РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

03.12.2019Справа № 910/13691/19

Суддя Господарського суду міста Києва Босий В.П., розглянувши в письмовому провадженні справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка»

до Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія»

про стягнення 51 125,73 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Уніка» (надалі - ПрАТ «Страхова компанія «Уніка») звернулося до Господарського суду міста Києва із позовною заявою до Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» (надалі - ПрАТ «УПСК») про стягнення 51 125,73 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ПрАТ «Страхова компанія «Уніка» на підставі договору добровільного комплексного страхування на транспорті №245002/4098/0002947 від 08.11.2017 внаслідок настання страхової події - дорожньо-транспортної пригоди (надалі - «ДТП») виплачено страхове відшкодування власнику автомобіля марки «Audi A3», реєстраційний номер НОМЕР_1 , а тому позивачем відповідно до положень ст. 27 Закону України «Про страхування» та статей 993, 1191 Цивільного кодексу України отримано право вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду. За твердженнями позивача, відповідальність власника транспортного засобу - автомобіля марки «Ford Focus», реєстраційний номер НОМЕР_2 , водієм якого скоєно ДТП, було застрахована ПрАТ «УПСК» згідно договору (полісу) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК/6827910, а тому позивач вказує, що обов`язок з відшкодування йому збитків у розмірі 44 524,39 грн. покладається на відповідача. Крім того, позивач заявляє про стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 2 104,23 грн. та інфляційних у розмірі 4 497,11 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.10.2019 відкрито провадження у справі та ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, відповідачу визначено строк для подання відзиву на позов - протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали для подання заперечень на відповідь на відзив (якщо така буде подана) - протягом 5 днів з дня отримання відповіді на відзив, позивачу визначити строк для подання відповіді на відзив протягом 5 днів з дня його отримання.

Вказана ухвала отримана відповідачем 10.10.2019, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №737, проте ПрАТ «УПСК» своїм правом не скористалось, відзив на позов до суду не подало.

Будь-яких інших заяв, клопотань або заперечень від сторін не надходило.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва встановив наступне.

08.11.2017 між ПрАТ «Страхова компанія «Уніка» (страховик) та ОСОБА_1 (страхувальник) укладено договір добровільного комплексного страхування на транспорті №245002/4098/0002947 (надалі - «Договір»), об`єктом страхування за яким є майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням наземним транспортним засобом, а саме: автомобілем марки «Audi A3», реєстраційний номер НОМЕР_1 на випадок настання страхових випадків, зокрема, пошкодження чи знищення транспортного засобу, його окремих складових частин чи додаткового обладнання внаслідок ДТП. Строк дії Договору: з 10.11.2017 по 10.11.2021.

29.12.2017 о 19:20 год. у м. Дніпрі на вул. Воскресенській навпроти будинку №30 сталася ДТП за участі застрахованого автомобіля марки «Audi A3», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та автомобіля марки «Ford Focus», реєстраційний номер НОМЕР_2 , а саме: ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки «Ford Focus», рухаючись заднім ходом, не впевнився в безпечності руху та скоїв зіткнення з автомобілем «Audi A3», чим було спричинено механічні пошкодження обом автомобілям.

Факт скоєння ДТП підтверджується довідкою № НОМЕР_3 про дорожньо-транспортну пригоду, складеною Управлінням патрульної поліції в Дніпропетровській області.

Вказана ДТП сталася в результаті порушення водієм ОСОБА_2 п . 10.9 Правил дорожнього руху України, що підтверджується постановою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 27.02.2018 у справі №209/224/18, відповідно до якої ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

На підставі страхового акту №00247134 від 11.01.2018 позивач, виконуючи свої зобов`язання за Договором, здійснив відшкодування завданої страхувальнику внаслідок спірної ДТП шкоди у розмірі 45 524,38 грн., що підтверджується платіжним дорученням №002754 від 19.01.2018.

