ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" грудня 2019 р. Справа №909/747/18

Західний апеляційний господарський суд в складі колегії:

Головуючого - судді О.В. Зварич

суддів О.П. Дубник

О.С. Скрипчук,

секретар судового засідання Кіра М.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Авторемгаз" (надалі ТзОВ "Авторемгаз") б/н від 07.05.2019 (вх. № 01-05/1787/19 від 13.05.2019)

на рішення господарського суду Івано-Франківської області від 04.04.2019 (суддя С.М. Кобецька; повний текст рішення складено 15.04.2019)

у справі № 909/747/18

за позовом: ТзОВ "Авторемгаз"

до відповідача-1: Публічного акціонерного товариства "Перший український міжнародний банк" (надалі ПАТ "Перший український міжнародний банк")

до відповідача-2: Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Рона" (надалі ТзОВ "Компанія "Рона")

про визнання іпотечного договору № 1.14-16/17/І-10 від 19.07.2014 недійсним, скасування рішень про державну реєстрацію прав та обтяжень,

за участю:

від позивача: ОСОБА_1 - директор; Хоптій М.В. - адвокат (довіреність б/н від 08.08.2018);

від відповідача-1: Борисов О.С. - адвокат (довіреність № 303 від 21.02.2018р.);

від відповідача-2: не з`явився,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції

30.11.2018 ТзОВ "Авторемгаз" звернулось до господарського суду Івано-Франківської області з позовом до відповідача-1: ПАТ «Перший український міжнародний банк» та до відповідача-2: ТзОВ «Компанія «Рона» (з врахуванням додаткової заяви про зменшення позовних вимог) про визнання недійсним іпотечного договору №1.14-16/17/І-10 від 19.07.2014 (без видачі заставної), укладеного між ПАТ «Перший український міжнародний банк» та ТзОВ «Авторемгаз», та скасування рішень про державну реєстрацію прав та обтяжень, індексні номери: 33654619; 33655122; 33654889; 33654305 від 01.02.2017, прийнятих приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Фріс І.П.

Рішенням господарського суду Івано-Франківської області від 04.04.2019 у справі №909/747/18 (суддя С. Кобецька) повністю відмовлено у задоволенні позовних вимог. Судові витрати залишено за позивачем ( т. 6, а.с. 177-189).

В ході розгляду справи суд першої інстанції встановив, що з метою забезпечення повного виконання зобов`язання Позичальника - ТзОВ "Компанія Рона" за генеральним кредитним договором №ЮР/1.14-17 про умови надання банківських гарантій і акредитивів від 26.02.2014 з усіма змінами та доповненнями до нього, між Іпотекодержателем - ПАТ "Перший український міжнародний банк" та Іпотекодавцем - ТзОВ "Авторемгаз" укладено іпотечний договір №1.14-16/17/І-10 від 19.07.2014 (без видачі заставної). Суд прийшов до висновку про те, що при укладенні іпотечного договору №1.14-16/17/І-10 від 19.07.2014 сторонами дотримано всіх вимог щодо свободи волевиявлення, форми правочину, обумовлених правилами статті 203 Цивільного кодексу України та наявності всіх істотних умов договору, передбачених правилами статті 18 Закону України "Про іпотеку". Оспорюваний правочин підписано повноважною особою - директором ТзОВ "Авторемгаз" ОСОБА_1, а прийняття погодження і відповідно подальше схвалення умов вказаного іпотечного договору підтверджують укладені між ПАТ "ПУМБ" (Іпотекодержатель) та ТзОВ "Авторемгаз" (Іпотекодавець) в особі директора ОСОБА_1, на підставі рішень зборів учасників ТзОВ "Авторемгаз" оформлених протоколами №2 від 20.01.2015, б/н від 24.08.2015, додаткового договору про внесення змін та доповнень №1 від 28.01.2015, договору про внесення змін та доповнень № 2 від 24.07.2015 до іпотечного договору №1.14-16/17/І-10 від 19.07.2014. Отже підстави для визнання названого іпотечного договору відсутні. Щодо спливу строку позовної давності, про застосування якого заявив відповідач у клопотанні №КНО-61.1.1/176 від 28.09.2018 (вх№15242/18 від 04.10.2018), суд зазначив, що за змістом частини першої статті 261 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується лише за наявності порушеного права особи. Судом встановлено необґрунтованість позовної вимоги щодо визнання недійсним іпотечного договору №1.14-16/17/І-10 від 19.07.2014, а отже позовна давність до вказаної позовної вимоги застосуванню не підлягає. Також місцевий господарський суд дійшов висновку, що не підлягає до задоволення і вимога позивача про скасування рішень про державну реєстрацію прав та обтяжень індексні номери: 33654619, 33655122, 33654889, 33654305 від 01.02.2017, прийнятих приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Фріс І.П., оскільки позивач не довів обставин щодо фальсифікації документів, на які покликається у цьому спорі, та з приводу яких розпочато кримінальне провадження.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

