ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

про залишення апеляційної скарги без руху

"09" грудня 2019 р. Справа№ 910/12749/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Корсака В.А.

суддів: Владимиренко С.В.

Демидової А.М.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗЕРНОПОСТАВКА-М»

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 06.11.2018 про відмову у відкритті провадження за позовною заявою третьої особи з самостійними вимогами

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Тайлон» про вступ в якості третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору у справу

у справі №910/12749/18 (суддя Князьков В.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Приватофис"

до Національного банку України

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк"

про визнання недійсним іпотечного договору

В С Т А Н О В И В :

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.11.2018 у справі №910/12749/18 відмовлено у відкритті провадження за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Тайлон", яке звернулось до суду в якості третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору, до відповідача Національного банку України про визнання відсутнім у Національного банку України права вимагати повернення Товариством з обмеженою відповідальністю "Приватофис" усієї суми заборгованості за кредитним договором № 19 від 03.03.2009, укладеним між Національним банком України та Публічним акціонерним товариством Комерційний банк "Приватбанк". Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Тайлон" від 31.10.2018 вих. № б/н, подану до суду 02.11.2018, і додані до неї документи повернуто заявнику.

Товариством з обмеженою відповідальністю «ЗЕРНОПОСТАВКА-М», особою, яка не брала участь у даній справі, 22.11.2019 (що вбачається з поштової накладної на конверті, в якому надіслано скаргу), тобто більш ніж через рік, подано апеляційну скаргу на ухвалу Господарського суду міста Києва від 06.11.2018 у справі №910/12749/18, з посиланням на ч. 1 ст.254 ГПК України, в якій останнє просить скасувати повністю ухвалу Господарського суду міста Києва від 06.11.2018 у справі №910/12749/18.

Скаржник, обґрунтовуючи своє право подання апеляційної скарги, зазначає, що він є учасником відповідача, та відповідно до п.2 ч.2 ст. 116 ЦК України має право брати участь у розподілу прибутку товариства і одержувати його частину (дивіденди). Оскільки з відповідача було стягнуто велику суму коштів, учасником якого є скаржник, та, не залучивши дане підприємство в якості третьої особи по справі, суд фактично вирішив питання про права та інтереси акціонера щодо отримання дивідендів. Тому, скаржник вважає, що судовим рішенням суд вирішив питання про його права, інтереси та обов`язки і він в силу ч. 1 ст.254 ГПК України має право подання апеляційної скарги.

Крім того, в прохальній частині апеляційної скарги Товариство з обмеженою відповідальністю «ЗЕРНОПОСТАВКА-М» просить суд поновити строк для подання цієї апеляційної скарги.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗЕРНОПОСТАВКА-М» передано для розгляду колегії суддів у складі: Корсак В.А. - головуючий суддя, судді - Владимиренко С.В., Демидова А.М..

Дослідивши матеріали апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що скарга підлягає залишенню без руху, з наступних підстав.

Як було відзначено, у прохальній частині скарги Товариство з обмеженою відповідальністю «ЗЕРНОПОСТАВКА-М» просить поновити строк для подання цієї апеляційної скарги. За змістом скарги, посилається на ч. 1 ст. 256, 258 ГПК України, при цьому, не обґрунтовуючи та, не навівши, причини пропуску встановленого законом процесуального строку для звернення з апеляційною скаргою.

Розглянувши назване клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, суд виходить з наступного.

У відповідності до вимог ст. ст. 113, 116 ГПК України строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом. Перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Строк, обчислюваний місяцями, закінчується у відповідне число останнього місяця строку. Якщо закінчення строку, обчислюваного місяцями, припадає на такий місяць, що відповідного числа не має, строк закінчується в останній день цього місяця. Якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день. Перебіг строку, закінчення якого пов`язане з подією, яка повинна неминуче настати, закінчується наступного дня після настання події.

