РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

25.11.2019Справа № 910/13014/19
За позовом Департаменту економіки та інвестицій виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)

до Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробнича фірма "РЕЛЕ"

про визнання додаткової угоди укладеною

Суддя Усатенко І.В.

Секретар судового засідання Микитин О.В.

Представники сторін:

від позивача Мельниченко К.Г., Бондар-Дякуновська О.Г.

від відповідача Свідло Є.В.

В судовому засіданні 25.11.2019 на підставі ст. 240 ГПК України прийнято скорочене рішення суду.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Департамент економіки та інвестицій виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) звернулося до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробнича фірма "РЕЛЕ" про визнання додаткової угоди № 1 до договору пайової участі № 89 від 17.02.2005 укладеною у редакції департаменту.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач ухиляється від сплати пайового внеску у необхідному розмірі, відмовляючись підписати додаткову угоду у запропонованій позивачем редакції.

Суд своєю ухвалою від 26.09.2019 відкрив провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 17.10.2019.

15.10.2019 від відповідача надійшов відзив з додатками, в якому він проти позову заперечує посилаючись на ту обставину, що у нього відсутній обов`язок оплачувати штрафні санкції, за якими сплив строк позовної давності, а тому вказані умови необґрунтовано були включені до тексту додаткової угоди, в зв`язку з чим вона і не була підписана. Відповідач вважає, що строк позовної давності був позивачем пропущений, а тому просить відмовити у позові повністю.

В підготовчому засіданні 17.10.2019 представник позивача вказала, що не бажає користуватись своїм правом на подання відповіді на відзив.

Ухвалою суду від 17.10.2019 закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до розгляду по суті на 25.11.2019.

Представники позивача в судовому засіданні 25.11.2019 підтримали позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував, з підстав, викладених у заявах по суті спору.

Відповідно до ст. 217 ГПК України про закінчення з`ясування обставин та перевірки їх доказами суд зазначає в протоколі судового засідання і переходить до судових дебатів.

В судових дебатах представники позивача підтримали позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача просив у позові відмовити.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ч.1 статті 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ч.1 статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частина 2 статті 509 ЦК України передбачає, що зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно п.1 ч. 2 статті 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з ч. 1 статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

09.12.2004 відповідач звернувся до заступника Київського міського голови з проханням (лист № 710 від 09.12.2004) надати дозвіл на будівництво офісів на перетині вул. Васильківської та проспекта Академіка Глушкова.

Листом від 17.12.2004 № 741, адресованим заступнику Київського міського голови, відповідач просив визначити йому обсяг пайової участі.

У відповідь на лист № 741 від 17.12.2004 відповідачу було надано відповідь від 10.02.2005 № 049-08/815, до якого долучено договір пайової участі для його подальшого оформлення та визначення розміру пайового внеску.

Як свідчать матеріали справи, 17.02.2005 між Головним управлінням економіки та інвестицій Київської міської державної адміністрації (найменування якого змінено на Департамент економіки та інвестицій виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Науково-виробнича фірма "Реле" (забудовник) було укладено договір №89.

Згідно із положеннями п.1.1 укладеного сторонами правочину предметом цього договору є сплата забудовником пайової участі (внесків) на створення інженерно-транспортної інфраструктури м. Києва у зв`язку з будівництвом офісів з об`єктами сервісного обслуговування на перетині вул. Васильківської та просп. Академіка Глушкова у Голосіївському районі м. Києва загальною площею 8642 кв.м.

Пунктом 1.2 зазначеного договору встановлено, що розмір пайового внеску, згідно з розрахунками 1, 2 та 3, становить - 2732,57 тис. грн., і підлягає уточненню після затвердження у встановленому порядку проектно-кошторисної документації.

Пунктом 2.1.3 договору зобов`язано забудовника перерахувати Головному управлінню економіки та інвестицій пайовий внесок у сумі 2732,57 тис грн (без ПДВ) і термін з лютого по грудень 2005 включно, рівними частками, щомісячно, але не пізніше 28 числа на бюджетний рахунок цільового фонду спеціального фонду міського бюджету.