ТзОВ «Авторемгаз» подало апеляційну скаргу на рішення господарського суду Івано-Франківської області від 04.04.2019 у справі №909/747/18, в якій просить скасувати зазначене рішення та винести нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі. Скаржник вважає, що оскаржуване рішення є незаконним, винесеним з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зокрема зазначає, що ТзОВ «Компанія «Рона» та її директор Семотюк Роман Федорович шляхом обману та зловживання довірою переконали ОСОБА_1 (директора та основного засновника ТзОВ «Авторемгаз») укласти іпотечні договори, що підтверджується у тому числі матеріалами кримінального провадження №0001272 від 12.04.2019. При цьому було приховано суттєві обставини (наявність інших непогашених кредитів, наявність заборони на укладення кредитів, передачу в іпотеку майна інших юридичних осіб). ОСОБА_1 було переконано в неризикованості та безпечності укладеного договору, його формальний характер та швидке виконання кредитних зобов`язань, відсутність будь-яких загроз втрати майна. Разом з тим, в подальшому грошові кошти і ОСОБА_1 і Банку не виплачувались, і перша можливість була використана Банком для переоформлення права власності на себе (що було вчинено, як зазначає скаржник, з використанням підроблених документів). Також скаржник стверджує, що при наданні кредиту ТзОВ «Компанія «Рона» працівники ПАТ «ПУМБ» вступили в злочинну змову з представниками вказазної компанії та надали кредит Товариству у розмірі 6000000,00 доларів США. При цьому, ніким не перевірялась платоспроможність Товариства та була проігнорована та обставина, що ТзОВ «Компанія «Рона» не здійснює будь-якої діяльності та не отримує будь-яких грошових коштів, якими б могла погасити отриманий кредит. Також не перевірявся фінансовий стан Товариства, кредитна історія, не проводився аналіз майнового стану Товариства. Скаржник стверджує, що на момент видачі кредиту ТзОВ «Компанія «Рона» з боку ПАТ «ПУМБ» у Товариства існували непогашені зобов`язання перед іншими Банками (5 кредитних договорів), якими заборонялось проводити перекредитування (отримувати нові кредити в інших банках). Отже, скаржник вважає, що жодних підстав для видачі кредиту не було. При цьому, про наявність інших кредитів ОСОБА_1 не знав та не міг знати, оскільки така інформація є банківською таємницею. За умови наявності такої інформації на момент укладення договору іпотеки, такий договір директором не був би укладений. Скаржник вказує на те, що наявна заборгованість погашалась лише за рахунок реально існуючих об`єктів нерухомого майна, в той час, як по неіснуючих об`єктах видавались довідки про погашення кредиту, а такі об`єкти звільнялись з-під іпотеки. Апелянт зазначає, що суд першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення проігнорував його аргументи стосовно підроблення рішення загальних зборів учасників ТзОВ «Авторемгаз», яким надано згоду на передачу майна в іпотеку. Скаржник вказує, що у провадженні господарського суду Івано-Франківської області перебуває справа № 909/736/18 за позовом: ОСОБА_2 ; ОСОБА_1 до ТзОВ «Авторемгаз» про визнання недійсним рішення загальних зборів. На підставі висновку експерта Львівського НДІ судових експертиз №5818/5823 від 13.02.2019, проведеного в межах справи № 909/736/18, встановлено факт підробки підписів, виконаних від імені ОСОБА_1 та ОСОБА_3 у протоколі № 23 від 27.05.2014 загальних зборів учасників ТзОВ «Авторемгаз». Посвідчуючи всі іпотечні договори, приватний нотаріус не дотримав належним чином вимог чинного законодавства та сприяв у вчиненні дій щодо введення директора Товариства в оману з приводу істотних умов правочину, що не було враховано судом при прийнятті оскаржуваного рішення.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