Останній день строку триває до 24 години, але коли в цей строк слід було вчинити процесуальну дію тільки в суді, де робочий час закінчується раніше, строк закінчується в момент закінчення цього часу. Строк не вважається пропущеним, якщо до його закінчення заява, скарга, інші документи чи матеріали або грошові кошти здані на пошту чи передані іншими відповідними засобами зв`язку.

Відповідно до вимог ст. 256 ГПК України, апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Частиною 6 ст. 242 ГПК України передбачено правила обрахування дня вручення судового рішення. Згідно ч. 2, 3 ст. 256 ГПК України, врегульовано правила поновлення строку на апеляційне оскарження.

Статтею 119 ГПК України встановлено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Клопотання про відновлення строку подання апеляційної скарги повинно містити обґрунтування поважності причин пропуску такого строку (за необхідності - з посиланням на відповідні докази, які подаються апеляційному господарському суду на загальних підставах).

Наведена норма пов`язує можливість відновлення процесуального строку з обов`язковою наявністю поважної причини (чи причин) пропуску відповідного строку. Якщо відновлення процесуального строку здійснюється за заявою сторони, заявник повинен обґрунтувати поважність причини (причин) пропуску строку, в разі необхідності - з поданням доказів цього.

Закон встановлює рівні можливості для сторін і гарантує їм право на захист своїх інтересів. Принцип рівності учасників судового процесу перед законом і судом є важливим засобом захисту їх прав і законних інтересів, що унеможливлює ущемлення будь-чиїх процесуальних прав. Це дає змогу сторонам вчиняти передбачені законодавством процесуальні дії, реалізовувати надані їм законом права і виконувати покладені на них обов`язки. Особи, які беруть участь у справі, вправі вільно розпоряджатися своїми процесуальними правами, в тому числі подавати докази на підтвердження обставин, на які вони посилаються.

Пропуск процесуального строку - це юридичний факт, який настає внаслідок бездіяльності уповноваженої особи в момент настання (або закінчення) цього строку з поважних причин чи з причини, що не можуть бути визнані такими, і такий, що породжує відповідні правові наслідки.

Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними та пов`язані з дійсними істотними труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій.

Господарський процесуальний кодекс України не пов`язує право суду відновити пропущений процесуальний строк лише з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку. Отже, у кожному випадку суд повинен з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінити доводи, що наведені на обґрунтування клопотання про його відновлення, та зробити мотивований висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку. (Аналогічних правових позицій дотримується Верховний Суд, зокрема, у постанові від 21 січня 2019 року у справі №925/240/18).

Крім того, частина 2 ст.261 ГПК України не встановлює безумовного обов`язку суду поновити строк на апеляційне оскарження та прийняти до розгляду апеляційну скаргу у будь-якому разі подання її особою, яка не була залучена до участі у справі. Скаржник має враховувати, що звернення з апеляційною скаргою поза встановленим процесуальним законом строком оскарження судового рішення покладає на нього обов`язок доведення та обґрунтування відповідних обставин, що зумовили пропуск цього строку і у разі, коли відповідну апеляційну скаргу подано особою, не залученою до участі у справі. Разом із цим неучасть у справі особи, яка звертається зі скаргою, із посиланням на те, що рішення у цій справі стосується її прав та інтересів, свідчить лише про те, що такій особі, ймовірно, не було відомо про розгляд цієї справи, однак, не є безумовною підставою визнання причин пропуску строку поважними, поновлення цього строку та прийняття скарги до провадження. (Наведена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 21 лютого 2019 року у справі №911/4590/13)

В даному контексті також слід враховувати правову позицію Європейського суду з прав людини, так, у рішенні від 03.04.2008 року у справі "Пономарьов проти України" Європейський суд з прав людини зробив висновок про те, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, якщо строк на ординарне апеляційне оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності.

Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак, такі повноваження не є необмеженими, тому від судів вимагається вказувати підстави для поновлення строку. Проте, навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності).

Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі.

