РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

20.11.2019 р.Справа № 910/9579/19

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Гімназія "Пріоритет"

до 1) Управління освіти Оболонської районної в місті Києві

державної адміністрації

2) Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації

про визнання договору продовженим

Суддя Зеленіна Н.І.

Секретар судового засідання Коваленко О.В.

Представники сторін: відповідно до протоколу судового засідання.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Гімназія "Пріоритет" (далі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Управління освіти Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації (далі - відповідач-1) та Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації (далі - відповідач-2) про визнання договору №16387 про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду від 29 липня 2016 року продовженим.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що докази відмови у пролонгації спірного договору у встановлений строк відсутні, відтак, договір оренди №16387 від 29.07.2016 року є продовжений на той самий термін і на тих самих умовах.

Ухвалою від 23.07.2019 р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №910/9579/19, ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 07.08.2019 р.

06.08.2019 р. від відповідача-1 надійшов відзив на позов, яким Управління освіти Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації заперечує проти позову та зазначає, що спірний договір оренди припинив дію і підстави для його продовження відсутні.

07.08.2019 р. від відповідача-2 надійшов відзив, яким Оболонська районна в місті Києві державна адміністрація заперечує проти позову в зв`язку з тим, що спірний договір оренди припинив дію і підстави для його продовження відсутні.

У підготовчому засіданні 07.08.2019 р. представник відповідача-2 подав клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю у позивача права вимагати продовження договору оренди.

Представник позивача у підготовчому засіданні 07.08.2019 р. подав клопотання про долучення документів до матеріалів справи.

Протокольною ухвалою від 07.08.2019 р. відкладено підготовче засідання на 04.09.2019 р.

28.08.2019 р. від позивача надійшла відповідь на відзив.

04.09.2019 р. від відповідача-1 надійшли заперечення на відповідь на відзив.

04.09.2019 р. від позивача надійшло клопотання про продовження строку підготовчого провадження та відкладення підготовчого засідання.

04.09.2019 р. від відповідача-2 надійшли заперечення проти позову.

Протокольною ухвалою від 04.09.2019 р. суд відмовив у задоволення клопотання відповідача-2 про закриття провадження у справі з підстав того, що обставини відсутності у позивача права вимагати продовження договору оренди підлягають встановленню під час розгляду справи по суті заявлених вимог та не можуть бути підставами для закриття провадження у справі відповідно до ст. 231 ГПК України.

Також, протокольною ухвалою від 04.09.2019 р. продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів та відкладено підготовче засідання на 01.10.2019 р.

26.09.2019 р. від відповідача-2 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

30.09.2019 р. від позивача надійшли клопотання про долучення документів до матеріалів справи та заява про зміну предмета позову.

01.10.2019 р. від позивача надійшло клопотання про долучення документів до матеріалів справи.

Ухвалою від 01.10.2019 р. задоволено клопотання позивача про долучення доказів до матеріалів справи, прийнято заяву позивача від 30.09.2019 р. про зміну предмета позову, задоволено клопотання відповідача-2 від 26.09.2019 р. про відкладення розгляду справи та відкладено підготовче засідання на 23.10.2019 р.

16.10.2019 р. від відповідача-1 надійшли пояснення по справі.

23.10.2019 р. від позивача надійшла заява про зміну предмета позову.

Протокольною ухвалою від 23.10.2019 р. прийнято заяву позивача від 23.10.2019 р. про зміну предмета позову та відкладено підготовче засідання на 30.10.2019 р.

У підготовчому засіданні 30.10.2019 р. представник позивача подав заяву про попередній розрахунок витрат на професійну правничу допомогу.

Протокольною ухвалою від 30.10.2019 р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 13.11.2019 р.

У судовому засіданні 13.11.2019 р. суд заслухав вступне слово позивача та відповідачів; та оголосив перерву до 20.11.2019 р.

У судовому засіданні 20.11.2019 р. представник позивача подав письмові дебати у справі.

Представники позивача в судовому засіданні підтримали позовні вимоги у повному обсязі.

Представники відповідачів проти задоволення позову повністю заперечили.