ПАТ «Перший український міжнародний банк» у письмовому відзиві заперечує проти доводів апеляційної скарги, вважає її надуманою, необґрунтованою та безпідставною, а рішення господарського суду Івано-Франківської області від 04.04.2019 у справі № 909/747/18 таким, що прийняте з дотриманням норм матеріального та процесуального права. Зокрема зазначає, що ОСОБА_1 є одночасно і директором Товариства і його учасником, який володіє 95 % статутного капіталу. Оскільки він є фактично єдиною особою, яка уповноважена приймати рішення щодо передачі нерухомості в іпотеку, його волевиявлення, як учасника було підтверджено підписанням іпотечного договору № 1.14-16/17/1-10, а також підписанням двох додаткових угод до нього. Навіть якщо припустити, що загальні збори учасників ТзОВ «Авторемгаз» не давали згоди на передачу в іпотеку АТ «ПУМБ» нерухомості, учасники Товариства двічі надавали згоду на внесення змін до умов названого іпотечного договору та уповноважували директора ОСОБА_1 на підписання цих змін. Відповідач-1 вважає, можливі порушення АТ «ПУМБ» законодавства при наданні кредиту без перевірки платоспроможності боржника не є підставою для визнання недійсним названого іпотечного договору. Просить апеляційну скаргу ТзОВ «Авторемгаз» залишити без задоволення, рішення господарського суду Івано-Франківської області від 04.04.2019 у справі №909/747/18 - залишити без змін.

Відповідач-2 не надав суду письмового відзиву на апеляційну скаргу.

Представники позивача в судовому засіданні підтримали доводи, наведені у апеляційній скарзі.

Представник відповідача-1 просив залишити без змін рішення господарського суду Івано-Франківської області від 04.04.2019 у справі № 909/747/18, апеляційну скаргу - без задоволення.

Відповідач-2 не забезпечив явки в судове засідання уповноваженого представника. Згідно з повідомленням про вручення рекомендованого поштового відправлення від 12.11.2019 обізнаний з датою, часом і місцем розгляду справи.

Суд не визнавав обов`язковою явку в судове засідання представників сторін. Отже, в силу положень ч.12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України справу може бути розглянуто при відсутності уповноваженого представника відповідача-2.

Обставини справи

26.02.2014 між Публічним акціонерним товариством «Перший український міжнародний банк» (Банк) та ТзОВ «Рона» (Клієнт) укладено генеральний договір №ЮР/1.14-17 про умови надання банківських гарантій і акредитивів (з додатковими угодами та додатками до нього) (т.4, а.с. 187-207, 208-246).

З метою забезпечення виконання зобов"язання Позичальника - ТОВ "Компанія Рона" за генеральним договором №ЮР/1.14-17 про умови надання банківських гарантій і акредитивів від 26.02.2014 з усіма змінами та доповненнями до нього, 19.07.2014 між Публічним акціонерним товариством "Перший Український Міжнародний Банк" (Іпотекодержатель) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Авторемгаз" (Іпотекодавець) укладено іпотечний договір №1.14-16/17/І-10 (без видачі заставної) (т. 1, а.с. 29-36).

У відповідності до пунктів 1.3., 5.1. Статуту Товариства з обмеженою відповідальністю "Авторемгаз", затвердженого зборами учасників товариства, протоколом №02/06 від 05.12.2006 учасниками ТзОВ "Авторемгаз" є ОСОБА_4 - частка в статутному капіталі 5%, ОСОБА_1 - частка в статутному капіталі 95%.