Доступ до правосуддя в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та прецедентної практики Європейського суду з прав людини не може бути абсолютним і підлягає державному регулюванню й обмеженню. Кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема, й процесуальні заборони та обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Доступ до правосуддя здійснюється шляхом точного, послідовного і неухильного дотримання процесуального алгоритму, що передбачений Господарським процесуальним кодексом України.

Проте, в порушення наведених положень чинного законодавства, заявник, не навів причин пропуску строку на апеляційне оскарження ухвали суду від 06.11.2018, апеляційну скаргу на яку подано більше ніж через рік - 22.11.2019. Саме лише посилання у скарзі на ч.1 ст. 256 ГПК України, де визначено строк на апеляційне оскарження та зазначення у прохальній частині скарги про поновлення строку на апеляційне оскарження, не може розцінюватись судом, як обґрунтування поважності причин пропуску такого строку на звернення з апеляційною скаргою.

З огляду на викладене, колегія суддів, у даному випадку не вбачає поважних підстав для відновлення процесуального строку та відмовляє Товариству з обмеженою відповідальністю «ЗЕРНОПОСТАВКА-М» у задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Приписами ч. 3 ст. 260 ГПК України передбачено, що апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 256 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції із заявою про поновлення строку.

При цьому, колегія суддів зазначає, що відповідно до ч. 4 ст. 260 ГПК України, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 261 цього Кодексу.

Серед іншого, судом апеляційної інстанції встановлено також і інші процесуальні недоліки апеляційної скарги.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 258 ГПК України до апеляційної скарги додаються серед іншого, докази сплати судового збору.

Згідно ст. 4 цього Закону за подання до господарського суду апеляційної скарги на ухвалу суду, заяви про приєднання до апеляційної скарги на ухвалу суду, судовий збір справляється у розмірі 1 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що згідно ст. 7 Закону України "Про державний бюджет на 2019 рік" становить 1 921,00 грн.

Отже, за подання апеляційної скарги на ухвалу суду у даній справі судовий збір підлягає сплаті в сумі 1 921,00 грн.

Однак, при дослідженні матеріалів скарги, колегією суддів встановлено, що заявником до апеляційної скарги не додано доказів сплати судового збору.

Крім того, відповідно до вимог п. 3. ч. 3 ст. 258 ГПК України до апеляційної скарги додаються, зокрема, докази надсилання копії скарги іншій стороні у справі.

Вимоги до надсилання копії апеляційної скарги сторонам у справі встановлено ст. 259 ГПК України, згідно якої особа, яка подає апеляційну скаргу, надсилає іншим учасникам справи копію цієї скарги і доданих до неї документів, які у них відсутні, листом з описом вкладення.

Проте, скаржником до апеляційної скарги не додано доказів її надсилання учасникам по справі.

Таким чином, вищевказані недоліки є підставою для залишення апеляційної скарги без руху у відповідності до ч.3 ст.260 ГПК України.

За таких обставин, апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗЕРНОПОСТАВКА-М» підлягає залишенню без руху з метою надання заявнику можливості виправити вищенаведені недоліки шляхом подання в строк, визначений цією ухвалою, обґрунтованої заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду міста Києва від 06.11.2018 у даній справі; подання доказів сплати судового збору в розмірі 1 921,00 грн. та доказів направлення апеляційної скарги учасникам справи.

На підставі викладеного та керуючись статтями 174, 234, 258, 260, Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

УХВАЛИВ:

1.Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗЕРНОПОСТАВКА-М» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 06.11.2018 у справі №910/12749/18 залишити без руху.

2. Роз`яснити скаржнику, що протягом десяти днів з дня вручення даної ухвали останній має право усунути недоліки зазначені у її мотивувальній частині, надавши суду відповідні докази.

3. Попередити скаржника, що невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали є підставою для повернення апеляційної скарги.

4. Копію даної ухвали надіслати учасникам справи до відома.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та не підлягає оскарженню.

Головуючий суддя В.А. Корсак

Судді С.В. Владимиренко

А.М. Демидова