РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

27.11.2019Справа № 910/19179/17
Господарський суд міста Києва у складі судді Чебикіної С.О. при секретарі судового засідання Макарчук С.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за первісним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Юнік Фарма" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит Фактор" та Публічного акціонерного товариства "Банк "Київська Русь", третя особа-1: Національний банк України, третя особа-2 Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Арбо Фінанс» про визнання недійсним договору № UA-EA-2017-07-28-00017-c/42 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 11.10.2017 та за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит Фактор" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Юнік Фарма", третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Арбо Фінанс» про стягнення заборгованості за кредитними договорами, за участю представників позивача (за первісним позовом) - Сметанкіної Т.В., довіреність №б/н від 16.09.2019 року, відповідача-1 (за первісним позовом) - Грушка О.О., довіреність №б/н від 14.11.2018 року, відповідача-2 (за первісним позовом) - не з`явився, третьої особи-1 (за первісним позовом) - Гузієнка Я.М., довіреність №18-0014/9208 від 18.02.2019 року, третьої особи-2 (за первісним позовом) - не з`явився,

ВСТАНОВИВ:

01.11.2017 року позивач звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до відповідачів про визнання недійсним з моменту укладення договору №EA-2017-07-28-00017-c/42 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 11.10.2017 року, що був укладений між відповідачем-1 та відповідачем-2.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що укладений між відповідачами договір №UA-EA-2017-07-28-00017-с/42 від 11.10.2017, за якими відповідач-2 відступив відповідачу-1 право вимоги до позивача за кредитними договорами №04/2014-Ю від 12.02.2014, №13/2014-Ю від 03.07.2014, №41/2013-Ю від 12.11.2013 та №13/2013-Ю від 24.04.2013, був укладений від імені ПАТ «Банк Київська Русь» особою, яка станом на час його укладення не мала необхідного обсягу дієздатності, у зв`язку з чим даний договір підлягає визнанню недійсним.

16.11.2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит Фактор" (відповідач-1 за первісним позовом) звернулось до суду із зустрічним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Юнік Фарма" (позивача за первісним позовом) про стягнення заборгованості у розмірі 100 675 238,55 грн., з яких:

- заборгованість за кредитним договором № 04/2014-Ю на відкриття відновлювальної кредитної лінії від 12.02.2014 у розмірі 12 766 763,64 грн., що складається з заборгованості за кредитом у розмірі 5 000 000,00 грн.; відповідальності за несвоєчасне повернення кредиту у розмірі 3 825 000,00 грн.; інфляційних втрат за кредитом у розмірі 4 441 570,11 грн.; інфляційних втрат за відсотками у розмірі 49 218,23 грн.; заборгованості з пені за кредитом у розмірі 4 423 049,27 грн.; заборгованості з пені за відсотками у розмірі 27 926,02 грн.;

- заборгованість за кредитним договором № 13/2014-Ю на відкриття кредитної лінії від 03.07.2014 у розмірі 7 056 546,69 грн., що складається з заборгованості за кредитом у розмірі 3 538 647,92 грн.; відповідальності за несвоєчасне повернення кредиту у розмірі 2 013 565,24 грн.; відповідальності за несвоєчасну сплату процентів у розмірі 9 069,64 грн.; інфляційних втрат за кредитом у розмірі 1 533 298,99 грн.; інфляційних втрат за відсотками у розмірі 10 378,12 грн.; заборгованості з пені за кредитом у розмірі 3 481 817,57 грн.; заборгованості з пені за відсотками у розмірі 8 417,01 грн.;

- заборгованість за кредитним договором № 41/2013-Ю на відкриття відновлювальної кредитної лінії від 12.11.2013 у розмірі 3 437 724,46 грн., що складається з заборгованості за кредитом у розмірі 1 619 000,00 грн.; заборгованості за відсотками у розмірі 2 099,49 грн.; відповідальності за несвоєчасне повернення кредиту 1 098 315, 08 грн.; відповідальності за несвоєчасну сплату процентів у розмірі 2 511,57 грн.; інфляційних втрат за кредитом у розмірі 769 044,08 грн.; інфляційних втрат за відсотками у розмірі 2 592,54 грн.; заборгованості з пені за кредитом у розмірі 1 572 272,61 грн.;

- заборгованість за кредитним договором № 13/2013-Ю на відкриття відновлювальної кредитної лінії від 24.04.2013 у розмірі 77 414 203,76 грн., що складається з заборгованості за кредитом у розмірі 25 000 000,00 грн.; заборгованості за відсотками у розмірі 2 758 326,10 грн.; відповідальності за несвоєчасне повернення кредиту у розмірі 21 204 443,69 грн.; відповідальності за несвоєчасну сплату процентів у розмірі 2 425 686, 08 грн.; інфляційних втрат за кредитом у розмірі 19 889 193,55 грн.; інфляційних втрат за відсотками у розмірі 1 818 964,19 грн.; заборгованості з пені за кредитом у розмірі 26 378 374,13 грн., заборгованості з пені за відсотками у розмірі 2 939 216,03 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 11.12.2017 року, що залишене без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 15.05.2018 року, первісні позовні вимоги було задоволено повністю, визнано недійсним з моменту укладення договір № UA-EA-2017-07-28-00017-c/42 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 11.10.2017 року, в задоволенні зустрічного позову відмовлено.