Вищим органом Товариства є збори учасників. Вони складаються з учасників товариства або призначених ними представників. Учасники Товариства мають кількість голосів пропорційно розміру їх частки в статутному капіталі (пункт 4.1. Статуту).

Пунктом 4.13 Статуту визначено, що у Товаристві створюється виконавчий орган - директор. Директор має право без довіреності виконувати дії від імені Товариства та самостійно укладати правочини.

Іпотечний договір №1.14-16/17/І-10 (без видачі заставної) від імені Іпотекодавця підписано директором ТзОВ "Авторемгаз" ОСОБА_1 який, як зазначено у договорі, діє на підставі Статуту та рішення загальних зборів учасників Іпотекодавця (протоколу №23 від 27.05.2014р.). Договір посвідчено приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Слободян Л.А.

Предметом іпотеки за іпотечним договором є виробничо-складські приміщення розташовані за адресою: Івано-Франківська область, м.Івано-Франківськ, вул.Нова, 2А (пункт 2.1.1 стаття 2 договору), а саме: земельна ділянка кадастровий номер :14:001:0105, площею 0,0111 га на вул .Нова, 2а в м.Івано-Франківськ (пункт 2.1.2 стаття 2 договору); земельна ділянка кадастровий номер :14:001:0184, площею 0,2982 га на вул .Нова , 2 а в м.Івано - Франківськ (пункт 2.1.3 стаття 2 договору); земельна ділянка кадастровий номер :14:001:0183, площею 0,0479 га на вул. Нова, 2 а в м.Івано-Франківськ (пункт 2.1.4 стаття 2 договору).

За домовленістю сторін на момент укладення цього договору предмет іпотеки зазначений у пункті 2.1.1 договору оцінено у сумі 1228000,00грн; у пункті 2.1.2 - 49619,00грн; у пункті 2.1.3 - 1066412,00грн; у пункті 2.1.4 - 214123,00грн. Загальна оціночна вартість предмету іпотеки становить 2558154,00грн. (пункт 2.3 стаття 2 договору).

Пунктами 1.3, 1.3.1 статті 1 договору сторони погодили, що за рахунок предмету іпотеки Іпотекодержатель задовольняє свої вимоги за основним зобов"язанням, включаючи сплату процентів, комісій неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, передбаченого договором з якого випливає основне зобов"язання, інших платежів на користь Іпотекодержателя, передбачених договором з якого випливає основне зобов"язання.

У разі порушення умов договору, з якого виникло основне зобов`язання та/або умов цього договору Іпотекодержатель надсилає Іпотекодавцю та боржнику за договором на підставі якого виникло основне зобов"язання, якщо він є відмінним від Іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов"язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога Іпотекодержателя залишається без задоволення, Іпотекодержатель вправі звернути стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього договору та/або чинного законодавства України (пункт 6.4 стаття 6 договору).

Відповідно до пунктів 6.7.1, 6.7.2 статті 6 договору у разі виникнення у Іпотекодержателя права звернути стягнення на предмет іпотеки, Іподекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки в порядку, передбаченому чинним законодавством України. Зазначене застереження, яке вважається договором про задоволення вимог Іпотекодержателя є правовою підставою для реєстрації права власності Іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки.

Цей договір, за умови його підписання сторонами, набуває чинності з моменту його нотаріального посвідчення та діє до повного виконання основного зобов"язання (пункт 7.5 статті 7 договору).

В подальшому, між ПАТ "ПУМБ" (Іпотекодержатель) та ТзОВ "Авторемгаз" (Іпотекодавець) в особі директора ОСОБА_1, який діє на підставі статуту та рішень зборів учасників товариства - протоколи №2 від 20.01.2015, б/н від 24.08.2015, укладено додатковий договір про внесення змін та доповнень №1 від 28.01.2015 до іпотечного договору №1.14-16/17/І-10 від 19.07.2014, договір про внесення змін та доповнень №2 від 24.07.2015 до іпотечного договору №1.14-16/17/І-10 від 19.07.2014 (т. 1, а.с. 38-40).