Статтею 27 Закону України «Про страхування» та статтею 993 Цивільного кодексу України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Із постанови Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 27.02.2018 у справі №209/224/18 вбачається, що транспортний засіб - автомобіль марки «Ford Focus», реєстраційний номер НОМЕР_2 , яким спричинено ДТП, що потягнуло нанесення шкоди автомобілю марки «Audi A3», реєстраційний номер НОМЕР_1 , знаходився під керуванням ОСОБА_2 , а доказів незаконного заволодіння останнім таким транспортним засобом матеріали справи не містять.

Частинами першою та другою статті 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до пунктів 1, 3 частини 1 статті 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, а за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Таким чином, за змістом вказаних норм, у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципі вини.

Вина особи, яка керувала автомобілем марки «Ford Focus», реєстраційний номер НОМЕР_2 , - ОСОБА_2 , встановлена у судовому порядку.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації автомобіля марки «Ford Focus», реєстраційний номер НОМЕР_2 , застрахована ПрАТ «УПСК» на підставі договору (полісу) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК/6827910.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Тобто, наведеними положеннями встановлено, що розмір відповідальності страховика за полісом обмежується розміром відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу в межах встановлених відповідним полісом ліміту відповідальності та франшизи.

За змістом ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, може бути визначено як експертом, так і аварійним комісаром.

Отже, належним доказом розміру відновлювального ремонту з урахування коефіцієнту фізичного зносу може бути висновок особи, яка згідно чинного законодавства України має право на проведення експертної оцінки майна (суб`єкт оціночної діяльності або аварійний комісар).

Із доданого позивачем до позову звіту №07/13-531 про визначення вартості відновлювального ремонту автомобіля марки «Audi A3», реєстраційний номер НОМЕР_1 , складеного 10.01.2018 суб`єктом оціночної діяльності - ПП Данильченко В.В., вбачається, що вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Audi A3», реєстраційний номер НОМЕР_1 , складає 49 461,49 грн.

Таким чином, суд приходить до висновку, що матеріалами справи належним чином підтверджено вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Audi A3», реєстраційний номер НОМЕР_1 , у розмірі 49 461,49 грн., що не спростовано відповідачем.

При цьому, позивачем на виконання зобов`язань за Договором сплачено відшкодування завданої страхувальнику внаслідок спірної ДТП шкоди у розмірі 45 524,38 грн., що підтверджується платіжним дорученням №002754 від 19.01.2018.

Відповідно до п. 12.1 ст. 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

В даному випадку, положеннями договору (полісу) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК/6827910 було встановлено франшизу у розмірі 999,99 грн.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

За змістом п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком. Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна; у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування. У разі якщо заява про здійснення страхового відшкодування чи інші документи, необхідні для прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування, подані з порушенням строку, встановленого цим Законом, строк прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування та його виплату збільшується на кількість днів такого прострочення. Протягом трьох робочих днів з дня прийняття відповідного рішення страховик зобов`язаний направити заявнику письмове повідомлення про прийняте рішення.

Із доданих до позову документів вбачається, що позивачем було направлено на адресу відповідача заяву про виплату страхового відшкодування №21410 від 23.01.2018, до якої було додано документи, передбачені ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Проте, відповідач відмовив листом №798/18 від 26.02.2018 у виплаті страхового відшкодування, оскільки на момент ДТП водій ОСОБА_2 не мав законних підстав для керування транспортним засобом - автомобілем марки «Ford Focus», реєстраційний номер НОМЕР_2 , оскільки він ввезений на митну територію України у митному режимі «Тимчасове ввезення» на строк до одного року з метою особистого користування ОСОБА_4.

Вказані обставини, на думку суду, не можуть свідчити про відсутність підстав для відмови у виплаті на користь позивача суми страхового відшкодування з огляду на наступне.

По-перше, згідно позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 08.04.2019 у справі №910/14693/17, порушення митних правил ввезення автомобілів на територію України може бути предметом адміністративної відповідальності особи, яка ввезла такий транспортний засіб. Зазначені обставини не є підставою звільнення від цивільної відповідальності учасників страхових відносин відповідно до статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування».