У судовому засіданні 02.12.2019 р. проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши наявні в справі матеріали, заслухавши пояснення представників позивача та відповідачів, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

29 липня 2016 року між Оболонською районною в місті Києві державною адміністрацією (Орендодавець) в особі голови та Товариством з обмеженою відповідальністю "Гімназія "Пріоритет" (Орендар) було укладено Договір №16387 про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду (надалі - Договір), за умовами якого Орендодавець на підставі протоколу постійної комісії Київської міської ради з питань власності від 14 червня 2016 року № 17 та розпорядження Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації від 13 липня 2016 року № 404 передає, а Орендар приймає в постійну оренду нерухоме майно (нежитлові приміщення), що належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва, яке знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Героїв Дніпра, 69 для розміщення приватного навчального закладу, що надає освітні послуги у сфері загальної середньої освітньої діяльності, згідно з ліцензією у сфері загальної середньої освіти.

Згідно з п. 2.1. Договору об`єктом оренди є нежитлові приміщення загальною площею 806,0 кв. м, що знаходяться на 1-му та 2-му поверхах нежитлової будівлі (ДНЗ № 663), згідно з викопіюванням з поповерхового плану, що складає невід`ємну частину цього Договору.

Пунктом 9.1. Договору встановлено, що цей Договір є укладеним з моменту підписання його сторонами і діє з 29 липня 2016 р. до 27 липня 2019 р.

Згідно з п. 9.4., Договір припиняється в разі, зокрема, закінчення строку, на який його було укладено.

За умовами п. 9.7. Договору, у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення цього Договору або зміну його умов після закінчення строку його дії протягом одного місяця Договір вважається продовженим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені цим Договором. Зазначені дії оформляються відповідним договором, який є невід`ємною частиною цього Договору. невиконання Орендарем підпункту 8.5. є підставою для відмови в продовженні терміну дії цього Договору.

Звертаючись до суду з даним позовом, Товариство з обмеженою відповідальністю "Гімназія "Пріоритет" зазначає, що 05.04.2019 р. він подав до відповідача відповідну заяву про оренду, яка зареєстрована у відповідача за номером 104/2229 та просив подовжити термін оренди на 2 роки 364 дні для розміщення приватного закладу освіти, що надає освітні послуги у сфері загальної середньої, дошкільної та позашкільної освіти.

Станом на день звернення до суду з даним позовом жодної письмової відмови або заперечення від орендодавця позивачем не отримано.

Позивач вказує, що звернувшись із заявою про продовження дії договору строком на 2 роки 364 дні, ТОВ "Гімназія "Пріоритет" запропонувало той самий строк, у зв`язку з чим непідписання відповідачами додаткової угоди до договору оренди є порушенням його прав орендаря, а відтак підлягає судовому захисту.

ТОВ "Гімназія "Пріоритет" наразі користується орендованими нежитловими приміщеннями на підставі договорів та сплачує орендну плату, комунальні та інші обов`язкові платежі, утримує приміщення в належному санітарно-технічному стані, про що свідчить відсутність будь-яких зауважень з боку орендодавця та установи -балансоутримувача протягом 16 років здійснення Гімназією освітньої діяльності у сфері загальної середньої та дошкільної освіти.

Враховуючи відсутність доказів відмови у пролонгації спірного договору у встановлений строк, позивач вважає, що договір оренди №16387 від 29.07.2016 року є продовжений на той самий термін 2 роки 364 дні, і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

З цих підстав позивач і звернувся до суду з даним позовом, яким просить суд визнати Договір оренди №16387 від 29.07.2016 року продовженим на той самий термін 2 роки 364 дні, і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Відповідачі проти позову заперечують, зокрема, з підстав закінчення строку дії Договору та відсутності підстав для його продовження з огляду на необхідність використання орендованого позивачем приміщення для власних потреб, про що позивача було повідомлено належним чином та у встановлений законом строк.

Статтею 1, ч.2 ст.5 Конституції України встановлено, що Україна є суверенною і незалежною, демократичною, соціальною, правовою державою. Носієм суверенітету і єдиним джерелом влади в Україні є народ. Народ здійснює владу безпосередньо і через органи державної влади та органи місцевого самоврядування.

Згідно із ст. 41 Конституції України передбачено, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об`єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону.

Відповідно до ст.ст.142, 143 Основного Закону України до матеріальної основи органів місцевого самоврядування, крім інших об`єктів, належить нерухоме майно, управління якою здійснюють територіальні громади через органи самоврядування в межах їх повноважень шляхом прийняття рішень.

