11.2019 о 15:30 год., у справі № 916/2482/18 в режимі відеоконференції в приміщенні зазначеного суду.

В судове засідання 28.11.2019 в приміщення Південно-західного апеляційного господарського суду з`явився представник ПП «Розвиток», просив апеляційну скаргу задовольнити, рішення господарського суду Одеської області від 04.04.2019 у справі №916/2482/18 скасувати, прийняти нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі.

В приміщення господарського суду Київської області з`явився представник Міністерства охорони здоров`я України, який заперечував проти доводів та вимог апеляційної скарги, просив залишити її без задоволення, рішення місцевого господарського суду без змін.

Представник санаторію «Хаджибей» в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про поважність причин неявки не повідомив, у зв`язку з чим судова колегія у відповідності до положень п. 1 ч. 3 ст. 202 ГПК України дійшла висновку про можливість розгляду даної справи за його відсутності.

Крім того, ухвалами суду апеляційної інстанції від 09.10.2019 та від 28.10.2019 явка представників учасників справи не визнавалась обов`язковою, учасників справи попереджено, що незабезпечення в судове засіданні апеляційної інстанції своїх представників не буде перешкоджати розгляду справи.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги, заслухавши представників позивача та третьої особи, перевіривши застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія апеляційної інстанції зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 30.11.2007 між ПП «Розвиток» (інвестор) та санаторієм «Хаджибей» укладено інвестиційний договір на будівництво комплексу санаторію «Хаджибей».

Пунктом 1.1. договору визначено:

Інвестор за рахунок власних коштів здійснює фінансування передпроектних, проектних робіт, будівництва та введення в експлуатацію нового санаторного комплексу на узбережжі Хаджибейського лиману в с. Холодна Балка Одеської області (далі комплекс) на вільній частині земельної ділянки, яка перебуває у постійному користуванні санаторія «Хаджибей».

Будівництво здійснюватиметься за погодженою у встановленому порядку проектно-кошторисною документацією.

По завершенню будівництва та введення комплексу в експлуатацію державною технічною комісією він підлягає передачі інвестором на користь санаторію «Хаджибей» за актом приймання-передачі та із цього моменту стає його власністю.

Інвестор за рахунок власних коштів одночасно із будівництвом комплексу здійснює фінансування газифікації та капітального ремонту будівель та споруд згідно Переліку, що складається та підписується сторонами додатково, який є невід`ємною частиною цього договору.

Інвестор інвестує кошти у придбання автобусу та мікроавтобусу для санаторію «Хаджибей», технічні характеристики, вартість, марка та серія якого додатково узгоджується сторонами шляхом підписання окремого додатку до цього договору, що є невід`ємною частиною.

Інвестор здійснює будівництво очисних споруд з урахуванням вимог снаторію та погодженою проектно-кошторисною документацію.

Згідно п. 1.3. договору вартість інвестицій становить орієнтовно 12000000 грн.

Відповідно до п. 2.1.7 договору санаторій «Хаджибей» зобов`язується передати за актом приймання-передачі після виконання інвестором усіх своїх зобов`язань за цим договором у власність останнього об`єкти нерухомого майна, розташовані у м. Одесі за адресою: Цегляний провулок, 2.

Пунктом 4.4. договору передбачено, що інвестор має право здійснити на користь Міністерства охорони здоров`я України прямий банківський переказ усієї суми інвестиції, визначеної пунктом 1.3 договору, що є альтернативним способом виконання всіх його зобов`язань за цим договором.

Договір набуває чинності після підписання сторонами та з моменту його затвердження Міністерством охорони здоров`я України та діє до повного виконання всіма сторонами своїх зобов`язань (п. 9.2 договору).

Вказаний догові 30.11.2007 погоджений Міністерством охорони здоров`я України.