По-друге, на момент укладення зі страхувальником договору (полісу) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК/6827910, відповідач мав перевірити свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу - автомобіля марки «Ford Focus», реєстраційний номер НОМЕР_2 , та не був позбавлений права встановити обставини ввезення такого транспортного засобу на територію України.

За таких обставин, відповідач, укладаючи договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів - поліс №АК/6827910, повинен був усвідомлювати ризик тих наслідків, які можуть випливати за наслідками укладення такого договору в контексті принципів цивільного законодавства щодо обов`язковості виконання зобов`язання сторонами.

Крім того, суд зазначає, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (ст. 204 Цивільного кодексу України).

Суд наголошує на тому, що суду не надано доказів визнання договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс №АК/6827910) недійсним.

За змістом ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Частиною 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Отже, враховуючи вартість відновлювального ремонту, який обмежений розміром права зворотної вимоги та франшизи (999,99 грн.), заявлені позивачем вимоги про стягнення з відповідача страхового відшкодування у розмірі 44 524,39 грн. є правомірними та не спростовані відповідачем.

Відповідачем доказів виконання зобов`язання не надано, як і не надано доказів існування правових підстав для звільнення його від виконання свого обов`язку.

Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог в частині стягнення з ПрАТ «УПСК» на користь ПрАТ «Страхова компанія «Уніка» страхового відшкодування у розмірі 44 524,39 грн.

Крім того, у зв`язку з неналежним виконанням ПрАТ «УПСК» своїх грошових зобов`язань позивачем заявлено до стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 2 104,23 грн. та інфляційні втрати у розмірі 4 497,11 грн., нараховані за загальний період з 05.03.2018 по 30.09.2019.

Частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з частиною 1 статті 14 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Щодо правомірності нарахування інфляційних втрат та 3% річних на прострочене грошове зобов`язання із сплати страхового відшкодування зазначав Верховний Суд України у своїй постанові №3-295гс16 від 01.06.2016, а також Верховний Суд у постановах від 20.04.2018 у справі №910/12028/17 та від 07.02.2018 у справі №910/18319/16.

Судом встановлено, що нарахування 3% річних та інфляційних втрат мало бути здійснено з 03.05.2018 (наступний день після дня до якого мало бути здійснено відшкодування завданої шкоди) до 30.09.2019 (день, до дня звернення до суду з даним позовом), проте позивачем заявлено до стягнення 3% річних за період з 05.03.2018 по 30.09.2019 та інфляційні втрати за період з березня 2018 року по серпень 2019 року.

Здійснивши власний розрахунок, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача 3% річних у розмірі 1 930,73 грн. та інфляційні втрати у розмірі 3 659,30 грн. за прострочення виконання грошового зобов`язання за загальний період з 03.05.2018 по 30.09.2019.

За таких обставин, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з ПрАТ «УПСК» на користь ПрАТ «Страхова компанія «Уніка» суми страхового відшкодування у розмірі 44 524,39 грн., 3% річних у розмірі 1 930,73 грн. та інфляційні втрати у розмірі 3 659,30 грн. В задоволенні інших позовних вимог (3% річних у розмірі 173,50 грн. та інфляційні втрати у розмірі 837,81 грн.) необхідно відмовити з викладених обставин.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 129, 232, 236-241, 252 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва -

ВИРІШИВ:

1. Позов Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» (04080, м. Київ, вул. Кирилівська, будинок 40; ідентифікаційний код 20602681) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» (01032, м. Київ, вул. Саксаганського, будинок 70-А; ідентифікаційний код 20033533) суму страхового відшкодування у розмірі 44 524 (сорок чотири тисячі п`ятсот двадцять чотири) грн. 39 коп., 3% річних у розмірі 1 930 (одна тисяча дев`ятсот тридцять) грн. 73 коп., інфляційні втрати у розмірі 3 659 (три тисячі шістсот п`ятдесят дев`ять) грн. 30 коп. та судовий збір у розмірі 1 889 (одна тисяча вісімсот вісімдесят дев`ять) грн. 00 коп. Видати наказ.

3. В іншій частині в задоволенні позовних вимог відмовити.

4. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

5. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.П. Босий