Постановою Верховного суду від 13.11.2018 року рішення Господарського суду міста Києва від 11.12.2017 року та постанову Київського апеляційного господарського суду від 15.05.2018 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.

04.12.2018 року справу повернуто до Господарського суду міста Києва.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.12.2018 року справу передано на новий розгляд судді Чебикіній С.О.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.12.2018 року прийнято справу до свого провадження, вирішено розглядати її за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 09.01.2019 року.

09.01.2019 року в судовому засіданні оголошено перерву на 23.01.2019 року.

23.01.2019 року позивачем за первісним позовом через канцелярію суду надано клопотання про закриття провадження у справі за зустрічною позовною заявою на підставі п.1 ч.1 ст. 231 ГПК України у зв`язку з тим, що 08.10.2018 року у справі №910/11946/18 порушено справу про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Юнік Фарма" (відповідача за зустрічним позовом).

23.01.2019 року позивачем за первісним позовом через канцелярію суду надано клопотання про передачу даної справи за підсудністю для розгляду її в межах справи №910/11946/18 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Юнік Фарма".

11.02.2019 року відповідачем-1 за первісним позовом через канцелярію суду надано заперечення на клопотання про закриття провадження у справі за зустрічною позовною заявою та заперечення на клопотання про передачу справи за підсудністю.

11.02.2019 року третьою особою через канцелярію суду надано письмові пояснення.

11.02.2019 року позивачем за первісним позовом в судовому засіданні надано клопотання про зупинення провадження у справі.

11.02.2019 року в підготовчому засіданні оголошено перерву на 20.02.2019 року.

12.02.2019 року позивачем за первісним позовом через канцелярію суду надано додаткові письмові пояснення до клопотання про зупинення провадження.

20.02.2019 р. відповідачем-1 за первісним позовом в судовому засіданні заявлено усне клопотання про роз`єднання первісних та зустрічних позовних вимог в самостійні провадження.

20.02.2019 року в підготовчому засіданні оголошено перерву на 06.03.2019 року.

06.03.2019 року відповідачем-1 за первісним позовом через канцелярію суду надано письмове клопотання про роз`єднання позовних вимог.

06.03.2019 року позивачем за первісним позовом через канцелярію суду надано заперечення на клопотання відповідача-1 за первісним позовом про роз`єднання позовних вимог.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.03.2019 року відмовлено в задоволенні клопотання відповідача-1 за первісним позовом про роз`єднання позовних вимог.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.03.2019 року провадження у даній справі було зупинено до вирішення питання про визнання кредиторських вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит Фактор" у справі № 910/11946/18 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Юнік Фарма».

26.04.2019 року через канцелярію суду відповідачем-1 за первісним позовом було подано заяву про поновлення провадження у справі з повідомленням про усунення обставин, що викликали його зупинення.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 20.05.2019 року ухвалу Господарського суду міста Києва від 06.03.2019 року залишено без змін.

25.07.2019 року до Господарського суду міста Києва повернулась справа з апеляційної інстанції.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.08.2019 року поновлено провадження у справі та призначено підготовче засідання на 16.09.2019 року.

16.09.2019 року позивачем за первісним позовом в судовому засіданні було надано заяву про відкликання клопотань від 23.01.2019 року про передачу справи за підсудністю та про закриття провадження за зустрічним позовом, у зв`язку з чим вказані клопотання судом залишено без розгляду.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.09.2019 року залучено до участі в справі в якості третьої особи-2 без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача-1 за первісним позовом та в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача за зустрічним позовом Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Арбо Фінанс».

07.10.2019 року в судовому засіданні позивачем (за первісним позовом) надано клопотання про залучення Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Арбо Фінанс» в якості співвідповідача за первісним позовом.

Проте, позивачем (за первісним позовом) не заявлено жодної позовної вимоги до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Арбо Фінанс». ТОВ «ФК «Арбо Фінанс» не є стороною оспорюваного позивачем за первісним позовом договору №EA-2017-07-28-00017-c/42 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 11.10.2017 року, а тому в задоволенні вказаного клопотання судом відмовлено.

07.10.2019 року в судовому засіданні оголошено перерву на 16.10.2019 року.

16.10.2019 року третьою особою (за зустрічним позовом) через канцелярію суду надано пояснення щодо зустрічного позову.

