ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

23.09.2019 м. Харків Справа № 905/1341/19

Господарський суд Донецької області у складі судді Ніколаєвої Л.В.,

розглянувши справу №905/1341/19

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Маргаз»

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Екоіллічпродукт»

про стягнення 95 654,20 грн.,

без повідомлення (виклику) учасників справи,

Суть спору: ТОВ «Маргаз» звернулося до господарського суду Донецької області з позовом, в якому просить суд стягнути з ТОВ «Екоіллічпродукт» 95 654,20 грн., з яких: 43 168,25 грн. основний борг; 36 288,89 грн. штраф, 11 508,68 грн. - пеня, 1 114 грн. - 3% річних, 3 574,38 грн. - інфляційні втрати.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на порушення відповідачем умов договору купівлі-продажу №20/2018-Б від 25.07.2018р. в частині повної та своєчасної оплати вартості товару.

Ухвалою суду від 24.07.2019р. (з урахуванням ухвали суду від 01.08.2019р. про виправлення описки) прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №905/1341/19, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Учасники справи про розгляд справи повідомлені належним чином, оскільки копії ухвали суду від 24.07.2019р., які надіслані позивачу на юридичну адресу: 87515, Донецька обл., м. Маріуполь, вул. Миколаївська, 16, та відповідачу на юридичну адресу: АДРЕСА_1 , Донецька обл., м. Маріуполь, вул. Свободи, 20, одержані останніми, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення.

Також ухвала господарського суду Донецької області від 24.07.2019р. розміщена у Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Відзив на позов відповідачем не надано до суду, а тому суд визнав за можливе вирішити справу за наявними у ній матеріалами відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України.

23.09.2019р. господарським судом складено та підписано вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, господарський суд встановив:

25.07.2018р. між ТОВ «Маргаз» (продавець, позивач) та ТОВ «Екоіллічпродукт» (покупець, відповідач) укладено договір купівлі-продажу №20/2018-Б, відповідно до якого продавець зобов`язується передати бензин моторний: А-95 вид ІІ, А-92 вид ІІ (товар) шляхом заправлення автотранспортного засобу покупця, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити його відповідно до умов цього договору. (п.1.1 договору).

Ціна товару та його кількість визначаються відповідно до підписаних сторонами специфікацій до цього договору, які є невід`ємною його частиною. Загальна сума договору визначається на підставі усіх підписаних сторонами специфікацій в період дії договору (п. п. 2.1, 2.2 договору).

Продавець зобов`язується на підставі замовлення покупця оформити рахунок фактуру, надати його для оплати покупцю, а також передати покупцю товар у власність на умовах договору; надати покупцю оригінали первісних бухгалтерських документів, в т.ч. видаткову накладну за підсумками забірних відомостей, податкову накладну, рахунок фактуру, а також копії забірних відомостей. Покупець зобов`язаний надати продавцю замовлення на відвантаження товару в усній або письмовій формі не пізніше одного дня до ймовірної дати відвантаження; надати перелік автотранспортних засобів із зазначенням їх державних номерів, який є додатком до договору; своєчасно та в повному обсязі оплачувати товар, відповідно до умов цього договору; надавати продавцю разову довіреність на особу, уповноважену на підписання видаткових накладних та отримання рахунка фактури на оплату; на протязі п`яти календарних днів з дати отримання оригіналів первісних бухгалтерських документів підписати їх, скріпити печаткою та направити один підписаний екземпляр продавцю (п. п. 3.1, 3.2 договору).

Товар поставляється покупцю на АЗС продавця, розташованих за адресами: м. Маріуполь, вул. Краснофлотська, 208; м. Маріуполь, вул. Володарське шосе, 39; м. Маріуполь, пр. Карпова,55. Право власності на товар переходить до покупця в момент заправлення автотранспортного засобу та підтверджується підписом водія автотранспортного засобу в забірній відомості. Оплата за товар здійснюється покупцем на умовах 100% передоплати вартості партії товару шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок продавця, якщо інше не обумовлено в специфікаціях до договору (п. п. 4.1, 4.3, 4.5 договору).

Даний договір набирає чинності з моменту його підписання та діє до 31.12.2018р., а в частині проведення розрахунків до повного виконання сторонами своїх обов`язків (п. 5.1. договору).