В матеріалах судової справи № 909/747/18 знаходиться копія письмової вимоги ПАТ "ПУМБ" за вих. №КНО-61-05-373 від 12.08.2016 з доказами її направлення на юридичні адреси ТзОВ "Компанія Рона", ТзОВ "Авторемгаз" рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення поштового відправлення про усунення порушення забезпеченого іпотекою зобов`язання, в якій зокрема зазначено, що станом на 11 серпня 2016 року у ТзОВ "Компанія Рона" існує прострочена заборгованість за кредитним договором №1.14-16 від 26 лютого 2014 у розмірі - 81530496,64 грн. прострочена заборгованість за основною сумою кредиту, 12227649,73 грн. за нарахованими процентами; за генеральним договором №ЮР/1.14-17 від 26 лютого 2014 прострочена заборгованість у розмірі - 263356,81 долари США за наданими/відкритими гарантіями/акредитивами та 29942,31 долари США за нарахованими процентами (т. 1, а.с. 210-213).

У відповідності до довідки ПАТ "ПУМБ" №КНО-61-05-бн від 31.01.2017 ТзОВ "Компанія "Рона" та ТзОВ "Авторемгаз" письмову вимогу про усунення порушення забезпеченого іпотекою зобов`язання не виконали (т. 1, а.с. 214).

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 01.02.2017 приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Фріс І.П. прийнято рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень індексні номери: 33654619, 33655122, 33654889, 33654305, якими зареєстровано за ПАТ "ПУМБ" право власності на предмет іпотеки, а саме: - земельну ділянку кадастровий номер :14:001:0105, площею 0,0111 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01 (номер запису про право власності 18798755); - земельну ділянку кадастровий номер :14:001:0183, площею 0,0479 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01 (номер запису про право власності 18799314); - земельну ділянку кадастровий номер :14:001:0184, площею 0,2982 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01 (номер запису про право власності 18799040); виробничо-складські приміщення, що розташовані за адресою м.Івано-Франківськ, вул.Нова, 2 а, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01 (номер запису про право власності 18798530) (т. 1, а.с. 61-64).

Предметом спору у даній справі є визнання недійсним іпотечного договору №1.14-16/17/І-10 від 19.07.2014 та скасування рішень про державну реєстрацію прав та обтяжень, індексні номери: 33654619, 33655122, 33654889, 33654305 від 01.02.2017, прийнятих приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Фріс І.П.

Норми права та мотиви, якими керується суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови та висновки суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Згідно з частиною 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з врахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина перша статті 628 Цивільного кодексу України).

Статтею 638 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

За приписами статті 204 Цивільного кодексу України унормовано, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (ч.3 ст.215 ЦК України).

Водночас вирішуючи спір про визнання угоди (правочину) недійсною, господарський суд встановлює наявність тих обставин, з якими закон пов`язує визнання угод недійсними та настання відповідних наслідків, а саме відповідність змісту угоди вимогам закону, додержання встановленої форми угоди, правоздатність сторін за угодою, у чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. При цьому обставини, що мають істотне значення для вирішення спору повинні підтверджуватись сторонами належними та допустимими доказами в розумінні статей 76-77 Господарського процесуального кодексу України.

Як вбачається із змісту іпотечного договору №1.14-16/17/І-10 (без видачі заставної) від 19.07.2014, укладеного між Публічним акціонерним товариством "Перший Український Міжнародний Банк" (Іпотекодержатель) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Авторемгаз" (Іпотекодавець), між сторонами виникли відносини з забезпечення виконання зобов`язань, які врегульовані нормами Цивільного кодексу України, Законом України «Про іпотеку», який є спеціальним законом, що регулює відносини у сфері застави нерухомого майна - іпотеки.