16.10.2019 року позивачем (за первісним позовом) через канцелярію суду надано пояснення.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.10.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 20.11.19 року.

20.11.2019 року позивачем через канцелярію суду надано клопотання про зупинення провадження до прийняття остаточного рішення у справі № 826/22323/15, яка на даний час перебуває на розгляді у Верховному Суді.

Згідно п. 5. ч. 1. ст. 227 ГПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадку об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Проте, позивачем (за первісним позовом) не доведено об`єктивної неможливості розгляду даної справи до розгляду Верховним Судом справи № 826/22323/15, а тому у задоволенні клопотання позивача (за первісним позовом) про зупинення провадження у справі судом відмовлено.

20.11.2019 року в судовому засіданні оголошено перерву на 27.11.2019 року.

26.11.2019 року третьою особою-2 (за первісним позовом) через канцелярію суду надано клопотання про розгляд справи за відсутності представника.

27.11.2019 року позивачем (за первісним позовом) через канцелярію суду надано заяву про оголошення перерви у справі у зв`язку із неможливістю вирішити спір в даному судовому засіданні, в задоволенні якого судом відмовлено за безпідставністю.

27.11.2019 року відповідачем-1 (за первісним позовом) в судовому засіданні надано письмові пояснення.

27.11.2019 року представники відповідача-2 (за первісним позовом) та третьої особи-2 (за первісним позовом) в судове засідання не з`явилися, про розгляд даної справи повідомлені належним чином, що підтверджується зворотніми повідомленнями про вручення поштових відправлень.

Заслухавши пояснення позивача (за первісним позовом), відповідача-1 (за первісним позовом) та третьої особи-1 (за первісним позовом), дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги за первісним позовом не підлягають задоволенню та позовні вимоги за зустрічним позовом також не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Предметом первісного позову є вимога позивача (за первісним позовом) про визнання недійсним з моменту укладення договору №EA-2017-07-28-00017-c/42 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 11.10.2017 року, з тих підстав, що даний договір зі сторони відповідача-2 (за первісним позовом) був підписаний уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Білою І.В., яка не мала права його укладати у зв`язку з визнанням протиправними та скасуванням постанови правління Національного банку України від 19.03.2015 № 190 "Про віднесення ПАТ "Банк Київська Русь" до категорії неплатоспроможних" та постанови правління Національного банку України від 16.07.2015 № 460 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "Банк Київська Русь", тому зазначений договір підлягає визнанню недійсним на підставі статей 203, 215 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) як такий, що був укладений особою, яка не мала необхідного обсягу дієздатності.

Судом встановлено, що 12.02.2014 року між Публічним акціонерним товариством «Банк «Київська Русь» (банк) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Юнік Фарма» (позичальник) було укладено кредитний договір №04/2014-Ю за умовами якого банк відкриває позичальнику відновлювану відкличну кредитну лінію та зобов`язується надавати кредитні кошти у розмірі та на умовах, визначених цими договорами, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти та інші платежі (п. 1.1. вказаного договору).

03.07.2014 року між Публічним акціонерним товариством «Банк «Київська Русь» (банк) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Юнік Фарма» (позичальник) було укладено кредитний договір №13/2014-Ю за умовами якого банк відкриває позичальнику відновлювану відкличну кредитну лінію та зобов`язується надавати кредитні кошти у розмірі та на умовах, визначених цими договорами, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти та інші платежі (п. 1.1. вказаного договору).

12.11.2013 року між Публічним акціонерним товариством «Банк «Київська Русь» (банк) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Юнік Фарма» (позичальник) було укладено кредитний договір №41/2013-Ю за умовами якого банк відкриває позичальнику відновлювану відкличну кредитну лінію та зобов`язується надавати кредитні кошти у розмірі та на умовах, визначених цими договорами, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти та інші платежі (п. 1.1. вказаного договору).

24.04.2013 року між Публічним акціонерним товариством «Банк «Київська Русь» (банк) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Юнік Фарма» (позичальник) було укладено кредитний договір №13/2013-Ю від 24.04.2013, за умовами якого банк відкриває позичальнику відновлювану відкличну кредитну лінію та зобов`язується надавати кредитні кошти у розмірі та на умовах, визначених цими договорами, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти та інші платежі (п. 1.1. вказаного договору).

05.03.2015 Правлінням Національного банку України було прийнято постанову №165/БТ «Про віднесення ПАТ «Банк Київська Русь» до категорії проблемних».

19.03.2015 Правлінням Національного банку України було прийнято постанову №190 «Про віднесення ПАТ «Банк Київська Русь» до категорії неплатоспроможних».

На підставі постанови Правління Національного банку України 19.03.2015 №190 «Про віднесення ПАТ «Банк «Київська Русь» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 19.03.2015 №61 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк «Київська Русь», згідно з яким з 20 березня 2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк «Київська Русь».

Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 16.07.2015 №460 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Банк «Київська Русь» виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 14.07.2015 №138 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Банк «Київська Русь» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку».

23.06.2016 року виконавча дирекція Фонду прийняла рішення №1085 відповідно до якого продовжено строки здійснення процедури ліквідації ПАТ «Банк «Київська Русь» на два роки до 16 липня 2018 року включно.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду №1706 від 01.09.2016 року всі повноваження ліквідатора ПАТ «Банк «Київська Русь», визначені Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», зокрема, статтями 37, 38, 47-52, 52-1, 53 Закону, в тому числі з підписання всіх договорів, пов`язаних з реалізацією активів банку у порядку, визначеному Законом, окрім повноважень в частині організації реалізації активів банку, делеговано Білій І.В. з 05 вересня 2016 року.

11.10.2017 року між Публічним акціонерним товариством «Банк «Київська Русь» (банк) в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Білої Ірини Володимирівни та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит Фактор» (новий кредитор) укладено договір №UA-EA-2017-07-28-000017-с/42 про відступлення (купівлі - продажу) прав вимоги (далі, договір відступлення) у відповідності до пункту 2.1. договору банк відступає шляхом продажу новому кредитору належні банку права вимоги, а новий кредитор набуває в обсязі та на умовах, визначених цим договором, права вимоги банку до позичальника та заставодавців, поручителів за кредитними договорами №04/2014-Ю від 12.02.2014, №13/2014-Ю від 03.07.2014, №41/2013-Ю від 12.11.2013 та №13/2013-Ю від 24.04.2013, а новий кредитор сплачує банку за права вимоги грошові кошти.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду у справі №826/22323/15 від 05.12.2016 року визнано протиправними та скасовано вищезазначені постанови Правління Національного банку України від 19.03.2015 №190 «Про віднесення ПАТ «Банк Київська Русь» до категорії неплатоспроможних» та від 16.07.2015 №460 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Банк Київська Русь».

У вказаній частині постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 05.12.2016 у справі №826/22323/15 залишена без змін постановою Вищого адміністративного суду України №К/800/35885/16 від 08.06.2017 року.

Відповідно до п. 1 ч. 1 с. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно ч. 1 с. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові

Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

За приписом ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього кодексу, а саме: зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Пунктом 2.1. постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними» №11 від 29.05.2013 визначено, що вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків.

За змістом постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» №9 від 06.11.2009 відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину. Вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину.

Обов`язок доказування та подання доказів розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

Це стосується позивача, який має довести наявність тих обставин, на підставі яких він звернувся до господарського суду з позовними вимогами.

За таких обставин, приймаючи до уваги положення Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України та Господарського процесуального кодексу України, позивачем при зверненні до суду з вимогами про визнання договору недійсним повинно бути доведено наявність тих обставин, з якими закон пов`язує визнання угод (їх частин) недійсними.

Відповідно до частини 1 статті 3 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом.

Згідно з частиною 2 статті 76 Закону України «Про банки і банківську діяльність» Національний банк України не пізніше дня, наступного за днем прийняття рішення про віднесення банку до категорії неплатоспроможних, повідомляє про це рішення Фонд гарантування вкладів фізичних осіб для вжиття ним заходів, передбачених Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Відповідно до частини 3 статті 34 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» виконавча дирекція Фонду не пізніше наступного робочого дня після офіційного отримання рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних призначає з числа працівників Фонду уповноважену особу Фонду (кілька уповноважених осіб Фонду), якій Фонд делегує всі або частину своїх повноважень тимчасового адміністратора. Уповноважена особа Фонду повинна відповідати вимогам, встановленим Фондом. Рішення про призначення уповноваженої особи Фонду доводиться Фондом до головного офісу банку та до кожного відокремленого підрозділу банку негайно.

Під час тимчасової адміністрації Фонд має повне і виняткове право управляти банком відповідно до цього Закону, нормативно-правових актів Фонду та вживати дії, передбачені планом врегулювання (частина 5 статті 34 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»).

Згідно частини 1 статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Фонд набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення.

Зі змісту вищенаведених норм права вбачається, що ФГВФО в особі його уповноваженої особи є тимчасовим адміністратором неплатоспроможного банку або його ліквідатором під час віднесення такого банку до категорії неплатоспроможних або прийняття рішення про його ліквідацію.

Наведені законодавчі норми також вказують, що рішення Фонду про запровадження тимчасової адміністрації, про початок процедури ліквідації банку, про призначення відповідних уповноважених осіб Фонду чи їх зміну приймаються на підставі відповідних рішень Національного банку України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних та про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку та реалізовуються у межах процедури тимчасової адміністрації та ліквідації банку.