Предметом спору у даній справі є вимоги ПП «Розвиток»:

- надати офіційне тлумачення п. 2.1.7. договору шляхом визначення строку, в який санаторій «Хаджибей» зобов`язаний передати у власність ПП «Розвиток» за актом приймання-передачі об`єкти нерухомого майна після виконання ПП «Розвиток» своїх зобов`язань за договором, визначивши цей строк негайно за вимогою ПП «Розвиток».

- надати офіційне тлумачення п. 1.3., 4.4. договору шляхом визначення, що перерахування ПП «Розвиток» всієї суми інвестиції, визначеної п. 1.3. договору у розмірі 12000000 грн. на рахунки Міністерства охорони здоров`я України, є альтернативним і належним способом виконання ПП «Розвиток» його зобов`язань за договором.

Відмовляючи у задоволенні позову у даній справі, місцевий господарський суд виходив з того, що ПП «Розвиток» не доведено наявність між сторонами спору щодо тлумачення змісту інвестиційного договору, оскільки не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження звернення до санаторію «Хаджибей» з листом щодо тлумачення умов інвестиційного договору, а також отримання від нього негативної відповіді на такий лист, або проведення переговорів з цього питання, як то передбачено умовами договору.

Колегія суддів не погоджується з висновком місцевого господарського суду з наступних підстав.

Статтею 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За змістом ч. 1 ст. 637 ЦК України тлумачення умов договору здійснюється відповідно до ст. 213 цього Кодексу.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 213 ЦК України зміст правочину може бути витлумачений стороною (сторонами). На вимогу однієї або обох сторін суд може постановити рішення про тлумачення змісту правочину.

Згідно з ч. 3 ст. 213 ЦК України при тлумаченні змісту правочину беруться до уваги однакове для всього змісту правочину значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів. Якщо буквальне значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів не дає змоги з`ясувати зміст окремих частин правочину, їхній зміст встановлюється порівнянням відповідної частини правочину зі змістом інших його частин, усім його змістом, намірами сторін.

Якщо за правилами, встановленими ч. 3 цієї статті, немає можливості визначити справжню волю особи, яка вчинила правочин, до уваги беруться мета правочину, зміст попередніх переговорів, усталена практика відносин між сторонами, звичаї ділового обороту, подальша поведінка сторін, текст типового договору та інші обставини, що мають істотне значення (ч. 4 ст. 213 ЦК України).

Таким чином, у частинах 3, 4 ст. 213 цього Кодексу визначено загальні способи, що застосовуються при тлумаченні, які втілюються у трьох рівнях тлумачення.

Перший рівень тлумачення здійснюється за допомогою однакових для всього змісту правочину значень слів і понять, а також загальноприйнятих у відповідній сфері відносин значення термінів.

Другим рівнем тлумачення (у разі якщо за першого підходу не вдалося витлумачити зміст правочину) є порівняння різних частин правочину як між собою, так і зі змістом правочину в цілому, а також із намірами сторін, які вони виявляли при вчиненні правочину, а також із чого вони виходили при його виконанні.

Третім рівнем тлумачення (якщо перші два не дали результатів) є врахування: (а) мети правочину, (б) змісту попередніх переговорів, (в) усталеної практики відносин між сторонами (якщо сторони перебували раніше у правовідносинах між собою), (г) звичаїв ділового обороту; (ґ) подальшої поведінки сторін; (д) тексту типового договору; (е) інших обставин, що мають істотне значення.

Отже, тлумаченню підлягає зміст правочину або його частина за правилами, встановленими ст. 213 ЦК України.

У розумінні наведених положень законодавства тлумаченням правочину є встановлення його змісту відповідно до волевиявлення сторін при його укладенні, усунення неясностей та суперечностей у трактуванні його положень.

Підставою для тлумачення судом угоди є наявність спору між сторонами угоди щодо її змісту, невизначеність і незрозумілість буквального значення слів, понять і термінів тексту всієї угоди або її частини, що не дає змоги з`ясувати дійсний зміст угоди або її частини, а волевиявлення сторони правочину не дозволяє однозначно встановити її намір, тлумачення не може створювати, а лише роз`яснює наявні умови угоди.

