ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2019 року м. Кропивницький Справа № 912/2723/19

Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Глушкова М.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження справу

за позовом Акціонерного товариства "Українська залізниця" (вул. Тверська, 5 м. Київ, 03680)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Знам`янський граніт" (вул. Тараса Карпи, 84, кім 411, м. Кропивницький, Кіровоградська область, 25006)

про стягнення 86 450,00 грн

секретар судового засідання Безчасна Н.Г.

Представники сторін:

від позивача - Пашко С.Г., довіреність № 2043 від 25.10.19;

від відповідача - Вайпан М.П., довіреність № 09/18 від 15.09.19;

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

УСТАНОВИВ:

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

До Господарського суду Кіровоградської області надійшла позовна заява Акціонерного товариства "Українська залізниця" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Знам`янський граніт" про стягнення 86 450,00 грн штрафу, з покладенням на відповідача витрат по сплаті судового збору.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідачем як вантажовідправником, у залізничній накладній на перевезення № 40819419 було невірно зазначено масу вантажу, що згідно зі статтями 118, 122 Статуту залізниць України є підставою для застосування до відповідача штрафу.

21.10.2019 до канцелярії суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому Товариство з обмеженою відповідальністю "Знам`янський граніт" заперечує проти позовних вимог посилаючись на складення комерційного акта № 410006/155/5 від 21.07.2019 з порушенням п. 8, 10 Правил складання актів, а саме: відсутність проставленого штемпеля станції на комерційному акті; відсутність підписів начальника вантажного району (завідувач вантажною двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи) та працівника станції.

Також відповідач зазначає наступне:

- комерційний акт підписано в.о. начальника станції Самойленком О.В., який не має повноважень на виконання обов`язків начальника станції, оскільки наказ про його призначення на посаду виконуючого обов`язки не підписаний начальником виробничого підрозділу Матвієнко В.В.;

- комерційний акт підписаний Кузіною С.І., як виконуючою обов`язки заступника начальника станції, в той час позивачем не надано підтвердження повноважень Кузіної С.І. як виконуючою обов`язки заступника начальника станції на підписання комерційного акта, а надано лише посадову інструкцію заступника начальника станції Самойленка О.В.

- позовна заява підписана 24.03.2019 начальником виробничого підрозділу "Знам`янська дирекція залізничних перевезень" регіональної філії "Одеська залізниця" АТ "Українська залізниця" Матвієнком В.В. та начальником юридичного сектору виробничого підрозділу "Знам`янська дирекція залізничних перевезень" регіональної філії "Одеська залізниця" АТ "Українська залізниця" Пашко С.Г., які не мали права на той час підписувати позовну заяву;

- вантаж, який перевозився, а саме щебінь гранітний не потребує особливих заходів безпеки і маса вантажу не його властивістю в розумінні ст. 118 Статуту залізниць України та позивачу не нанесено збитків, а тому немає підстав для застосування ст. 122 Статуту залізниць України.

З підстав викладеного відповідач просить відмовити в задоволенні позову.

08.11.2019 до канцелярії суду від позивача надійшла відповідь №ДНЮ-3/317 від 08.11.2019 на відзив, в якій позивач зазначає про підписання Комерційного акту повноважними представниками та просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Заяви, клопотання.

В судовому засіданні представником відповідача подана заява про зменшення штрафних санкцій. В обґрунтування поданої заяви Товариство з обмеженою відповідальністю "Знам`янський граніт" зазначило, що у супровідній документації до вантажу помилково було зазначено меншу вагу вантажу, а тому умислу на спричинення збитків позивачу у відповідача не було. Крім того, позивачем не понесено жодних збитків, оскільки мало місце недовантаження вагонів, а не їх перевантаження. Також Товариство з обмеженою відповідальністю "Знам`янський граніт" послалося на те, що перебуває у скрутному майновому становище, фінансовий результат діяльності підприємства за 9 місяців 2019 року має від`ємне значення, а саме: збитки у сумі 1 709 903,00 грн. Додатково, відповідач зазначає, що підприємство має різного роду фінансові зобов`язання, в тому числі обтяження за судовими рішеннями. Враховуючи зазначене вище, Товариство з обмеженою відповідальністю "Знам`янський граніт" просить суд зменшити суму штрафу до однократного розміру тарифної провізної плати за всю відстань перевезень, а саме до 17 290,00 грн.