За змістом п.п.2.1.4, 2.2.1 укладеного сторонами правочину за три дні до сплати коштів, передбачених п.2.1.3, забудовник зобов`язаний одержати в Головному управлінні економіки та інвестицій, а останнє надати розрахунок суми, що підлягає оплаті, скоригованої на індекс інфляції від дати рахунку.

Відповідно до розрахунків 1, 2, 3 позивачем було розраховано обсяг пайової участі (внеску) Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробнича фірма "Реле" у створенні соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури міста на загальну суму 2732,57 тис. грн.

При цьому, в силу положень п.3.1.2 договору №89 від 17.02.2005р. розмір несплаченої частки пайового внеску сплачується забудовником в сумі, скоригованій Головним управлінням економіки та інвестицій на індекс інфляції від дати його розрахунку.

Згідно п. 4.1 договору у разі збільшення загальної площі приміщень (будівлі) забудовник повинен укласти договір з Головним управлінням економіки та інвестицій та перерахувати на бюджетний рахунок цільового фонду спеціального фонду міського бюджету пайові кошти на створення інженерно-транспортної інфраструктури м. Києва за додатково створені площі.

Позивач долучив до матеріалів справи лист відповідача від 31.03.2006 № 216, адресований Головному управлінню економіки та інвестицій Київської міської державної адміністрації, в якому пропонував відстрочити сплату пайового внеску за договором № 89 від 17.02.2005 до зміни функціонального призначення земельної ділянки.

Відповідач перерахував на користь Головного управління економіки та інвестицій грошові кошти в сумі 2 732 570,00 гривень на підставі наступних платіжних доручень: № 484 від 23.02.2005 р. на суму 10 000,00 гривень, № 2508 від 29.08.2006 р. на суму 2000000,00 гривень та №2984 від 11.10.2006 р. на суму 722570,00 гривень, що вбачається з доданих Позивачем до позову документів та не заперечується Позивачем.

28.01.2009 відповідач направив Головному управлінню економіки та інвестицій лист вих. № 30, в якому просив надати довідку про виконання умов Договору щодо пайової участі.

У відповідь на цей лист Головне управління економіки та інвестицій листом № 049- 08/1199 від 02.03.2009 повідомило, що відповідно до умов Договору (п. 2.2.2) довідка про виконання умов пайової участі буде надана після сплати пайового внеску в повному обсязі, відповідно до затвердженої у встановленому порядку проектно-кошторисної документації. Також, Позивач повідомив, що Відповідачем було порушено передбачені п. 2.1.3 Договору терміни сплати пайового внеску, що призвело до виникнення заборгованості згідно із п. 3 Договору. Позивач запропонував терміново вжити заходів щодо погашення заборгованості та надання документів про затвердження у встановленому порядку проектно-кошторисної документації зазначеного будівництва.

У відповідь на лист Головного управління економіки та інвестицій № 049-08/1199 від 02.03.2009 Відповідач листом № 118 від 14.04.2009 повідомив, що немає можливості надати в повному обсязі затверджену проектно-кошторисну документацію на об`єкт будівництва у зв`язку із затримкою надання Головкиївархітектурою протягом 5 місяців листа-погодження вказаного будівництва.

05.04.2011 Відповідач направив Головному управлінню економіки та інвестицій лист вих. № 162, в якому повідомив, що остаточне узгодження проекту будівництва завершене в 2010 р., та, зокрема, надав лист-погодження Головного управління містобудування, архітектури та дизайну міського середовища № 15-4862 від 14.04.10. В листі Відповідач просив Позивача надати остаточний розрахунок по Договору та видати додаткову угоду про сплату пайового внеску на створення інженерно-транспортної інфраструктури міста Києва згідно з узгодженою проектною документацією на будівництво.