Оскільки метою тлумачення правочину є з`ясування змісту його окремих частин, який становить права та обов`язки сторін, тлумачення слід розуміти як спосіб можливості виконання сторонами умов правочину.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 16.04.2019 у справі № 916/1171/18.

Як вбачається зі змісту укладеного між сторонами договору, сторони передбачили альтернативний спосіб виконання інвестором обов`язків за договором, а саме що інвестор має право здійснити прямий банківський переказ усієї суми інвестицій.

Санаторій «Хаджибей» (з урахуванням інших положень договору) зобов`язується передати у власність ПП «Розвиток» за актом приймання-передачі об`єкти нерухомого майна, які розташовані за адресою: м. Одеса, пров. Цегляний, 2 після виконання інвестором всіх своїх зобов`язань за договором.

Колегія суддів вважає помилковим висновок місцевого господарського суду про відсутність між сторонами спору з приводу умов та способу виконання договору.

Наявність або відсутність відповідного листа сторони договору щодо тлумачення його умов не може бути єдиним доказом наявності або відсутності між сторонами спору.

При цьому, в матеріалах даної справи містяться письмові пояснення санаторію «Хаджибей», в яких останній взагалі заперечує можливість передачі нерухомого майна, мотивуючи тим, що питання щодо державного нерухомого майна регулюються, зокрема, Законом України «Про управління об`єктами державної власності», в якому зазначено, що дозвіл на відчуження державного майна дає Фонд державного майна України. Крім того, нерухоме майно об`єктів державної власності, що не підлягають приватизації, не може бути відчужене, вилучене, передане до статутного капіталу господарських організацій і щодо такого майна не можуть вчинятись дії, наслідком яких може бути їх відчуження.

Враховуючи викладене, відповідач зазначив, що укладений між сторонами договір є нікчемним.

Крім того, до вказаних письмових пояснень відповідачем додано лист санаторію «Хаджибей», адресований ПП «Розвиток», в якому повідомляється, що у зв`язку з тривалим терміном відсутності робіт по інвестиційному договору від 30.11.2007, договір вважається таким, що втратив чинність.

При цьому, відповідач не зазначає про можливість альтернативного виконання ПП «Розвиток» своїх зобов`язань шляхом перерахування коштів на рахунок Міністерства охорони здоров`я України.

В матеріалах справи міститься клопотання Міністерства охорони здоров`я України про закриття провадження у даній справі, в якому зазначається, що у відповідача відсутні зобов`язання надати реквізити банківського рахунку Міністерства охорони здоров`я України позивачу, та що обов`язок відповідача щодо передачі майна виникає після виконання інвестором всіх своїх зобов`язань.

Оскільки в самому договорі відсутні платіжні реквізити Міністерства охорони здоров`я України, то за такої позиції Міністерства охорони здоров`я України можливість виконання позивачем умов п. 4.4. договору є спірною.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції відповідач санаторій «Хаджибей» позовні вимоги не визнавав.

Таким чином, в даному випадку про наявність між сторонами спору з приводу визначення умов і можливості виконання інвестиційного договору свідчить сама поведінка учасників цього договору.

Враховуючи викладене, наведені положення законодавства, дослідивши обставини даної справи, колегія суддів дійшла висновку про наявність між сторонами спору щодо змісту інвестиційного договору та способу його виконання.

Судова колегія погоджується з доводами скаржника про те, що наявність позасудового врегулювання спору не є обов`язковою умовою для звернення до суду з вимогою про тлумачення умов договору.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи Міністерства охорони здоров`я України про те, що ПП «Розвиток» не є стороною інвестиційного договору, оскільки 30.10.2018 за договором про заміну сторони у зобов`язанні усі права та обов`язки інвестора за спірним договором перейшли до ПП «Сфінкс».