За приписами ч.ч.1, 3, 4, 5 ст.60 Закону України "Про місцеве самоврядування" територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю, природні ресурси, підприємства, установи та організації, в тому числі банки, страхові товариства, а також пенсійні фонди, частку в майні підприємств, житловий фонд, нежитлові приміщення, заклади культури, освіти, спорту, охорони здоров`я, науки, соціального обслуговування та інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі об`єкти, визначені відповідно до закону як об`єкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини. Територіальні громади сіл, селищ, міст, районів у містах безпосередньо або через органи місцевого самоврядування можуть об`єднувати на договірних засадах на праві спільної власності об`єкти права комунальної власності, а також кошти місцевих бюджетів для виконання спільних проектів або для спільного фінансування (утримання) комунальних підприємств, установ та організацій і створювати для цього відповідні органи і служби. Районні та обласні ради від імені територіальних громад сіл, селищ, міст здійснюють управління об`єктами їхньої спільної власності, що задовольняють спільні потреби територіальних громад. Органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правоможності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об`єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об`єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду.

Частиною 2 ст. 11 Закону України "Про столицю України - місто-герой Київ" у районах міста Києва діють районні в місті Києві державні адміністрації, які підпорядковуються Київській міській державній адміністрації, а в разі утворення районних у місті Києві рад також є підзвітними і підконтрольними відповідним радам як виконавчі органи таких рад.

Зобов`язанням, згідно зі ст. 509 Цивільного кодексу України, є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно зі ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 626 Кодексу визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. ст. 6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

У ч.1 ст.2 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" зазначено, що орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

За договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк (ст.759 Цивільного кодексу України).

Як свідчать матеріали справи, 29 липня 2016 року між Оболонською районною в місті Києві державною адміністрацією та Товариством з обмеженою відповідальністю "Гімназія "Пріоритет" було укладено Договір №16387 про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду, за умовами якого Орендодавець передає, а Орендар приймає в постійну оренду нерухоме майно (нежитлові приміщення), що належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва, яке знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Героїв Дніпра, 69 для розміщення приватного навчального закладу, що надає освітні послуги у сфері загальної середньої освітньої діяльності, згідно з ліцензією у сфері загальної середньої освіти.

З огляду на встановлений ст.204 Цивільного кодексу України принцип правомірності правочину, суд приймає до уваги даний Договір як належну підставу, у розумінні норм ст.11 названого Кодексу, для виникнення у позивача та відповідачів взаємних цивільних прав та обов`язків з оренди майна територіальної громади міста Києва.

Відповідно до ст.765 Цивільного кодексу України наймодавець зобов`язаний передати наймачеві майно у користування негайно або у строк, встановлений договором найму.

Частиною 1 ст.13 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" передбачено, що передача об`єкта оренди орендодавцем орендареві здійснюється у строки і на умовах, визначених у договорі оренди.

Як свідчать матеріали справи, 29.07.2019 р. Орендодавцем було передано, а Орендарем прийнято у строкове платне користування нежитлові приміщення загальною площею 806,0 кв. м, що знаходяться на 1-му та 2-му поверхах нежитлової будівлі (ДНЗ № 663) по вул. Героїв Дніпра, 69 у м. Києві, про що позивачем та відповідачами складено відповідний акт прийому (передачі) нежитлового приміщення (а.с.45).

За приписом ст.180 Господарського кодексу України строком дії господарського договору є час, впродовж якого існують господарські зобов`язання сторін, що виникли на основі цього договору.

Відповідно до ст.631 Цивільного кодексу України час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору, є строком дії останнього.

Статтею 763 Цивільного кодексу України передбачено, що договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Стаття 764 Цивільного кодексу України передбачає таку правову конструкцію, як поновлення договору найму, яка зводиться по суті до автоматичного продовження попередніх договірних відносин на той самий строк без укладення нового договору за умови, по-перше, що наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, та, по-друге, відсутні заперечення наймодавця протягом одного місяця.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" термін договору оренди визначається за погодженням сторін. Термін договору оренди не може бути меншим, ніж п`ять років, якщо орендар не пропонує менший термін. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Після закінчення терміну договору оренди орендар, який належним чином виконував свої обов`язки за договором, має переважне право, за інших рівних умов, на укладення договору оренди на новий термін, крім випадків, якщо орендоване майно необхідне для потреб його власника. У разі якщо власник має намір використовувати зазначене майно для власних потреб, він повинен письмово попередити про це орендаря не пізніше ніж за три місяці до закінчення терміну договору (ч.3 ст.17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна").