У відповідь на лист вих. №162 від 05.04.2011 р. Відповідача Головне управління економіки та інвестицій листом №049-08/2231-11 від 15.04.2011 р. повідомило, що нарахування пайової участі здійснюється на загальну площу об`єкта з врахуванням функціонального призначення та просив надати розподіл загальної площі вищезазначеного об`єкта за функціональним призначенням.

22.06.2011 р. Відповідач листом вих. № 288 (отримано Позивачем 23.06.2011 р.) повідомив Головне управління економіки та інвестицій, що загальна площа об`єкта складає 19 798,74 кв. м.

У відповідь на лист вих. № 288 від 22.06.2011 р. Відповідача Головне управління економіки та інвестицій листом №049-08/3730-11 від 06.07.2011 р. направило Відповідачу проект Додаткової угоди № 1 до Договору про сплату додаткової пайової участі у зв`язку із збільшенням загальної площі будівництва. Оформлену додаткову угоду Головне управління просило повернути для реєстрації не пізніше 29.07.2011 р.

03.10.2013 Відповідач на підставі Акта готовності об`єкта до експлуатації № 1 від 24.09.2013 отримав Сертифікат серії ІУ № 39 про засвідчення відповідності закінченого будівництвом об`єкта проектній документації та підтвердження його готовності до експлуатації. Загальна площа об`єкта відповідно до зазначеного сертифіката складала вже 19 277,00 кв. м. (копії документів додані Позивачем до позовної заяви).

16.10.2013. Відповідач направив Позивачу лист вих. № 261, в якому просив надати висновок щодо сплати пайового внеску.

Листом № 050/08-8786 від 24.10.2013 Позивач повідомив, що для підготовки договору на сплату пайової участі Відповідачу необхідно надати додаткові документи, зокрема, затверджену в установленому порядку загальну кошторисну вартість будівництва відповідно абз. 1 ч. 4 ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та розподіл загальної площі збудованого об`єкта за функціональним призначенням. Позивач повідомив, що після отримання запитуваних документів повернеться до розгляду питання сплати додаткової пайової участі по Договору та враховуючи, що об`єкт будівництва введено в експлуатацію 24.09.2013 р., з боку Відповідача вбачається порушення ч. З ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» відповідно якої, Забудовник зобов`язаний сплатити пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту в повному обсязі до прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію. У разі ненаданяя запитуваних документів у найкоротший термін, Позивач матиме підстави вважати, що Відповідач умисно ухиляється від сплати пайових внесків та буде змушений звернутися до органів прокуратури та суду.

У відповідь на зазначений лист Позивача № 050/08-8786 від 24.10.2013 р. Відповідач листом вих. № 311 від 14.11.2013 р. повідомив, що державна експертиза розробленого кошторису будівництва не проводилась, а тому Відповідач просить визначити пайову участь на основі нормативів для одиниці створеної потужності відповідно до абз. 2 ч. 5 ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». Також Відповідач повідомив, що загальна площа збудованого об`єкта складає 19 277,00 кв. м.

Листом №050/08-9908 від 06.12.2013 р. Позивач, з урахуванням повідомленої Відповідачем загальної площі збудованого об`єкта (19 277,00 кв. м.), направив Відповідачу проект Додаткової угоди № 1 до Договору та зазначив, що оформлена угода підлягає поверненню для реєстрації не пізніше 19.12.2013 р. Доданий до листа проект Додаткової угоди № 1 до Договору передбачав, зокрема, як сплату Відповідачем заборгованості з пайової участі за Договором на суму 1 696 200,00 гривень, так і сплату додаткового пайового внеску у сумі 3 422 760,00 гривень.

09.01.2014 р. Відповідач листом вих. № 2 повернув Позивачу проект Додаткової угоди та попросив Позивача внести відповідні зміни до Додаткової угоди № 1 до Договору, враховуючи рішення Господарського суду міста Києва від 05.06.2013 р. та постанову Київського апеляційного господарського суду від 01.10.2013 р. у справі № 910/6232/13, якими було відмовлено у стягненні заборгованості з Відповідача за Договором.