В судовому засіданні 02.12.2019 представником відповідача заявлено усне клопотання про поновлення процесуального строку для подання заяви про зменшення розміру штрафних санкцій.

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою від 04.10.2019 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено справу до розгляду на 23.10.2019 о 12:00.

Ухвалою від 23.10.2019 відкладено розгляд справи до 21.11.2019 об 11:30.

21.11.2019 протокольною ухвалою суд оголосив перерву в судовому засіданні до 02.12.19 до 11:00.

Ухвалою від 02.12.2019 усне клопотання представника відповідача про поновлення процесуального строку для подання заяви про зменшення розміру штрафних санкцій задоволено, поновлено відповідачу строк для подачі заяви про зменшення штрафних санкцій та прийнято до розгляду заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Знам`янський граніт" про зменшення штрафних санкцій.

В судовому засіданні 02.12.2019 представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Вирішення заяви про зменшення штрафних санкцій представник позивача залишив на розсуд суду, проти поданої заяви не заперечив.

Представник відповідача позовні вимоги визнав повністю та просив суд зменшити штрафні до однократного розміру тарифної провізної плати за всю відстань перевезень, а саме до 17 290,00 грн.

Перелік обставин, які є предметом доказування у справі.

Враховуючи предмет та підстави позову, до обставин, які є предметом доказування у справі належить: наявність факту різниці у фактичній масі вантажу та масі, зазначеній у накладній, належне складання комерційного акта відповідно до чинного законодавства України та наявність підстав для застосування до відповідача штрафних санкцій.

Перелік доказів, якими сторони підтверджують або спростовують наявність кожної обставини, яка є предметом доказування.

Позивачем на підтвердження наявності правових підстав для застосування до відповідача штрафних санкцій надано наступні докази в копіях: накладної № 40819419 від 18.07.2019, комерційного акта № 410006/155/5 від 21.07.2019, технічного паспорту вагонних вагів, акта загальної форми № 5621 від 21.07.2019, протоколу зважування партії навантажених вагонів, книги обліку контрольних зважувань, наказів № ДН-3-01/155 від 08.02.2019 та № ДН-3-01/684 від 01.07.2019 виробничого підрозділу "Знам`янська дирекція залізничних перевезень" регіональної філії "Одеська залізниця" АТ "Українська залізниця", посадової інструкції заступника начальника станції Самойленка О.В. Оригінали накладної, протоколу зваження партій завантажених вагонів, акта загальної форми №5621, комерційного акта №410006/155/5, наказу від 08.02.19 "Про проведення контрольного зваження", посадової інструкції начальника станції з вантажної та комерційної роботи було надано суду для огляду в судовому засіданні 21.11.2019.

Відповідачем на підтвердження позиції, викладеної у відзиві на позов надано копію позовної заяви № НЮ-3/76 від 24.03.2019 та копію наказу № ДН-3-01/684 від 01.07.2019 виробничого підрозділу "Знам`янська дирекція залізничних перевезень" регіональної філії "Одеська залізниця" АТ "Українська залізниця".

На підтвердження заяви про зменшення штрафних санкцій відповідачем надано копії постанов про відкриття виконавчого провадження № 60497913 від 06.11.2019 та № 58008648 від 09.01.2019 та довідка №73 від 29.11.2019 щодо фінансового стану Товариства з обмеженою відповідальністю "Знам`янський граніт".

Висновок суду про обставини, які є предметом доказування у справі, та визнаються судом встановленими або спростованими з огляду на більшу вірогідність відповідних доказів.

21.07.2019 Товариство з обмеженою відповідальністю "Знам`янський граніт" (вантажовідправник) зі станції Сахарна Одеської залізниці відправило вантажоодержувачу ПрАТ "Комбінат виробничих підприємтсв" на станцію Полтава - Південна Південної залізниці за накладною № 40819419.

При оформленні вказаних залізничної накладної маса вантажу визначена вантажовідправником, що підтверджується графою 24 перевізних документів, відповідачем вказано масу вантажу у вагонах №№ 64054810, 63021877, 64177983, 64178007, 64178056 по 68 000,00 кг.