За наявності заборгованості з оплати за отриманий товар, покупець сплачує продавцю штраф в розмірі 10% від вартості неоплаченого товару, а також пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення платежу (п. 6.2. договору).

28.12.2018р. між сторонами укладено додаткову угоду №1 до договору, відповідно до якої сторони погодили продовжити строк дії договору та викласти в р. 5 «Строк дії договору» п. 5.1 в наступній редакції: «Даний договір набирає чинності з моменту його підписання та діє до 31.12.2019р., а в частині проведення розрахунків до повного виконання сторонами своїх обов`язків. Даний договір вважається пролонгованим на один рік, якщо жодна зі сторін не повідомила іншу про припинення дії договору за десять календарних днів до передбачуваної дати його завершення».

Згідно зі специфікаціями №1 від 27.07.2018р., № 2 від 01.08.2018р., №3 від 13.08.2018р., №4 від 29.08.2018р., №5 від 14.09.2018р., №6 від 26.09.2018р., №7 від 16.10.2018р., №8 від 31.10.2018р., №9 від 14.11.2018р., №10 від 29.11.2018р., №11 від 12.12.2018р., №12 від 26.12.2018р., №13 від 14.01.2019р., №14 від 29.01.2019р., №15 від 12.02.2019р. сторонами визначено найменування, кількість, ціну товару, що постачається, строк та місце його відвантаження, а також узгоджено, що оплата товару проводиться щоденно рівними частинами напередодні дня поставки товару.

На виконання умов договору у серпні 2018р. лютому 2019р. позивач передав, а відповідач прийняв товар на загальну суму 372 888,94 грн., що підтверджується:

- видатковою накладною №3104 від 31.08.2018р. на суму 18 555,55 грн.;

- видатковою накладною №3108 від 31.08.2018р. на суму 7 817,50 грн.;

- видатковою накладною №3364 від 03.09.2018р. на суму 6 316 грн.;

- видатковою накладною №3357 від 08.09.2018р. на суму 2 312 грн.;

- видатковою накладною №3359 від 08.09.2018р. на суму 6 144,50 грн.;

- видатковою накладною №3374 від 16.09.2018р. на суму 11 103,82 грн.;

- видатковою накладною №3381 від 16.09.2018р. на суму 1 904 грн.;

- видатковою накладною №3388 від 18.09.2018р. на суму 6 828,44 грн.;

- видатковою накладною №3498 від 22.09.2018р. на суму 291,90 грн.;

- видатковою накладною №3507 від 28.09.2018р. на суму 3 388,16 грн.;

- видатковою накладною №3455 від 30.09.2018р. на суму 5 838 грн.;

- видатковою накладною №3464 від 30.09.2018р. на суму 13 812,10 грн.;

- видатковою накладною №3702 від 09.10.2018р. на суму 9 020,80 грн.;

- видатковою накладною №3692 від 10.10.2018р. на суму 23 360,94 грн.;

- видатковою накладною №3726 від 23.10.2018р. на суму 748,70 грн.;

- видатковою накладною №3730 від 30.10.2018р. на суму 39 752,91 грн.;

- видатковою накладною №3728 від 30.10.2018р. на суму 11 453,50 грн.;

- видатковою накладною №4010 від 08.11.2018р. на суму 5 280 грн.;

- видатковою накладною №4015 від 08.11.2018р. на суму 3 548 грн.;

- видатковою накладною №4020 від 10.11.2018р. на суму 12 575 грн.;

- видатковою накладною №4043 від 11.11.2018р. на суму 1 056 грн.;

- видатковою накладною №4045 від 12.11.2018р. на суму 588 грн.;

- видатковою накладною №4049 від 19.11.2018р. на суму 3 234 грн.;

- видатковою накладною №4081 від 22.11.2018р. на суму 1 470 грн.;

- видатковою накладною №4160 від 30.11.2018р. на суму 6 174 грн.;

- видатковою накладною №4834 від 08.12.2018р. на суму 1 995 грн.;

- видатковою накладною №4837 від 10.12.2018р. на суму 12 855 грн.;

- видатковою накладною №4840 від 10.12.2018р. на суму 7 410 грн.;

- видатковою накладною №4852 від 20.12.2018р. на суму 11 410 грн.;