Відповідно до приписів ст. 241 ЦК України правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим, зокрема, у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання. Наступне схвалення правочину особою, яку представляють, створює, змінює і припиняє цивільні права та обов`язки з моменту вчинення цього правочину.

Згідно пункту 3.4. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 № 11 «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними» наступне схвалення юридичною особою правочину, вчиненого від її імені представником, з перевищенням повноважень, унеможливлює визнання такого правочину недійсним (стаття 241 Цивільного кодексу України). Настання передбачених цією статтею наслідків ставиться в залежність від того, чи було в подальшому схвалено правочин особою, від імені якої його вчинено; тому господарський суд повинен у розгляді відповідної справи з`ясовувати пов`язані з цим обставини. Доказами такого схвалення можуть бути відповідне письмове звернення уповноваженого органу (посадової особи) такої юридичної особи до другої сторони правочину чи до її представника (лист, телефонограма, телеграма, телетайпограма тощо) або вчинення зазначеним органом (посадовою особою) дій, які свідчать про схвалення правочину (прийняття його виконання, здійснення платежу другій стороні, підписання товаророзпорядчих документів і т. ін.). Наведене стосується й тих випадків, коли правочин вчинений не представником юридичної особи з перевищенням повноважень, а особою, яка взагалі не мала повноважень щодо вчинення даного правочину.

Отже, наступне схвалення стороною правочину, вчиненого від її імені з перевищенням повноважень або без повноважень (стаття 241 ЦК України), має юридичне значення також для інших заінтересованих осіб, а сторона оспорюваного правочину, дії якої вказують на її волю зберегти дійсність правочину, не може надалі оспорювати правочин з підстав, про які вона знала або повинна була знати при виявленні цієї волі (естоппель), що випливає із вказаної норми та засад добросовісності, на яких ґрунтується зобов`язання (частина 3 статті 509 ЦК України).

Дії обох сторін оспорюваного правочину відповідача-1 та відповідача-2 (такі як сплата грошей за відступлення прав вимоги, передача по акту приймання передачі оригіналів документів тощо) вказують на наступне схвалення правочину його сторонами та відзиви відповідачів за первісним позовом підтверджують їх волю зберегти дійсність оспорюваного правочину.

Підставою звернення до господарського суду з позовом є порушення, невизнання або оспорення прав чи законних інтересів особи, яка звертається з таким позовом. При цьому, реалізуючи своє право на судовий захист, позивач визначає зміст свого порушеного або оспорюваного права чи законного інтересу та обґрунтовує підстави позову, виходячи з власного суб`єктивного уявлення про порушення, невизнання чи оспорювання своїх прав або законних інтересів, а також визначає спосіб захисту такого права.

Відповідно до пункту 1 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України від 01.12.2004 № 18-рп/2004 поняття "охоронюваний законом інтерес", що вживається в частині першій статті 4 Цивільного процесуального кодексу України та інших законах України у логічно-смисловому зв`язку з поняттям "права", треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

Таким чином вирішуючи спір, суд має перевірити наявність у особи, яка звертається з позовом, порушеного права чи охоронюваного законом інтересу, на захист якого подано цей позов, з`ясувати, у чому полягає порушення цих прав та інтересів. При цьому обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу, становлять підставу позову, предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, щодо якої позивач просить прийняти судове рішення.

Проте, позивачем за первісним позовом взагалі не зазначено яким чином порушено його право укладенням між відповідачами за первісним позовом оспорюваного договору, не зрозуміло яке право підлягає захисту, не доведено, у чому полягає порушення прав та (або) інтересів позивача за первісним позовом внаслідок укладення відповідачами за первісним позовом оспорюваного договору відступлення.

Відповідно до витягу з ЄДРПОУ станом на дату укладення оспорюваного договору керівником відповідача-2 була уповноважена особа Фонду Біла І.В.

Визнання недійсним постанов НБУ не призводить до автоматичного скасування рішень Фонду, прийнятих відповідно до вимог Закону та не є наслідком визнання всіх договорів укладених за підписом уповноваженої особи Фонду недійсними.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у справі №910/5516/16.

Таким чином, враховуючи все вищевикладене, позивачем (за первісним позовом) не доведено, що його права за захистом яких він звернувся до суду порушено відповідачами (за первісним позовом), не доведено факту існування обставин, з якими закон пов`язує можливість визнання недійсним оспорюваного договору.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що права позивача (за первісним позовом), за захистом яких він звернувся до суду, не порушено відповідачами (за первісним позовом), а тому в задоволенні первісного позову про визнання недійсним договору №EA-2017-07-28-00017-c/42 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 11.10.2017 року слід відмовити.