У накладній № 40819419 вантажовідправником зазначено, що вантаж щебінь гранітний непоіменований в алфавіті. Щебінь гранітний фракція фракція 20-40. Вантаж розміщено і закріплено згідно з п. 3. гл. 14 Додатку 3 до СМГС.

На станції відправлення вантаж був прийнятий до перевезення без зауважень, іншого не доведено.

Під час прибуття вагонів №№ 64054810, 63021877, 64177983, 64178007, 64178056 з вантажем на станцію Знам`янка Одеської залізниці на підставі наказу № ДН-3-01/155 від 08.02.2019 було здійснено перевірку маси вантажу, під час якої виявлено, що маса вантажу не відповідає масі, вказаній відправником у накладній.

На станції Знам`янка Одеської залізниці складено Комерційний акт, у якому зазначено наступне. слідів втрати та крадіжки вантажу не виявлено. При зважувнні вагонів з розчепленнями 21.07.2019 на тензометричних статичних вагонних вагах СВ-150000В2 (держперевірка вагів 05.09.18):

- у вагоні № 64178056, відповідно до накладної маса вантажу складає: нетто - 68 000 кг., фактично: брутто - 89 500 кг., нетто - 65 900 кг., тара - 23 600 кг, різниця проти накладної в сторону зменшення на 2 100 кг;

- у вагоні № 64178007, відповідно до накладної маса вантажу складає: нетто - 68 000 кг., фактично: брутто - 89 100 кг., нетто - 65 500 кг., тара - 23 600 кг, різниця проти накладної в сторону зменшення на 2 500 кг;

- у вагоні № 64177983, відповідно до накладної маса вантажу складає: нетто - 68 000 кг., фактично: брутто - 90 400 кг., нетто - 66 800 кг., тара - 23 600 кг., різниця проти накладної в сторону зменшення на 1 200 кг;

- у вагоні № 64054810, відповідно до накладної маса вантажу складає: нетто - 68 000 кг., фактично: брутто - 90 000 кг., нетто - 66 400,0 кг., тара - 23 600 кг, різниця проти накладної в сторону зменшення на 1 600 кг;

- у вагоні № 63021877, відповідно до накладної маса вантажу складає: нетто - 68 000 кг., фактично: брутто - 90 100 кг., нетто І- 66 600 кг., тара - 23 500 кг, різниця проти накладної в сторону зменшення на 1 400 кг

в загальній кількості 8 800 кг.

Даний комерційний акт підписаний в.о начальника станції Самойленком О.В., виконуючою обов`язки заступника начальника станції Кузіною С.І. та комерційним агентом Шетініною К.С.

Вказані у комерційному акті результати зважування підтверджуються випискою з книги контрольних зважувань станції Знам`янка Одеської залізниці.

Згідно з наявним в матеріалах справи технічним паспортом вагонних ваг № станції Знам`янка Одеської залізниці дата прийняття ЗВВТ в експлуатацію 28.12.2012, міжпровірочний інтервал ЗВВТ становить 12 місяців, інтервал між оглядами-перевірками - 6 місяців, відміткою у паспорті підтверджено, державна повірка здійснювалась 05.09.2018, ваги придатні для зважування. Тобто ваги, на яких проводилось контрольне переважування вантажу, проходили своєчасну перевірку та повірку.

В свою чергу, представником відповідача не надано доказів, які б викликали сумніви у достовірності показів зазначеного засобу ваговимірювальної техніки.

Посилаючись на положення ст. 118 та 122 Статуту залізниць України, позивач нарахував та пред`явив до стягнення з відповідача штраф у розмірі п`ятикратної провізної плати в сумі 86 450,00 грн за невірно зазначену масу вантажу у перевізних документах.

Вказані обставини і стали підставою для звернення позивача з відповідним позовом до суду.

Мотиви визнання доказів більш вірогідними щодо кожної обставини, яка є предметом доказування у справі.

Докази подані позивачем до позовної заяви повністю підтверджують обставини, на які посилається Акціонерне товариство "Українська залізниця" при доказуванні наявності підстав для застосування до відповідача штрафних санкцій.