- видатковою накладною №4859 від 20.12.2018р. на суму 4 275 грн.;

- видатковою накладною №4862 від 20.12.2018р. на суму 17 492,52 грн.;

- видатковою накладною №4896 від 31.12.2018р. на суму 14 535 грн.;

- видатковою накладною №4958 від 31.12.2018р. на суму 2 565 грн.;

- видатковою накладною №4980 від 31.12.2018р. на суму 1 710 грн.;

- видатковою накладною №6 від 10.01.2019р. на суму 12 540 грн.;

- видатковою накладною №9 від 10.01.2019р. на суму 2 280 грн.;

- видатковою накладною №11 від 10.01.2019р. на суму 2 280 грн.;

- видатковою накладною №25 від 15.01.2019р. на суму 855 грн.;

- видатковою накладною №30 від 18.01.2019р. на суму 2 520 грн.;

- видатковою накладною №22 від 19.01.2019р. на суму 6 475 грн.;

- видатковою накладною №28 від 20.01.2019р. на суму 17 260 грн.;

- видатковою накладною №129 від 29.01.2019р. на суму 7 436,28 грн.;

- видатковою накладною №76 від 29.01.2019р. на суму 5 016,20 грн.;

- видатковою накладною №53 від 31.01.2019р. на суму 14 145 грн.;

- видатковою накладною №511 від 04.02.2019р. на суму 1 890 грн.;

- видатковою накладною №514 від 05.02.2019р. на суму 1 350 грн.;

- видатковою накладною №519 від 06.02.2019р. на суму 2 430 грн.;

- видатковою накладною №535 від 18.02.2019р. на суму 1 890 грн.;

- видатковою накладною №540 від 18.02.2019р. на суму 2 480 грн.;

- видатковою накладною №534 від 20.02.2019р. на суму 7 209 грн.;

- видатковою накладною №606 від 24.02.2019р. на суму 1 261,12 грн.;

- видатковою накладною №654 від 25.02.2019р. на суму 3 510 грн.;

- видатковою накладною №585 від 27.02.2019р. на суму 1 080 грн.;

- видатковою накладною №609 від 28.02.2019р. на суму 2 160 грн.

Видаткові накладні підписані сторонами та засвідчені печатками підприємств.

Відповідач здійснив оплату товару частково у розмірі 329 720,69 грн., що підтверджується:

- платіжним дорученням №3588 від 28.08.2018р. на суму 10 000 грн., при цьому, в рахунок погашення спірної заборгованості відповідача зараховано 5 750,09 грн.;

- платіжним дорученням №4018 від 18.09.2018р. на суму 5 500 грн.;

- платіжним дорученням №4693 від 18.10.2018р. на суму 20 000 грн.;

- платіжним дорученням №4953 від 31.10.2018р. на суму 20 000 грн.;

- платіжним дорученням №263 від 10.01.2019р. на суму 33 177,52 грн.;

- платіжним дорученням №554 від 12.02.2019р. на суму 20 676,60 грн.;

- платіжним дорученням №1260 від 12.03.2019р. на суму 188 814 грн.;

- платіжним дорученням №2375 від 17.05.2019р. на суму 27 110 грн.;

- платіжним дорученням №2764 від 14.06.2019р. на суму 8 692,48 грн.

Також, у матеріалах справи наявний підписаний сторонами та засвідчений їх печатками акт звірки взаємних розрахунків за договором № 20/2018-Б від 25.07.2018р., відповідно до якого розмір загальної заборгованості відповідача перед позивачем станом на 28.02.2019р. склав 267 784,73 грн. (з урахуванням заборгованості за минулий період).

У претензії №167 від 15.05.2019р. позивач просив відповідача здійснити у п`ятиденний строк з дня отримання цієї претензії оплату заборгованості за договором №20/2018-Б від 25.07.2018р. у розмірі 78 970,73 грн., пені у розмірі 6 423,58 грн., штрафу у розмірі 36 713,80 грн.

На момент звернення позивача до суду з даним позовом розмір боргу відповідача склав 43 168,25 грн.

Неналежне виконання відповідачем умов договору в частині оплати товару зумовило звернення позивача до суду з даним позовом, в якому останній просить суд стягнути з відповідача, крім основного боргу у розмірі 43 168,25 грн., також і штраф -36 288,89 грн., пеню - 11 508,68 грн., 3% річних - 1 114 грн., інфляційні втрати - 3 574,38 грн.