Предметом зустрічного позову є вимога позивача (за зустрічним позовом) про стягнення з відповідача (за зустрічним позовом) заборгованості у розмірі 100 675 238,55 грн., з яких:

- заборгованість за кредитним договором № 04/2014-Ю на відкриття відновлювальної кредитної лінії від 12.02.2014 у розмірі 12 766 763,64 грн., що складається з заборгованості за кредитом у розмірі 5 000 000,00 грн.; відповідальності за несвоєчасне повернення кредиту у розмірі 3 825 000,00 грн.; інфляційних втрат за кредитом у розмірі 4 441 570,11 грн.; інфляційних втрат за відсотками у розмірі 49 218,23 грн.; заборгованості з пені за кредитом у розмірі 4 423 049,27 грн.; заборгованості з пені за відсотками у розмірі 27 926,02 грн.;

- заборгованість за кредитним договором № 13/2014-Ю на відкриття кредитної лінії від 03.07.2014 у розмірі 7 056 546,69 грн., що складається з заборгованості за кредитом у розмірі 3 538 647,92 грн.; відповідальності за несвоєчасне повернення кредиту у розмірі 2 013 565,24 грн.; відповідальності за несвоєчасну сплату процентів у розмірі 9 069,64 грн.; інфляційних втрат за кредитом у розмірі 1 533 298,99 грн.; інфляційних втрат за відсотками у розмірі 10 378,12 грн.; заборгованості з пені за кредитом у розмірі 3 481 817,57 грн.; заборгованості з пені за відсотками у розмірі 8 417,01 грн.;

- заборгованість за кредитним договором № 41/2013-Ю на відкриття відновлювальної кредитної лінії від 12.11.2013 у розмірі 3 437 724,46 грн., що складається з заборгованості за кредитом у розмірі 1 619 000,00 грн.; заборгованості за відсотками у розмірі 2 099,49 грн.; відповідальності за несвоєчасне повернення кредиту 1 098 315, 08 грн.; відповідальності за несвоєчасну сплату процентів у розмірі 2 511,57 грн.; інфляційних втрат за кредитом у розмірі 769 044,08 грн.; інфляційних втрат за відсотками у розмірі 2 592,54 грн.; заборгованості з пені за кредитом у розмірі 1 572 272,61 грн.;

- заборгованість за кредитним договором № 13/2013-Ю на відкриття відновлювальної кредитної лінії від 24.04.2013 у розмірі 77 414 203,76 грн., що складається з заборгованості за кредитом у розмірі 25 000 000,00 грн.; заборгованості за відсотками у розмірі 2 758 326,10 грн.; відповідальності за несвоєчасне повернення кредиту у розмірі 21 204 443,69 грн.; відповідальності за несвоєчасну сплату процентів у розмірі 2 425 686, 08 грн.; інфляційних втрат за кредитом у розмірі 19 889 193,55 грн.; інфляційних втрат за відсотками у розмірі 1 818 964,19 грн.; заборгованості з пені за кредитом у розмірі 26 378 374,13 грн., заборгованості з пені за відсотками у розмірі 2 939 216,03 грн.

В обґрунтування позову позивач (за зустрічним позовом) вказує на те, що на підставі договору від 11.10.2017 № UA-EA-2017-07-28-00017-c/42 про відступлення права вимоги Публічне акціонерне товариство "Банк "Київська Русь" відступило, а Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит Фактор" набуло право вимоги за: договором № 13/2013-Ю на відкриття відновлювальної кредитної лінії від 24.04.2013, договором № 41/2013-Ю на відкриття відновлювальної кредитної лінії від 12.11.2013, договором № 13/2014-Ю на відкриття кредитної лінії від 03.07.2014, договором № 04/2014-Ю на відкриття відновлювальної кредитної лінії від 12.02.2014, відповідач (за зустрічним позовом) неналежним чином виконував умови вказаних кредитних договорів перед первісним кредитором, у зв`язку з чим у нього на даний час існує заборгованість перед позивачем за зустрічним позовом за вищевказаними кредитними договорами у сумі 146 622 190,42 грн.

Судом встановлено, що 12.02.2014 року між Публічним акціонерним товариством «Банк «Київська Русь» (банк) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Юнік Фарма» (позичальник) було укладено кредитний договір №04/2014-Ю (надалі - кредитний договір №1) за умовами якого банк відкриває позичальнику відновлювану відкличну кредитну лінію та зобов`язується надавати кредитні кошти у розмірі та на умовах, визначених цими договорами, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти та інші платежі (п. 1.1. кредитного договору №1).

Згідно п. п. 1.1.1. кредитного договору №1 ліміт кредитної лінії - 5 000 000,00 грн.

Відповідно до п. п. 1.1.2. кредитного договору №1, термін повернення кредиту - 11 лютого 2015 року.

Підпунктом 1.1.3. кредитного договору №1 встановлено, що тип процентної ставки за договором - фіксована.

При цьому підпунктом 1.1.4. кредитного договору №1 визначено процентну ставку за користування кредитом - 23,0 % процента річних.