Відповідачем не подано жодних доказів, які б ставили під сумнів вірогідність поданих позивачем доказів та спростовували обставини, на підставі яких позивач застосував до Товариства з обмеженою відповідальністю "Знам`янський граніт" штрафні санкції. Крім того, в судовому засіданні представником відповідача фактично визнано позовні вимоги в повному обсязі.

Оцінка аргументів, наведених учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову

Згідно з п. 28 Правил приймання вантажів до перевезення, затверджених Наказом Міністерства транспорту України 21.11.2000 № 644, вантажі, завантажені відправниками у вагони закритого типу (криті, ізотермічні, хопери, цистерни тощо) та контейнери, приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду кузова (котла) вагона (контейнера), пломб (ЗПП), без перевірки вантажу. Вантажі, завантажені відправниками у вагони відкритого типу (платформи, напіввагони тощо), приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду вагона, вантажу, його маркування (у т. ч. захисного) та кріплення у вагоні без перевірки маси та кількості вантажу.

Відповідно до ст. 24 Статуту залізниць України, залізниця має право перевірити правильність відомостей про вантаж, зазначених відправником у накладній, на станції відправлення, під час перевезення та на станції призначення.

Допустимими доказами неправильного зазначення у накладній маси вантажу, відправленого вантажовідправником залізницею до станції призначення для отримання вантажоодержувачем, в розумінні ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, є належно складені працівниками залізниці комерційні акти за наслідком контрольного зважування вантажу, який було здано до перевезення залізницею.

При цьому, твердження відповідача про те, що наявний в матеріалах справи комерційний акт № 410006/155/5 від 21.07.2019 складений з порушенням Правил складання актів, а тому не є належними доказами по справі, відхиляються судом з огляду на наступне.

Пунктом 10 Правил складання актів, які затверджені наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002 № 334, передбачено, що комерційний акт підписує начальник станції (його заступник), начальник вантажного району (завідувач вантажною двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи) і працівник станції, який особисто здійснював перевірку, а також одержувач, якщо він брав участь у перевірці. Крім того, у разі необхідності, до перевірки вантажу і підписання акту можуть бути залучені також інші працівники залізниці.

Таким чином, комерційний акт повинні підписати три працівники залізниці. Однак, зазначена норма не виключає можливості залучення до складення комерційного акта й інших працівників залізниці.

Зазначена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 01.06.2018 у справі № 910/3930/17 та від 18.06.2018 у справі № 910/11397/17.

Як було зазначено вище, комерційний акт № 410006/155/5 від 21.07.2019 підписали наступні особи: виконуючий обов`язки начальника станції Самойленко О.В., виконуюча обов`язку заступника начальника станції Кузіна С.І. та комерційний агент Шетініна К.С.

Стосовно тверджень відповідача, що комерційний акт підписано в.о. начальника станції Самойленком О.В., який не має повноважень на виконання обов`язків начальника станції, оскільки наказ № ДН-3-01/684 від 01.07.2019 про його призначення на посаду виконуючого обов`язки не підписаний начальником виробничого підрозділу Матвієнко В.В., то суд ставиться до них критично оскільки зі змісту наказу № ДН-3-01/684 від 01.07.2019 вбачається покладення на бригадира підприємств залізничного транспорту Кузіну С.І. з 01.09.2019 обов`язків заступника начальника станції Знам`янка (з вантажної та комерційної роботи), а не призначення Самойленка О.В. в.о. начальника станції.

Щодо тверджень відповідача, що позовна заява підписана 24.03.2019 начальником виробничого підрозділу "Знам`янська дирекція залізничних перевезень" регіональної філії "Одеська залізниця" АТ "Українська залізниця" Матвієнком В.В. та начальником юридичного сектору виробничого підрозділу "Знам`янська дирекція залізничних перевезень" регіональної філії "Одеська залізниця" АТ "Українська залізниця" Пашко С.Г., які не мали права на той час підписувати позовну заяву, суд зазначає, що подана до суду позовна заява № НЮ-3 датована 24.09.20190, і відповідно, зазначені вище посадові особи мали право підписувати позовну заву, згідно з наявними в матеріалах справи довіреностями. Розбіжності в датах позовної заяви поданої до суду і надісланої відповідачеві суд відносить на рахунок технічної помилки, оскільки обидві позовні заяви мають однаковий реєстраційний номер та однакові за змістом.