Згідно із ч. 1 ст. 575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

За приписами статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

В силу частини 1 статті 18 Закону України "Про іпотеку" іпотечний договір укладається між одним або декількома іпотекодавцями та іпотекодержателем у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Відповідно до пунктів 1-4 частини 1, частин 2, 3 статті 18 Закону України "Про іпотеку" іпотечний договір повинен містити такі істотні умови: для іпотекодавця та іпотекодержателя - юридичних осіб відомості про найменування, місцезнаходження та ідентифікаційний код в Єдиному державному реєстрі юридичних та фізичних осіб - підприємців; зміст та розмір основного зобов`язання, строк і порядок його виконання та/або посилання на правочин, у якому встановлено основне зобов`язання; опис предмета іпотеки, достатній для його ідентифікації, та/або його реєстраційні дані, у тому числі кадастровий номер. У разі іпотеки земельної ділянки має зазначатися її цільове призначення; посилання на видачу заставної або її відсутність. У разі відсутності в іпотечному договорі однієї з вказаних вище істотних умов він може бути визнаний недійсним на підставі рішення суду. Іпотечний договір може містити інші положення, зокрема, визначення вартості предмета іпотеки, посилання на документ, що підтверджує право власності іпотекодавця на предмет іпотеки, відомості про обмеження та обтяження прав іпотекодавця на предмет іпотеки, визначення способу звернення стягнення на предмет іпотеки.

В ході розгляду справи суд встановив, що ОСОБА_1 є одночасно директором ТзОВ "Авторемгаз" і його учасником, який володіє 95 % статутного капіталу.

Матеріалами справи підтверджено, що спірний іпотечний договір №1.14-16/17/І-10 (без видачі заставної) від 19.07.2014 підписано директором ТОВ "Авторемгаз" ОСОБА_1 особисто і цей факт ним не заперечується.

Разом з тим, прийняття, погодження і відповідно подальше схвалення умов названого іпотечного договору підтверджують укладені між ПАТ "ПУМБ" (Іпотекодержатель) та ТзОВ "Авторемгаз" (Іпотекодавець) в особі директора - ОСОБА_1 на підставі рішень зборів учасників ТОВ "Авторемгаз", оформлених протоколами №2 від 20.01.2015, б/н від 24.08.2015 додатковий договір про внесення змін та доповнень №1 від 28.01.2015 до іпотечного договору №1.14-16/17/І-10 від 19.07.2014 та договір про внесення змін та доповнень №2 від 24.07.2015 до іпотечного договору №1.14-16/17/І-10 від 19.07.2014.

Частиною 1 статтею 241 Цивільного кодексу України унормовано, що правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання.

Наступне схвалення правочину особою, яку представляють, створює, змінює і припиняє цивільні права та обов`язки з моменту вчинення цього правочину (ч. 2 ст. 241 ЦК України).

Отже, про дійсний намір ТзОВ «Авторемгаз» укласти іпотечний договір №1.14-16/17/І-10 (без видачі заставної) від 19.07.2014 підтверджує та обставина, що Товариство уклало з ПАТ «ПУМБ» додатковий договір про внесення змін та доповнень №1 від 28.01.2015 та договір про внесення змін та доповнень №2 від 24.07.2015 до іпотечного договору №1.14-16/17/І-10 від 19.07.2014. Відтак, загальні збори учасників ТзОВ «Авторемгаз» двічі надавали згоду на внесення змін до умов спірного іпотечного договору та уповноважували директора ОСОБА_1 на підписання цих змін.

Колегія суддів критично оцінює твердження скаржника про злочинну змову посадових осіб ПАТ "ПУМБ" та ТзОВ "Компанія "Рона" шляхом введення керівника ТзОВ "Авторемгаз" в оману з метою незаконного заволодіння іпотечним майном за іпотечним договором №1.14-16/17/І-10 від 19.07.2014, з приводу чого відкрито кримінальне провадження 0001272 від 12.04.2019, враховуючи таке.