Листом № 050/08-428 від 22.01.2014 р. Позивач повідомив, що у зв`язку із порушенням Відповідачем умов Договору у нього виникла заборгованість згідно з п. 3.1 Договору, питання погашення якої не вирішено, а рішенням Господарського суду міста Києва від 05.06.2013 у справі №910/6232/13 Позивачу відмовлено в примусовому стягненні заборгованості за Договором. Позивач повідомив, що не має підстав для неврахування заборгованості та надсилає Відповідачу для подальшого оформлення проекти Додаткової угоди № 1 до Договору, і що оформлена угода підлягає поверненню для реєстрації не пізніше 05.02.2014 р. Проект Додаткової угоди № 1 до Договору передбачав сплату Відповідачем заборгованості з пайової участі за Договором на суму 1 707 670,00 гривень та сплату додаткового пайового внеску у сумі 3 446 900,00 гривень.

У відповідь на лист Позивача, Відповідач листом вих. № 83 від 14.02.2014 р. повідомив, що запропонованим проектом Додаткової угоди № 1 до Договору Позивач пропонує Відповідачу визнати наявність заборгованості по сплаті пайового внеску за Договором у розмірі 1 707 670,00 гривень, проте Відповідач не може погодитись з наявністю зазначеної заборгованості, оскільки рішенням Господарського суду міста Києва від 05.06.2013 у справі №910/6232/13, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 01.10.2013 р., відмовлено в задоволені позовних вимог Заступника прокурора Голосіївського району міста Києва в інтересах держави в особі Позивача до Відповідача про стягнення заборгованості за Договором на суму 1 696 770,00 гривень, у зв`язку з пропуском позовної давності. З огляду на це, Відповідач повідомив, що рішенням Господарського суду міста Києва від 05.06.2013 р. у справі №910/6232/13, яке набрало законної сили 01.10.2013 р., вже вирішено питання заборгованості Відповідача по Договору в судовому порядку, а тому Відповідач просив Позивача внести зміни у запропонований проект Додаткової угоди № 1 до Договору шляхом виключення з нього положень щодо наявності заборгованості Відповідача по сплаті пайового внеску на суму 1 707 670,00 гривень.

21.06.2019 Позивач направив Відповідачу вимогу № 050/08-3699 про укладення Додаткової угоди № 1 до Договору та зазначив, що оформлена угода підлягає поверненню для реєстрації не пізніше 08.07.2019 р. Проект Додаткової угоди № 1 передбачав умови щодо визнання та сплати Відповідачем заборгованості з пайової участі за Договором на суму 4245 857,66 гривень (в т.ч. пеня 134 191,26 гривня), та сплату додаткового пайового внеску у сумі 5 679 090,00 гривень.

11.07.2019 Відповідач, у відповідь на вимогу Позивача, листом вих. № 51 повідомив Позивача, що Відповідач сплатив суму пайового внеску у розмірі 2 732 570,00 гривень (без ПДВ), а отже зобов`язання Відповідача за Договором припинилося шляхом його виконання, відтак припинилася і дія самого Договору. Вимоги Позивача про стягнення з Відповідача суми штрафних санкцій та суми інфляції відхиленні рішенням Господарського суду міста Києва від 05.06.2013 р. у справі № 910/6232/13, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 01.10.2013 р. Також Відповідач зазначив, що вимога Позивача про сплату будь-якого додаткового пайового внеску не ґрунтується на вимогах законодавства, а тому Відповідач повертає проекти Додаткової угоди № 1 до Договору у двох примірниках без підписання.

26.07.2019 р. Позивач направив Відповідачу повторну вимогу № 050/08-4476 про укладення Додаткової угоди № 1 до Договору та зазначив, що оформлена угода підлягає поверненню для реєстрації не пізніше 16.08.2019 р. Проект цієї Додаткової угоди № 1 до Договору вже передбачав, зокрема, сплату Відповідачем заборгованості з пайової участі за Договором на суму 4 225 216,19 гривень (в т.ч. пеня 134 191,26 гривня) та сплату додаткового пайового внеску у сумі 5 649 312,00 гривень.