Проаналізувавши наявні у справі докази та надавши їм правову оцінку, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступного:

Відповідно до вимог ч.1 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитор) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, платити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

У п.1 ч.2 ст.11 ЦК України встановлено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договір, який в силу вимог ч.1 ст.629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до вимог ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. В силу вимог ч.1 ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічні вимоги щодо виконання зобов`язань містяться і у ч.ч.1,7 ст.193 ГК України.

Як вище встановлено господарським судом, на підставі договору купівлі-продажу №20/2018-Б від 25.07.2018р. із специфікаціями №1 від 27.07.2018р., № 2 від 01.08.2018р., №3 від 13.08.2018р., №4 від 29.08.2018р., №5 від 14.09.2018р., №6 від 26.09.2018р., №7 від 16.10.2018р., №8 від 31.10.2018р., №9 від 14.11.2018р., №10 від 29.11.2018р., №11 від 12.12.2018р., №12 від 26.12.2018р., №13 від 14.01.2019р., №14 від 29.01.2019р., №15 від 12.02.2019р. до нього за період серпень 2018р. лютий 2019р. позивачем поставлено відповідачу товар на загальну суму 372 888,94 грн., який останнім прийнято без жодних зауважень та заперечень.

При цьому, у специфікаціях до договору встановлено зобов`язання відповідача щодо оплати товару щоденно рівними частинами напередодні дня поставки товару (передоплата). Водночас, порядок остаточних розрахунків за фактично поставлений товар (у випадку поставки позивачем товару без здійснення відповідачем попередньої оплати) сторонами не погоджено.

Обставини справи свідчать, що поставка товару здійснена позивачем без попередньої оплати. Отже, з огляду на відсутність у договорі порядку остаточних розрахунків, та приймаючи до уваги положення ч. 1 ст. 692 ЦК України, строк оплати поставленого позивачем товару настав у день підписання видаткової накладної (за кожною видатковою накладною).

Між тим, вищевстановлені обставини справи також свідчать, що відповідач здійснив оплату вартості поставленого товару лише у розмірі 329 720,69 грн., внаслідок чого у відповідача виник борг у розмірі 43 168,25 грн. При цьому, жодних заперечень щодо наявності цього боргу, а тим більш доказів, що спростовують його наявність, відповідачем до суду не надано. Водночас, наявність боргу підтверджено відповідачем в акті звіряння взаємних розрахунків станом на 28.02.2019р.

За таких обставин, господарський суд дійшов висновку про обґрунтованість та правомірність позовних вимог в частині стягнення з відповідача основного боргу у розмірі 43 168,25 грн., а отже і про їх задоволення.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до ч. 1 ст. 548 ЦК України передбачено, що виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. В силу ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою (штраф, пеня).

У ст. 549, ч. 2 ст. 551 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

За приписами ст. ст. 1, 3 ЗУ «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано (ч. 6 ст. 232 ГК України).

У п. 6.2 укладеного між сторонами договору узгоджено, що за наявності заборгованості з оплати за отриманий товар, покупець сплачує продавцю штраф в розмірі 10% від вартості неоплаченого товару, а також пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення платежу.

Водночас, відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Розрахунок пені, який здійснений позивачем, та згідно з яким розмір нарахованої відповідачу пені за загальний період з 31.08.2018р. по 11.07.2019р. становить 11 508,68 грн., перевірений господарським судом та встановлено, що позивачем невірно визначено початкову дату нарахування пені, з огляду на те, що початком прострочення відповідача є наступний день після підписання видаткової накладної (за кожною видатковою накладною), не враховано, що день фактичної сплати суми боргу не включається в період часу, за який здійснюється стягнення пені, та помилково здійснено подвійне нарахування пені на суми боргу.

Тому, господарським судом самостійно, із врахуванням вірно визначених періоду нарахування (не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого мало місце невиконання зобов`язання), та розміру боргу, здійснено розрахунок пені за кожним зобов`язанням окремо, та встановлено, що розмір пені за загальний період з 01.09.2018р. по 11.07.2019р., становить 37 925,99 грн. (більше, ніж заявлено до стягнення).