Обґрунтування відповідача, що вантаж, який перевозився, а саме щебінь гранітний не потребує особливих заходів безпеки і маса вантажу не його властивістю в розумінні ст. 118 Статуту залізниць України та позивачу не нанесено збитків спростовуються п. 3.15. роз`яснень Президії Вищого господарського суду України від 29.09.2008 №04-5/255 "Про внесення змін та доповнень до роз`яснень Президії Вищого господарського суду України від 29.05.2002 №04-5/601 "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею", яким визначено, що у застосуванні ст. 118 Статуту залізниць України слід мати на увазі, що штраф підлягає стягненню за самий факт допущення вантажовідправником зазначених у цій статті порушень, встановлених залізницею як на станції призначення або під час перевезення, так і на станції відправлення після пред`явлення вантажу до перевезення, незалежно від того, чи завдано залізниці у зв`язку з цим збитки.

Крім цього, суд відзначає, що спірний комерційний акт не містять підпису начальника вантажного району, оскільки по станції Знам`янка Одеської залізниці така посада у штатному розписі відсутня. Відповідачем не надано доказів, які б вказували на наявність у штатному розписі по станції Знам`янка Одеської залізниці посади начальника вантажного району.

Згідно з п. 9 Правил складання актів особи, які склали або підписали комерційний акт або акт загальної форми, що містить дані, які не відповідають дійсності, несуть встановлену законом відповідальність. Як вже встановлено судом, наявний в матеріалах справи комерційний акт в тому числі підписаний начальником станції Знам`янка Одеської залізниці, отже своїм підписом зазначена посадова особа підтвердила викладені у ньому обставини, зокрема, відсутність за штатним розписом станції посади начальника вантажного району.

Крім того, начальник станції має повноваження на підписання комерційних актів в силу прямої вказівки в п.10 Правил складання актів.

Позивачем у підтвердження повноважень осіб, які підписали комерційний акт надана суду копія наказу начальника виробничого підрозділу «Знам`янська дирекція залізничних перевезень» № ДН-03/684 від 01.07.2019 "Про виконання обовязків тимчасово відсутнього працівника", яким виконання обов`язків заступника начальника станції Знам`янка (з вантажної та комерційної роботи) покладено на бригадира підприємств залізничного транспорту Кузіну С.І. з 01.09.2019. Відповідно до п. 2.7. наданої позивачем копії посадової інструкції повноважень заступника начальника станції Знам`янка з вантажної та комерційної роботи до його повноважень входить виконання обов`язків начальника вантажного району з підписанням оформлених комерційних актів. Отже, судом встановлено наявність повноважень на підписання комерційного акта Кузіною С.І.

В матеріалах справи відсутні докази того, що особи, за підписами яких складені наявні в матеріалах справи комерційні акти, не були призначені відповідальними особами, які мають право підпису комерційних актів ГУ-22.

При цьому, суд враховує позицію Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду, наведену у постанові від 23.11.2018 по справі № 916/2450/17, а саме щодо імперативності визначеного пунктом 10 Правил складання актів, які затверджено наказом Міністерства транспорту України № 334 від 28.05.2002, щодо суб`єктного складу працівників залізниці, які є уповноваженими особами на підписання комерційних актів, однак, зазначена норма не виключає можливості залучення до складення комерційного акта й інших працівників залізниці, поряд з особами, підписи яких є обов`язковим реквізитами комерційного акта.

Така правова позиція викладена у Постановах Верховного Суду від 01.06.2018 у справі № 910/3930/17 та від 18.06.2018 у справі № 910/11397/17.