Таким чином, для продовження дії договору оренди на підставі ч. 2 ст. 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар продовжує користування орендованим майном; відсутнє письмове повідомлення однієї зі сторін договору про припинення або зміну умов договору.

Наведена норма Закону визначає можливість продовження договору оренди на той самий термін і на тих самих умовах без проведення конкурсу. При цьому, для такого автоматичного продовження договору оренди державного та комунального майна передбачена особливість - відсутність заяви однієї із сторін про припинення чи зміну умов договору протягом місяця після закінчення терміну його дії.

Відтак, якщо на дату закінчення строку договору оренди і протягом місяця після закінчення цього строку мали місце заперечення орендодавця щодо поновлення договору на новий строк, то такий договір припиняється. При цьому, такі заперечення можуть бути висловлені останнім, як до закінчення терміну дії договору оренди, так і протягом одного місяця після закінчення дії цього строку. Аналогічну правову позицію наведено у постанові від 16.06.2015р. Вищого господарського суду України по справі №925/2355/14.

Зі змісту приписів статей 763 і 764 Цивільного кодексу України, частини другої статті 291 Господарського кодексу України, частини другої статті 17 та частини другої статті 26 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" вбачається, що продовження дії договору оренди (за відсутності заперечень) означає продовження дії договору на тих же умовах, тобто, волевиявлення щодо пролонгації договору за своєю правовою природою повинно бути безумовним (повинні бути відсутні будь-які заперечення повні або часткові щодо продовження дії договору на тих же умовах, в тому числі щодо строку дії, розміру орендної плати тощо та повинні бути відсутні будь-які додаткові умови зі сторони орендодавця для такої пролонгації).

Як вказувалось вище, за умовами п. 9.1. Договору він є укладеним з моменту підписання його сторонами і діє з 29 липня 2016 р. до 27 липня 2019 р.

Пунктом 9.7 вказаного правочину визначено, що у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення цього Договору або зміну його умов після закінчення строку його дії протягом одного місяця Договір вважається продовженим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені цим Договором. Зазначені дії оформляються відповідним договором, який є невід`ємною частиною цього Договору.

Як свідчать матеріали справи, 01.08.2019 р. відповідач-1 направив позивачу заяву №10418-2748 від 01.08.2019 р. про припинення дії договору оренди, на підтвердження чого надав копії опису вкладення до поштового відправлення №130, накладної №130 та фіскального чеку відділення поштового зв`язку про направлення кореспонденції за №130 (а.с.116-117), що належним чином підтверджують направлення позивачу вказаної заяви.

Відтак, суд встановив, що позивача було повідомлено у передбаченому чинним законодавством України порядку та строк про припинення Договору оренди у зв`язку із закінченням терміну дії, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про відсутність підстав для продовження вказаного правочину у відповідності до ч.2 ст.17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна.

Одночасно, посилання позивача на приписи ч.3 ст.17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" суд вважає юридично неспроможними з огляду на ступне.

Відповідно до статті 777 ЦК України наймач, який належно виконує свої обов`язки за договором найму, після спливу строку договору має переважне право перед іншими особами на укладення договору найму на новий строк. Наймач, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору найму на новий строк, зобов`язаний повідомити про це наймодавця до спливу строку договору найму у строк, встановлений договором, а якщо він не встановлений договором, - в розумний строк. Умови договору найму на новий строк встановлюються за домовленістю сторін. У разі недосягнення домовленості щодо плати та інших умов договору переважне право наймача на укладення договору припиняється. Наймач, який належно виконує свої обов`язки за договором найму, у разі продажу речі, переданої у найм, має переважне право перед іншими особами на її придбання.

За приписами ч. 3 ст. 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", після закінчення терміну договору оренди орендар, який належним чином виконував свої обов`язки за договором, має переважне право, за інших рівних умов, на укладення договору оренди на новий термін, крім випадків, якщо орендоване майно необхідне для потреб його власника. У разі якщо власник має намір використовувати зазначене майно для власних потреб, він повинен письмово попередити про це орендаря не пізніше ніж за три місяці до закінчення терміну договору.