Відповідно до ч.1 ст. 230 ЦК України якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

У вирішенні спорів про визнання правочинів недійсними на підставі вище вказаних правових норм господарські суди повинні мати на увазі, що відповідні вимоги можуть бути задоволені за умови доведеності позивачем фактів обману, насильства, погрози, зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною, тяжких обставин і наявності їх безпосереднього зв`язку з волевиявленням другої сторони щодо вчинення правочину.

Під обманом слід розуміти умисне введення в оману представника підприємства, установи, організації або фізичної особи, що вчинила правочин, шляхом: повідомлення відомостей, які не відповідають дійсності; заперечення наявності обставин, які можуть перешкоджати вчиненню правочину; замовчування обставин, що мали істотне значення для правочину. При цьому особа, яка діяла під впливом обману, повинна довести не лише факт обману, а й наявність умислу в діях відповідача та істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення. Суб`єктом введення в оману є сторона правочину, як безпосередньо, так і через інших осіб за домовленістю.

Разом з тим, в матеріалах господарської справи № 909/747/18 відсутні належні та допустимі докази про те, що директор ТзОВ «Авторемгаз» - ОСОБА_1 . уклав іпотечний договір №1.14-16/17/І-10 від 19.07.2014 під впливом обману.

Також суд апеляційної інстанції відхиляє покликання скаржника на матеріали кримінального провадження № 0001272 від 12.04.2019.

Згідно вимог статті 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Чинним господарсько-процесуальним законодавством не передбачена можливість використання, як доказів матеріалів досудового розслідування кримінального провадження. Тільки вирок суду, що набрав законної сили у визначених ст. ст. 75, 86 ГПК України випадках та порядку може бути врахований при ухваленні судового рішення у справі.

Вирок суду у вищезазначеному кримінальному провадженні суду не подано.

Що стосується тверджень скаржника про те, що ПАТ "ПУМБ" надано кредитні кошти ТзОВ "Компанія "Рона" без перевірки платоспроможності Позичальника, то суд апеляційної інстанції зауважує, що кредитний договір - це цивільно-правовий документ, який визначає взаємні юридичні права і обов`язки та економічну відповідальність Банку (Кредитора) та Клієнта (Позичальника) з приводу проведення кредитної операції.

ТзОВ "Авторемгаз" не є стороною генерального кредитного договору №ЮР/1.14-17 від 26.02.2014. Усі питання, що пов`язані з банківським кредитуванням, в т.ч. перевірка платоспроможності Позичальника при наданні кредитних кошів стосуються лише прав та обов"язків ПАТ "ПУМБ" та ТзОВ "Компанія "Рона" і не можуть бути підставою для визнання недійсним іпотечного договору №1.14-16/17/І-10 від 19.07.2014.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків, наведених в рішенні господарського суду Івано-Франківської області від 04.04.2019 у справі №909/747/18.

З аналізу вищеописаних правових норм та матеріалів даної справи, колегія суддів констатує відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог про визнання іпотечного договору № 1.14-16/17/І-10 від 19.07.2014 недійсним, оскільки при укладенні даного договору сторонами дотримано всіх вимог щодо свободи волевиявлення, форми правочину обумовлених нормами статті 203 Цивільного кодексу України та наявності всіх істотних умов договору, передбачених статтею 18 Закону України "Про іпотеку".

Щодо заявленого відповідачем-1 клопотання про застосування наслідків спливу строку позовної давності у відповідності до статті 257 Цивільного кодексу України, колегія суддів зазначає таке.

За змістом частини першої статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості (п. 2.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 10 від 29.05.2013р. "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів").

Оскільки в даному спорі суд встановив необґрунтованість позовної вимоги щодо визнання недійсним іпотечного договору № 1.14-16/17/І-10 від 19.07.2014, тому позовна давність до вказаної позовної вимоги застосуванню не підлягає.