Водночас, за змістом ч. 1, 3 ст. 64 та ч. 3 ст. 65 Господарського кодексу України передбачено, що підприємство, як організаційна форма господарювання, може складатися з виробничих структурних підрозділів (виробництв, цехів, відділень, дільниць, бригад, бюро, лабораторій тощо) та самостійно визначає свою організаційну структуру, чисельність працівників та штатний розпис. Керівництво підприємством здійснюється його керівником, який призначається (обирається) власником (власниками) безпосередньо або через уповноважені органи чи наглядову раду такого підприємства (у разі її утворення) та відповідно до статуту є посадовою особою цього підприємства з правом розподілу обов`язків між працівниками підприємства.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду викладеної у постанові від 23.11.2018 по справі № 916/2450/17, якщо в штаті структурного підрозділу залізниці не передбачено посади начальника вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи), то на підставі наказу начальника такого підрозділу залізниці чи відповідно до робочої (посадової) інструкції іншого працівника залізниці має бути уповноважено на підписання від імені залізниці комерційних актів для забезпечення вимоги щодо їх оформлення за підписом трьох осіб, перелік яких визначено пунктом 10 Правил складання актів.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 21.05.2018 у справі № 916/2001/17 та від 23.06.2018 у справі № 916/1993/17.

Вказана правова позиція не передбачає покладання обов`язків начальника вантажного району (завідувач вантажною двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи) на іншого працівника, а лише передбачає право у разі відсутності в штаті вказаної посади уповноважити іншого працівника залізниці на підписання від імені залізниці комерційних актів.

Зокрема, неможливо покласти обов`язки неіснуючої за штатним розписом посади на іншого працівника.

Таким чином, з огляду на наявні у справі докази, суд визнає комерційний акт належним і допустимим доказом, якими підтверджено факт невідповідності фактичної маси вантажу з масою вантажу, яка зазначена відправником (відповідачем) у накладних.

Суд відзначає, що наявним в матеріалах справи комерційним актом підтверджується відсутність слідів доступу до вантажу, цілісність маркування. Викладені обставини дають підстави вважати, що саме відправник неправильно зазначив масу вантажу у спірних накладних.

Згідно з п. 5.5 розділу 5 Правил оформлення перевізних документів, затверджених Наказом Міністерства транспорту України 21.11.2000 за № 644 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України від 24.11.2000 № 863/5084, якщо під час перевезення вантажу або на станції його призначення буде виявлено неправильне зазначення у накладній маси, кількості місць вантажу, його назви, коду та адреси одержувача з відправника, порту стягується штраф у розмірі згідно зі ст. 118 Статуту залізниць України. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

Згідно зі ст. 122 Статуту залізниць України за неправильно зазначену у накладній масу вантажу з відправника стягується штраф у розмірі згідно із ст. 118 цього Статуту.

Відповідно до ст.118 Статуту залізниць України штраф підлягає стягненню у п`ятикратному розмірі плати за користування вагонами.

При застосуванні ст. 118 та 122 Статуту залізниць України слід враховувати, що штраф підлягає стягненню за самий факт допущення вантажовідправником зазначених порушень, незалежно від того, чи завдано залізниці у зв`язку з цим збитки.

Враховуючи, що провізна плата за перевезення вантажу в 1 вагоні складала 3 458,00 грн, відповідно в 5 вагонах - 17 290,00 грн, позивачем нараховано та пред`явлено до стягнення з відповідача штраф в сумі 86 450,00 грн.

Судом встановлено, що розрахунок суми штрафу є арифметично вірним, та відповідає ст. 118, 122 Статуту залізниць України .

Оскільки саме відповідач, як вантажовідправник, визначає масу вантажу, заповнює і підписує накладну, а згідно зі ст. 24 Статуту залізниць України саме вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності неточності або неповноти відомостей, зазначених ними у накладній, вимоги позивача до відповідача є обґрунтованими у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Чи були і ким порушені, не визнанні або оспорені права чи інтереси за захистом яких мало місце звернення до суду, та мотиви такого висновку.

Досліджені судом в судовому засіданні доказами дають в повній мірі зробити висновок, що саме відправник неправильно зазначив масу вантажу у спірній накладній, що призвело до порушення прав позивача, визначених у Статуті залізниць України та дає підстави для застосування до відповідача штрафних санкцій. Факт порушення відповідачем прав позивача також визнаний представником відповідача в судовому засіданні шляхом визнання позову.