У відповідь на зазначену вимогу Відповідач направив Позивачу лист вих. № 56 від 15.08.2019, в якому, зокрема, повідомив, що Позивачу відомо про прийняття об`єкта в експлуатацію ще з жовтня 2013 р., а отже, якщо Позивач вважає, що його права порушені (Відповідач порушив термін сплати чи не в повному обсязі виконав зобов`язання), то Позивач вправі був (не був позбавлений можливості) звернутися до суду з позовом, у межах встановленого законом трирічного строку позовної давності. Відповідач повернув проекти Додаткової угоди № 1 до Договору у двох примірниках без підписання.

Позивач просить визнати укладеною додаткову угоду № 1 до договору № 89 від 17.02.2005, в редакції, викладеній у тексті позовної заяви.

Судом встановлено, що відповідачем було сплачено пайовий внесок, визначений умовами договору з простроченням та без коригування на індекс інфляції.

Вказані обставини встановлені рішенням Господарського суду міста Києва від 05.06.2013 у справі № 910/6232/13, яке набрало законної сили, за позовом Заступника прокурора Голосіївського району міста Києва в інтересах держави в особі Департаменту економіки та інвестицій виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробнича фірма "Реле" про стягнення 1696770,00 грн. У стягненні суми коригування пайового внеску на індекс інфляції та пені позивачу відмовлено, в зв`язку з пропуском строку позовної давності.

Відповідно до ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

За приписами ст. ст. 11, 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають, зокрема, з договору.

Згідно зі ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 3 ст. 179 Господарського кодексу України укладення господарського договору є обов`язковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обов`язком для суб`єкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обов`язковості укладення договору для певних категорій суб`єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування.

В силу норм п.5 ст.22 Закону України "Про столицю України - місто-герой Київ" (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) у зв`язку зі здійсненням містом Києвом функцій столиці України, Київська міська рада та Київська міська державна адміністрація, кожна в межах своєї компетенції, встановленої законами України, мають право, зокрема, залучати кошти інвесторів (забудовників) в порядку пайової участі у створенні соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури міста за нормативами, затвердженими Київською міською радою, з метою поліпшення фінансового забезпечення комплексної забудови міста.

У відповідності до п.1 Рішення №271/431 від 27.02.2003р. Київської міської ради "Про пайову участь (внески) інвесторів (забудовників) у створення соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури м.Києва" (яке діяло на момент виникнення спірних правовідносин) пайова участь (внесок) інвесторів (забудовників) у створенні соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури міста являє собою одноразовий внесок, який інвестор має сплатити до бюджету м.Києва без урахування ПДВ, що діє на дату сплати.

За приписами ст.ст.525, 615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов`язання і одностороння зміна умов договору не допускаються.

Згідно із ст.526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ст.193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно п. 4.1 договору у разі збільшення загальної площі приміщень (будівлі) забудовник повинен укласти договір з Головним управлінням економіки та інвестицій та перерахувати на бюджетний рахунок цільового фонду спеціального фонду міського бюджету пайові кошти на створення інженерно-транспортної інфраструктури м. Києва за додатково створені площі.

Оскільки пайовий внесок за умовами договору № 89 від 17.02.2005 розраховувався з загальної площі об`єкта будівництва - 8642,0 кв м, а дійсна загальна площа об`єкту згідно сертифікату становить 19277,0 кв м, то розмір пайового внеску підлягав уточненню, а відповідач зобов`язаний був укласти відповідний договір з Головним управлінням економіки та інвестицій та перерахувати пайовий внесок за додатково створені площі на бюджетний рахунок.