Так, в матеріалах справи міститься копія договору про заміну сторони у зобов`язанні від 30.10.2008, укладеного між санаторієм «Хаджибей», ПП «Розвиток» та ПП «Сфінкс», за умовами якого сторони погодили замінити сторону в інвестиційному договорі від 30.11.2007 (ПП «Розвиток» на ПП «Сфінкс»).

Разом з тим, рішенням господарського суду Одеської області від 25.06.2019 у справі № 916/853/19 вказаний договір про заміну сторони у зобов`язанні визнано припиненим з 30.10.2008 з тих підстав, що він не був погоджений з Міністерством охорони здоров`я України.

Щодо тверджень відповідача, викладених у письмових пояснення по суті спору, про те, що укладений між сторонами інвестиційний договір є нікчемний та таким, що втратив чинність у зв`язку з тривалим терміном відсутності робіт, колегія суддів зазначає, що п. 9.2 договору передбачено, що він діє до повного виконання всіма сторонами своїх зобов`язань.

Крім того, ст. 204 ЦК України закріплено презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.

Таким чином, у разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню.

Згідно ч. 1 ст. 277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи викладене, повноваження суду апеляційної інстанції, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення господарського суду Одеської області від 04.04.2019 у справі №9162482/18, із прийняттям нового рішення про задоволення позову.

Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги відповідно до вимог ст. 129 ГПК України покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236, 240, 269, 270, 275, 277, 281-283 ГПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства «Інжинірингова інвестиційна група «Розвиток» задовольнити.

Рішення господарського суду Одеської області від 04.04.2019 у справі №9162482/18 скасувати.

Позов задовольнити.

Надати офіційне тлумачення п. 2.1.7. інвестиційного договору на будівництво комплексу санаторію «Хаджибей», укладеного 30.11.2007 між Приватним підприємством «Інжинірингова інвестиційна група «Розвиток» та Санаторієм «Хаджибей» шляхом визначення строку, в який Санаторій «Хаджибей» зобов`язаний передати у власність Приватного підприємства «Інжинірингова інвестиційна група «Розвиток» за актом приймання-передачі об`єкти нерухомого майна, розташовані за адресою: м. Одеса, пров. Цегляний, 2 після виконання Приватним підприємством «Інжинірингова інвестиційна група «Розвиток» своїх зобов`язань за договором, визначивши цей строк негайно за вимогою Приватного підприємства «Інжинірингова інвестиційна група «Розвиток»;

Надати офіційне тлумачення п. 1.3., 4.4. інвестиційного договору на будівництво комплексу санаторію «Хаджибей», укладеного 30.11.2007 між Приватним підприємством «Інжинірингова інвестиційна група «Розвиток» та Санаторієм «Хаджибей» шляхом визначення, що перерахування Приватним підприємством «Інжинірингова інвестиційна група «Розвиток» всієї суми інвестиції, визначеної п. 1.3. договору у розмірі 12 000 000 грн. на рахунки Міністерства охорони здоров`я України, є альтернативним і належним способом виконання Приватним підприємством «Інжинірингова інвестиційна група «Розвиток» своїх зобов`язань за інвестиційним договором.

Стягнути з Державного закладу «Дитячий спеціалізований (спеціальний) клінічний санаторій «Хаджибей» Міністерства охорони здоров`я України на користь Приватного підприємства «Інжинірингова інвестиційна група «Розвиток» 3524 грн. витрат по сплаті судового збору за подання позову.

Стягнути з Державного закладу «Дитячий спеціалізований (спеціальний) клінічний санаторій «Хаджибей» Міністерства охорони здоров`я України на користь Приватного підприємства «Інжинірингова інвестиційна група «Розвиток» 5286 грн. витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

Доручити господарському суду Одеської області видати відповідні накази, із зазначенням необхідних реквізитів.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку у строк, який обчислюється відповідно до статті 288 ГПК України.

Повний текст постанови складено 02.12.2019.

Головуючий суддя Л.О. Будішевська

Суддя С.В. Таран

Суддя Л.В. Поліщук