Колегія суддів також вважає обґрунтованим та підставним висновок місцевого господарського суду про відмову у задоволенні позовної вимоги про скасування рішень про державну реєстрацію прав та обтяжень за індексними номерами: 33654619, 33655122, 33654889, 33654305 від 01.02.2017, прийнятих приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Фріс І.П., якими здійснено реєстрацію за ПАТ "ПУМБ" права власності на предмет іпотеки - земельну ділянку кадастровий номер :14:001:0105, площею 0,0111 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01 (номер запису про право власності 18798755); земельну ділянку кадастровий номер :14:001:0183, площею 0,0479 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01 (номер запису про право власності 18799314); земельну ділянку кадастровий номер :14:001:0184, площею 0,2982 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01 (номер запису про право власності 18799040); виробничо-складські приміщення, що розташовані за адресою м.Івано-Франківськ, вул.Нова, 2а , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01 (номер запису про право власності 18798530).

Згідно із частини 1 статті 36 Закону України «Про іпотеку» сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до частини 2 названої статті Закону договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону (п.1 ч. 3 ст. 36 Закону України «Про іпотеку»).

За приписами частини 1 статті 37 Закону України «Про іпотеку» Іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання.

Слід також звернути увагу і на положення іпотечного договору № 1.14-16/17/І-10 (без заставної) від 19.07.2014, а саме пункт 6.2 договору, яким визначений порядок звернення стягнення на предмет іпотеки.

Як підтверджено матеріалами справи у зв`язку з невиконанням ТзОВ «Компанія «Рона» зобов`язань за генеральним договором № ЮР/1.14-17 про умови надання банківських гарантій і акредитивів від 26.02.2014 Банк задоволив забезпечені іпотекою грошові вимоги шляхом набуття права власності на вищезазначений предмет іпотеки.

Однією з підстав для скасування названих рішень скаржник покликається, зокрема, на фальсифікацію вимоги про усунення порушення забезпеченого іпотекою зобов`язання з доказами її направлення ТзОВ "Авторемгаз", з приводу чого розпочато кримінальне провадження, та укладення іпотечного договору №1.14-16/17/І-10 від 19.07.2014 без дотримання вимог чинного законодавства.

Разом з тим, в матеріалах господарської справи № 909/747/18 відсутні докази визнання письмової вимоги про усунення порушення забезпеченого іпотекою зобов`язання вих. №КНО-61-05-373 від 12.08.2016 сфальсифікованою, та як зазначалось вище, суд не встановив підстав для визнання недійсним іпотечного договору №1.14-16/17/І-10 від 19.07.2014.

За приписами статті 76 Господарського процесуального кодексу України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 ГПК України).

Таким чином, у господарському процесі обов`язок сторін довести ті обставини, на які вони посилаються, як на підставу своїх вимог чи заперечень, коригується (співвідноситься) з правом суду прийняти чи не прийняти докази в контексті їхнього значення для справи, що і є предметом оцінки господарського суду.

Згідно з практикою Європейського Суду з прав людини, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, у рішеннях судів та органів, що вирішують спори, має бути належним чином викладено підстави, на яких вони ґрунтуються. Обсяг цього обов`язку щодо обґрунтовування рішення може бути різним залежно від характеру самого рішення і має визначатись з урахуванням обставин відповідної справи.

Підсумовуючи вищевказане, колегія суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, надав належну оцінку дослідженим доказам, прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального і процесуального права, тому рішення господарського суду Івано-Франківської області від 04.04.2019 у справі №909/747/18 необхідно залишити без змін.

Судові витрати

З огляду на те, що суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, судові витрати, пов`язані з розглядом справи у суді апеляційної інстанції, покладаються на скаржника відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись, ст. ст. 86, 269, 270, 275, 276, 282 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Авторемгаз" б/н від 07.05.2019 (вх. № 01-05/1787/19 від 13.05.2019) залишити без задоволення, рішення господарського суду Івано-Франківської області від 04.04.2019 у справі №909/747/18 - без змін.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покласти на скаржника.

Справу повернути в господарський суд Івано-Франківської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Строки та порядок оскарження постанов (ухвал) апеляційного господарського суду визначені в § 1 глави 2 Розділу IV ГПК України.

Веб-адреса судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень: http//reyestr.court.gov.ua.

Головуючий суддя О.В. Зварич

Суддя О.П. Дубник

Суддя О.С. Скрипчук