Відповідно до ст. 181 ГК України Господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів. Проект договору може бути запропонований будь-якою з сторін. У разі якщо проект договору викладено як єдиний документ, він надається другій стороні у двох примірниках. Сторона, яка одержала проект договору, у разі згоди з його умовами оформляє договір відповідно до вимог частини першої цієї статті і повертає один примірник договору другій стороні або надсилає відповідь на лист, факсограму тощо у двадцятиденний строк після одержання договору. За наявності заперечень щодо окремих умов договору сторона, яка одержала проект договору, складає протокол розбіжностей, про що робиться застереження у договорі, та у двадцятиденний строк надсилає другій стороні два примірники протоколу розбіжностей разом з підписаним договором. Сторона, яка одержала протокол розбіжностей до договору, зобов`язана протягом двадцяти днів розглянути його, в цей же строк вжити заходів для врегулювання розбіжностей з другою стороною та включити до договору всі прийняті пропозиції, а ті розбіжності, що залишились неврегульованими, передати в цей же строк до суду, якщо на це є згода другої сторони. У разі досягнення сторонами згоди щодо всіх або окремих умов, зазначених у протоколі розбіжностей, така згода повинна бути підтверджена у письмовій формі (протоколом узгодження розбіжностей, листами, телеграмами, телетайпограмами тощо). Якщо сторона, яка одержала протокол розбіжностей щодо умов договору, заснованого на державному замовленні або такого, укладення якого є обов`язковим для сторін на підставі закону, або сторона - виконавець за договором, що в установленому порядку визнаний монополістом на певному ринку товарів (робіт, послуг), яка одержала протокол розбіжностей, не передасть у зазначений двадцятиденний строк до суду розбіжності, що залишилися неврегульованими, то пропозиції другої сторони вважаються прийнятими. У разі якщо сторони не досягли згоди з усіх істотних умов господарського договору, такий договір вважається неукладеним (таким, що не відбувся). Якщо одна із сторін здійснила фактичні дії щодо його виконання, правові наслідки таких дій визначаються нормами Цивільного кодексу України.

Сторонами протягом тривалого часу велась переписка з приводу укладення додаткової угоди щодо сплати пайового внеску за додатково збудовані площі, однак, сторонами не було досягнуто згоди щодо умов додаткової угоди.

Суд відзначає, що сторонами в договорі № 89 від 17.02.2005 не обумовлено умови, які мають бути включені в договір щодо сплати пайового внеску за додатково створені площі. А тому включення до умов додаткової угоди пунктів, щодо сплати відповідачем крім пайового внеску ще суми індексації та пені мають вирішуватись сторонами в порядку, передбаченому для укладення договорів.

З приводу заперечення відповідача щодо безпідставного включення до умов договору пунктів щодо сплати пені та втрат від інфляції, оскільки, рішенням суду у справі № 9106232/16 відмовлено у стягненні вказаних коштів в зв`язку з пропуском строку позовної давності, суд зауважує.

Відповідно до ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом. Особливості припинення зобов`язань за договорами купівлі-продажу цінних паперів, укладених на фондовій біржі, встановлюються законодавством. Законом можуть бути встановлені випадки, коли припинення зобов`язань на певних підставах не допускається.

Отже відмова суду у позові в зв`язку зі спливом строку позовної давності не припиняє зобов`язання сторони, яка порушила умови правочину, а лише констатує неможливість судового захисту порушених боржником прав кредитора.

Отже суд відзначає, що вимога позивача щодо визнання додаткової угоди укладеною є обґрунтованою, однак судом не досліджуються детально умови додаткової угоди та обґрунтованість розміру пайового внеску, визначеного позивачем, оскільки, відповідачем заявлено про застосування строку позовної давності та про відмову в позові з цієї підстави, і суд вбачає, що клопотання відповідача є обґрунтованим, а строк на звернення до суду за захистом своїх порушених прав є пропущеним з боку позивача.

Згідно з ч. 1 ст. 256, ч. 1 ст. 257 ЦК України позовна, давність - це спірок, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу; загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до абз. 2 ч. 5 ст. 261 ЦК України за зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом, вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі сплавом, цього строку.

Договором пайової участі № 89 від 17.02.2005 р. не був встановлений строк (термін) виконання Відповідачем обов`язку укласти договір з Головним управлінням економіки та інвестицій та перерахувати на бюджетний рахунок цільового фонду спеціального фонду міського бюджету пайові кошти на створення інженерно-транспортної інфраструктури м. Києва за додатково створені площі.