Разом з тим відповідачем у судовому засіданні подано заяву про зменшення штрафних санкцій. В обґрунтування поданої заяви Товариство з обмеженою відповідальністю "Знам`янський граніт" зазначило, що у супровідній документації до вантажу помилково було зазначено меншу вагу вантажу, а тому умислу на спричинення збитків позивачу у відповідача не було. Крім того, відповідач зазначив, що позивачем не понесено жодних збитків, оскільки мало місце недовантаження вагонів, а не їх перевантаження. Також, Товариство з обмеженою відповідальністю "Знам`янський граніт" послалося на те, що перебуває у скрутному майновому становищу, фінансовий результат діяльності підприємства за 9 місяців 2019 року має від`ємне значення, а саме: збитки у сумі 1 709 903,00 грн. Додатково відповідач зазначає, що підприємство має різного роду фінансові зобов`язання, в тому числі обтяження за судовими рішеннями. На підтвердження зазначеного відповідачем надано копії постанов про відкриття виконавчих проваджень № 60497913 від 06.11.2019 та № 58008648 від 09.01.2019 за якими боржником є Товариство з обмеженою відповідальністю "Знам`янський граніт" та довідку № 73 від 29.11.2019 щодо фінансового стану Товариства з обмеженою відповідальністю "Знам`янський граніт".

Представник позивача в судовому засіданні вирішення вказаної заяви залишив на розсуд суду, заперечення щодо вказаної заяви не висловив.

Частина 1 ст. 233 Господарського кодексу України визначає, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

У постанові Верховного Суду від 05.04.2018 у справі № 925/1471/16 зазначено, що зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши доводи відповідача викладені у заяві про зменшення розміру штрафу, відсутність доказів, які б підтверджували понесені позивачем збитки, від`ємний фінансовий результат діяльності підприємства за 9 місяців 2019 року, наявність обтяжень за примусовим виконання судових рішень, наявність кредиторської заборгованості станом на 01.10.2019 у сумі 7 027 000,00 грн, відсутність заперечень з боку представника позивача, суд вважає, що дані обставини мають виняткове та істотне значення при розгляді заяви про зменшення штрафних санкцій та вважає за можливе зменшити суму штрафу, який підлягає стягненню до 17 290, 00 грн.

Судовий збір в разі зменшення судом розміру штрафу покладається на відповідача повністю, без урахування зменшення такого розміру.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Під час розгляду даної справи суд застосував всі норми права, які зазначені сторонами у поданих заявах по суті, оскільки зазначені нормативно-правові акти регулюють спірні правовідносини.

Норми права, на які посилалися сторони, які суд не застосував, та мотиви їх незастосування.

Норми права, на які посилалися сторони, які суд не застосував відсутні.

Згідно з ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст. 74, 76, 77, 129, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Знам`янський граніт" (вул. Тараса Карпи, 84, кім 411, м. Кропивницький, Кіровоградська область, 25006, ідентифікаційний код 32315888) на користь Акціонерного товариства "Українська залізниця" (вул. Тверська, 5, м. Київ, 03680, ідентифікаційний код 40075815) 17 290,00 грн штрафу та 1921,00 грн судового збору.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення в порядку, передбаченому Господарським процесуальним кодексом України. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до Центрального апеляційного господарського суду через Господарський суд Кіровоградської області.

Копії рішення вручити або надіслати рекомендованим листом з повідомленням про вручення Акціонерному товариства "Українська залізниця" (вул. Тверська, 5, м. Київ, 03680) Виробничому підрозділу "Знам`янська дирекція залізничних перевезень" регіональної філії "Одеська залізниця" АТ "Українська залізниця" (вул. М. Грушевського, 10, м. Знам`янка, Кіровоградська область, 27400) та Товариству з обмеженою відповідальністю "Знам`янський граніт" (вул. Тараса Карпи, 84, кім 411, м. Кропивницький, Кіровоградська область, 25006).

Повне рішення складено 09.12.2019

Суддя М.С. Глушков

Повідомити учасників справи про відсутність у суду технічної можливості надавати інформацію про веб-адресу судового рішення у Єдиному державному реєстрі судових рішень, одночасно з врученням (надсиланням/видачі) копії повного або скороченого такого рішення до затвердження Положення про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи.

Повідомити учасників справи про можливість ознайомитись з електронною копією судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень за його веб-адресою: http://reyestr.court.gov.ua.