Відповідно до п. 8.1. кредитного договору №1 у випадку порушення строків (термінів) повернення кредиту та/або сплати нарахованих процентів за користування та/або винагород банку, позичальник сплачує банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період прострочення, від несвоєчасно сплаченого платежу за кожен день прострочення.

Згідно п. 8.2. кредитного договору №1 у випадку порушення строків (термінів) повернення кредиту та/або сплати нарахованих процентів за користування, позичальник зобов`язаний сплатити суму за кредитом, нарахованим процентам та іншим платежам згідно з договором з урахуванням встановленого індексу інфляції, а також 30 (тридцять) процентів річних від простроченої суми, за весь час прострочення.

03.07.2014 року між Публічним акціонерним товариством «Банк «Київська Русь» (банк) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Юнік Фарма» (позичальник) було укладено кредитний договір №13/2014-Ю (надалі - кредитний договір №2), за умовами якого банк відкриває позичальнику відновлювану відкличну кредитну лінію та зобов`язується надавати кредитні кошти у розмірі та на умовах, визначених цими договорами, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти та інші платежі (п. 1.1. кредитного договору №2).

Згідно п. п. 1.1.1. кредитного договору №2 ліміт кредитної лінії - 4 000 000,00 грн.

Відповідно до п. п. 1.1.2. кредитного договору №2 термін повернення кредиту - 30 грудня 2015 року.

Підпунктом 1.1.3. кредитного договору №2 встановлено, що тип процентної ставки за договором - фіксована.

Підпунктом 1.1.4. кредитного договору №2 визначено процентну ставку за користування кредитом - 25,0 % процента річних.

Відповідно до п. 8.1. кредитного договору №1 у випадку порушення строків (термінів) повернення кредиту та/або сплати нарахованих процентів за користування та/або винагород банку, позичальник сплачує банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період прострочення, від несвоєчасно сплаченого платежу за кожен день прострочення.

Згідно п. 8.2. кредитного договору №2 у випадку порушення строків (термінів) повернення кредиту та/або сплати нарахованих процентів за користування, позичальник зобов`язаний сплатити суму за кредитом, нарахованим процентам та іншим платежам згідно з договором з урахуванням встановленого індексу інфляції, а також 30 (тридцять) процентів річних від простроченої суми, за весь час прострочення.

12.11.2013 року між Публічним акціонерним товариством «Банк «Київська Русь» (банк) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Юнік Фарма» (позичальник) було укладено кредитний договір №41/2013-Ю (надалі - кредитний договір №3), за умовами якого банк відкриває позичальнику відновлювану відкличну кредитну лінію та зобов`язується надавати кредитні кошти у розмірі та на умовах, визначених цими договорами, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти та інші платежі (п. 1.1. кредитного договору №3).

Згідно п. п. 2.1. кредитного договору №3 банк зобв`язується надати позичальнику овердрафт, а позичальник зобов`язується погашати заборгованість за овердрафтом, нарахованими процентами та іншими платежами згідно з договором. Овердрафт надається шляхом сплати протягом операційного дня з поточного рахунку позичальника №7001 розрахункових документів на суму, що перевищує залишок на рахунках в межах ліміту овердрафту на наступних умовах:

2.1.1. ліміт овердрафту - 1 860 000,00 грн.

2.1.2. строк дії ліміту овердрафту - з 12 листопада 2013 року по 29 листопада 2013 року.

2.1.3. кінцевий термін повернення кредиту за овердрафтом - 11 листопада 2914 року включно.

2.1.4. Тип процентної ставки за договором - фіксована, яка залежить від кількості днів (періоду) безперервного користування овердрафтом в межах строку дії ліміту овердрафту та встановлюється у кількох фіксованих значеннях для кожного періоду безперервного користування кредитними коштами.

2.1.5. процентна ставка:

- від 1 до 3 календарних днів включно - 14 процентів річних;

- від 4 до 7 календарних днів включно - 15 процентів річних;

- від 8 до 14 календарних днів включно - 16 процентів річних;

- від 15 до 21 календарних днів включно - 17 процентів річних;

- від 22 до 30 календарних днів включно - 18 процентів річних.

24.04.2013 року між Публічним акціонерним товариством «Банк «Київська Русь» (банк) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Юнік Фарма» (позичальник) було укладено кредитний договір №13/2013-Ю (надалі - кредитний договір №4), за умовами якого банк відкриває позичальнику відновлювану відкличну кредитну лінію та зобов`язується надавати кредитні кошти у розмірі та на умовах, визначених цими договорами, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти та інші платежі (п. 1.1. кредитного договору №4).

Згідно п. п. 1.1.1. кредитного договору №4 ліміт кредитної лінії - 25 000 000,00 грн.