А отже право пред`явити Відповідачу вимогу про виконання ним свого обов`язку з укладення договору (додаткової угоди) та перерахування коштів, у зв`язку із збільшенням загальної площі приміщень (будівлі), у Позивача виникло починаючи з 23.06.2011 р., після повідомлення відповідачем про реальний розмір збудованого нерухомого майна (22.06.2011 р. Відповідач листом вих. № 288 (отримано Позивачем 23.06.2011 р.) повідомив Головне управління економіки та інвестицій, що загальна площа об`єкта складає 19 798,74 кв. м.).

Позивач встановив Відповідачу строк (термін) для укладення (підписання) Відповідачем додаткової угоди - не пізніше 29.07.2011 р. Відповідач не виконав вимоги Позивача щодо укладення (підписання і повернення) Відповідачем додаткової угоди у зазначений термін - не пізніше 29.07.2011 р., а тому перебіг позовної давності для звернення Повивача до суду з вимогою щодо укладення додаткової угоди до Договору та сплати пайового внеску за додатково створені площі почався зі спливом встановленого Позивачем строку (терміну), тобто з 30.07.2011 р.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку, «Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Відповідно до ст. 75 ГПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованих підстав вважати їх недостовірними або визнаними у зв`язку з примусом. Обставини, які визнаються учасниками справи, можуть бути зазначені в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Обставини справи, які визнаються обома сторонами, підтверджують, що в направлених Позивачу листах вих. № 2 від 09.01.2014 р. і вих. № 83 від 14.02.2014 р. Відповідач визнавав свій обов`язок укласти договір (додаткову угоду до Договору) про сплату додаткової пайової участі (внесків) у зв`язку із збільшенням загальної площі будівлі.

Перебіг позовної давності переривався двічі (в січні та в лютому 2014 р.) визнання Відповідачем свого обов`язку щодо укладення додаткової угоди до Договору та сплати пайового внеску за додатково створені площі. Після переривання (09.01.2014 р. та 14.02.2014.) перебіг позовної давності починався заново (10.01.2014 р. та 15.02.2014 р.) та після останнього переривання (14.02.2014 р.) позовна давність сплинула 14.02.2017 р.

Таким чином, враховуючи загальний строк позовної давності тривалістю у три роки, з урахуванням переривання позовної давності у січні та в лютому 2014 р., Позивач мав право звернутися до суду з позовом про визнання укладеною Додаткової угоди № 1 до Договору у строк до 14.02.2017 р., тоді як позов у даній справі пред`явлено Позивачем до суду лише у 20 вересня 2019 р., тобто з пропуском позовної давності.

Згідно із п.4 ст.267 Цивільного кодексу України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

З огляду на вищезазначене, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до положень ст. 2 Господарського процесуального кодексу України (далі за текстом - ГПК України) завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, згідно положень ст. 74 ГПК України. Згідно зі ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїм вимог або заперечень вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Отже вимоги позивача визнаються судом повністю обґрунтованими, а позов таким, що підлягає частковому задоволенню.

За приписами ст. ст. 73, 74 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Частинами 3, 4 статті 13 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

На підставі ст. 129 ГПК України, судовий збір покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 74, 76-80, 129, 236 - 240 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог Департаменту економіки та інвестицій виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (01044, місто Київ, вулиця Хрещатик, будинок 36, ідентифікаційний код 04633423) до Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробнича фірма "Реле" (03127, м. Київ, проспект Голосіївський, 132, ідентифікаційний код 19124549) про визнання укладеною додаткову угоду № 1 до договору пайової участі від 17.02.2005 № 89, укладеного між Департаментом економіки та інвестицій виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) та Товариством з обмеженою відповідальністю Науково-виробнича фірма "Реле", у редакції Департаменту економіки та інвестицій виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), викладеній у позові - відмовити повністю.

Відповідно до частини 1 статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Повне рішення складено 04.12.2019

Суддя І.В.Усатенко