При цьому Закон України "Про оренду державного та комунального майна" уточнює, за яких саме обставин орендар може скористатися таким правом, а саме: за наявності інших рівних умов, що свідчить про обов`язкову участь такого орендаря в конкурсі разом з іншими претендентами, однак при певній перевазі.

Отже, для застосування ч. 3 ст. 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" та визнання за орендарем переважного права на укладення договору оренди на новий строк необхідно встановити такі юридичні факти: закінчення терміну договору оренди; орендар належно виконує свої обов`язки за договором; власник майна не пізніше ніж за три місяці до закінчення терміну договору не повідомив орендаря про намір використовувати майно для власних потреб. Аналогічну правову позицію наведено у постанові від 17.01.2017р. Вищого господарського суду України по справі №910/7003/16.

При цьому, порушення переважного права орендаря, яке підлягає захисту відповідно до статті 3 ЦК України, матиме місце при укладенні договору оренди:

- з новим орендарем - при отриманні письмового повідомлення попереднього орендаря про намір реалізувати переважне право;

- укладення договору з новим орендарем за умови, що підставою відмови попередньому орендарю у поновленні договору оренди було повідомлення орендодавця про необхідність використовувати об`єкт оренди для власних потреб.

Крім того, намір власника використовувати орендоване майно для власних потреб означає відсутність інших претендентів на отримання в оренду майна, а, отже, і повну відсутність, як такого, переважного права у попереднього наймача перед такими претендентами.

Така правова позиція висловлена Верховним Судом, зокрема, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 26 червня 2019 року у справі №923/759/18.

Натомість, матеріалами справи підтверджується, що відповідач-1 листом №10418-1202 від 01.04.2019 р. (а.с.118) повідомив позивача про необхідність використання спірного приміщення для власних потреб, та повідомив позивача, що погоджувати продовження строку дії Договору Управління освіти не буде.

02.04.2019 р. відповідач-1 направив позивачу повідомлення від 01.04.2019 р. №10418-1203 (а.с.119), яким повідомив про необхідність використання спірного приміщення для власних потреб, та просив у день закінчення строку оренди повернути об`єкт оренди балансоутримувачу за актом приймання-передачі.

На підтвердження направлення вказаного повідомлення позивачу Управління освіти надано до матеріалів справи копії опису вкладення до поштового відправлення №988, накладної №88 та фіскального чеку відділення поштового зв`язку про направлення кореспонденції за №88 (а.с.120), що належним чином підтверджують направлення позивачу повідомлення про необхідність використання спірного приміщення для власних потреб.

За таких обставин у даному випадку суд не приймає до уваги посилання на приписи ч.3 ст.17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" в якості належного обґрунтування заявленого позову.

Таким чином, виходячи з наведеного вище в сукупності, з огляду на те, що суд дійшов висновку, що укладений між сторонами Договір оренди припинився у зв`язку із закінченням строку його дії, наявністю заперечень щодо продовження його строку його дії, та належне повідомлення у встановлений законом строк про намір використовувати об`єкт оренди для власних потреб, суд встановив відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Інші доводи і твердження сторін, зокрема, щодо наявності інших чинних договорів оренди, укладення договорів страхування тощо судом до уваги не приймаються як такі, що не стосуються предмету дослідження у даному спорі.

Як встановлено ст. ст. 73, 74 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Статтею 79 Кодексу передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Разом з тим, Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

В порядку, передбаченому ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги являються безпідставними, необґрунтованими, не відповідають фактичним обставинам справи та спростовані належним чином і у встановленому законом порядку відповідачами; відтак, суд відмовляє у задоволенні позову в повному обсязі.

За правилами ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір за розгляд справи покладається на позивача.

Керуючись ст. ст. 2, 74, 76-80, 129, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

Відмовити повністю в задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Гімназія "Пріоритет" до Управління освіти Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації та Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації про визнання договору продовженим.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу протягом 20 днів з дня підписання повного тексту.

Рішення суду набирає законної сили у порядку і строки, передбачені ст. 241 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено 04.12.2019 р.

Суддя Н.І.Зеленіна