Відповідно до п. п. 1.1.2. кредитного договору №4 термін повернення кредиту - 20 квітня 2015 року.

Підпунктом 1.1.4. кредитного договору №4 встановлено, що тип процентної ставки за договором - фіксована.

Підпунктом 1.1.5. кредитного договору №4 визначено процентну ставку за користування кредитом - 21,0 % процента річних.

Відповідно до п. 8.1. кредитного договору №4 у випадку порушення строків (термінів) повернення кредиту та/або сплати нарахованих процентів за користування та/або винагород банку, позичальник сплачує банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період прострочення, від несвоєчасно сплаченого платежу за кожен день прострочення.

Згідно п. 8.2. кредитного договору №4 у випадку порушення строків (термінів) повернення кредиту та/або сплати нарахованих процентів за користування, позичальник зобов`язаний сплатити суму за кредитом, нарахованим процентам та іншим платежам згідно з договором з урахуванням встановленого індексу інфляції, а також 30 (тридцять) процентів річних від простроченої суми, за весь час прострочення.

11.10.2017 року між Публічним акціонерним товариством «Банк «Київська Русь» (банк) в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Білої Ірини Володимирівни та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит Фактор» (новий кредитор) укладено договір №UA-EA-2017-07-28-000017-с/42 про відступлення (купівлі - продажу) прав вимоги (далі, договір відступлення), у відповідності до пункту 2.1. та додатку №1 якого за цим договором в порядку та на умовах, визначених цим договором, банк відступає шляхом продажу новому кредитору належні банку, а новий кредитор набуває в обсязі та на умовах, визначених цим договором, права вимоги банку до позичальника та заставодавців, поручителів за кредитними договорами №04/2014-Ю від 12.02.2014, №13/2014-Ю від 03.07.2014, №41/2013-Ю від 12.11.2013 та №13/2013-Ю від 24.04.2013, а новий кредитор сплачує банку за права вимоги грошові кошти у сумі та у порядку, визначених цим договором.

14.10.2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит Фактор» (комісіонер) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Арбо Фінанс» (комітент) укладено договір комісії, за умовами якого (п. 1.1. договору комісії), комісіонер зобов`язується за дорученням комітента за винагороду від свого імені за рахунок комітента здійснити будь-яким незабороненим законом шляхом стягнення коштів у сумі розмірі 22 000 000,00 грн. (двадцять два мільйони гривень), що становлять собою частково відступлене на користь комітента на підставі договору про відступлення права вимоги № 07/10/2018 від 07 жовтня 2018 року, укладеного між комісіонером та комітентом, право вимоги за кредитним договором на відкриття відновлювальної кредитної лінії № 13/2013-Ю від 24 квітня 2013 року (далі - основний договір), укладеним між ПУБЛІЧНИМ АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ «БАНК «КИЇВСЬКА РУСЬ» (ідентифікаційний код юридичної особи: 24214088; адреса місцезнаходження: 04071, м. Київ, вул. Хорива, будинок 11-А) та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЮНІК ФАРМА» (ідентифікаційний код юридичної особи: 30600896; адреса місцезнаходження: 03150, м. Київ, вул. Ділова, будинок 14 Б, офіс 9; далі - Боржник), право вимоги за яким набуто комісіонером на підставі договору про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги №ЕІА-ЕА-2017-07-28-000017-с/42 від 11 жовтня 2017 року, укладеного між комісіонером та ПУБЛІЧНИМ АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ «БАНК «КИЇВСЬКА РУСЬ».

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

У відповідності до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Проте, позивачем (за зустрічним позовом) не надано суду доказів на підтвердження факту надання відповідачу (за зустрічним позовом) кредиту за вказаними вище кредитними договорами (№1, №2, №3 та №4).

Наявність договору №EA-2017-07-28-00017-c/42 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 11.10.2017 року не є доказом надання кредиту відповідачу (за зустрічним позовом).

Згідно ч. 1 чт. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За таких обставин, враховуючи відсутність доказів надання відповідачу (за зустрічним позовом) кредиту за вказаними вище кредитними договорами (№1, №2, №3 та №4) суд приходить до висновку, що права позивача (за зустрічним позовом), за захистом яких він звернувся до суду не порушені відповідачем (за зустрічним позовом), а тому в зустрічному позові також слід відмовити.

Судовий збір за подання первісного позову, відповідно до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладається на позивача (за первісним позовом), судовий збір за подання зустрічного позову покладається позивача (за зустрічним позовом).

Керуючись ст. ст. 86, 129, 232, 233, 236 - 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В первісному позові відмовити повністю.

В зустрічному позові відмовити повністю..

Рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 241 ГПК України та підлягає оскарженню в порядку та у строк, які визначені розділом IV ГПК України.

Повне рішення складено 09.12.2019р.

Суддя С.О. Чебикіна