Розрахунок штрафу, який здійснений позивачем, та згідно з яким розмір нарахованого відповідачу штрафу складає 36 288,89 грн., перевірений господарським судом та встановлено, що позивачем не враховано умови п. 6.2 договору та помилково розраховано штраф від вартості несвоєчасно оплаченого товару, а не від вартості неоплаченого товару.

Тому, господарським судом самостійно здійснено розрахунок штрафу та встановлено, що розмір штрафу (10% від вартості неоплаченого товару) становить 4 316,83 грн.

Розрахунок 3% річних, який здійснений позивачем за загальний період з 31.08.2018р. по 11.07.2019р. становить 1 114 грн., перевірений господарським судом та встановлено, що позивачем невірно визначено початкову дату нарахування 3% річних, з огляду на те, що початком прострочення відповідача є наступний день після підписання видаткової накладної (за кожною видатковою накладною), та помилково здійснено нарахування 3% річних на загальну суму боргу за всіма зобов`язаннями, без врахування того, що за кожним зобов`язанням строк оплати, розмір боргу та період прострочення є різними.

Тому, господарським судом самостійно, із врахуванням вірно визначених періоду нарахування (не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого мало місце невиконання зобов`язання), та розміру боргу, здійснено розрахунок 3% річних за кожним зобов`язанням окремо, та встановлено, що розмір 3% річних за загальний період з 01.09.2018р. по 11.07.2019р., становить 3 180,83 грн. (більше, ніж заявлено до стягнення).

Розрахунок інфляційних втрат, який здійснений позивачем, та згідно з яким розмір нарахованих відповідачу інфляційних втрат за загальний період вересень 2018р. травень 2019р. становить 3 574,38 грн., перевірений господарським судом, та встановлено, що позивачем невірно визначено початковий період нарахування інфляційних втрат, без врахування того, що початком прострочення відповідача є наступний день після підписання видаткової накладної (за кожною видатковою накладною), та того, що таке нарахування здійснюється починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, а також помилково здійснено нарахування інфляційних втрат на загальну суму боргу за всіма зобов`язаннями, без врахування того, що за кожним зобов`язанням строк оплати, розмір боргу та період прострочення є різними.

Тому, господарським судом самостійно, із врахуванням вірно визначених періоду нарахування (не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого мало місце невиконання зобов`язання), розміру боргу, а також роз`яснень, викладених у п. п. 3.1, 3.2 Постанови Пленуму ВГСУ від 17.12.2013р. № 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань», здійснено розрахунок інфляційних втрат за кожним зобов`язанням окремо, та встановлено, що розмір інфляційних втрат за загальний період вересень 2018р. травень 2019р. становить 8 783,78 грн. (більше, ніж заявлено до стягнення).

За таких обставин, господарський суд дійшов висновку про обґрунтованість та правомірність позовних вимог в частині стягнення з відповідача пені у розмірі 11 508,68 грн. (в межах заявлених позовних вимог), штрафу - 4 316,83 грн., 3% річних - 1 114 грн. (в межах заявлених позовних вимог), інфляційних втрат - 3 574,38 грн. (в межах заявлених позовних вимог).

На підставі ст. 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 129, 236-238, 240, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Маргаз» задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Екоіллічпродукт» (87506, Донецька обл., м. Маріуполь, вул. Свободи, 20; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Маргаз» (87515, Донецька обл., м. Маріуполь, вул. Миколаївська, 16; ) основний борг у розмірі 43 168 (сорок три тисячі сто шістдесят вісім) грн. 25 коп., пеню у розмірі 11 508 (одинадцять тисяч п`ятсот вісім) грн. 68 коп., штраф у розмірі 4 316 (чотири тисячі триста шістнадцять) грн. 83 коп., 3 % річних у розмірі 1 114 (одна тисяча сто чотирнадцять) грн., інфляційні втрати у розмірі 3 574 (три тисячі п`ятсот сімдесят чотири) грн. 38 коп., витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 278 (одна тисяча двісті сімдесят вісім) грн. 91 коп.

3. В решті позову відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст.241 Господарського процесуального кодексу України і може бути оскаржено в апеляційному порядку до Східного апеляційного господарського суду через господарський суд Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 20 днів з дня складання повного рішення.

Повне рішення складено 30.09.2019р.

Суддя Л.В. Ніколаєва