ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" грудня 2019 р. м. Київ Справа№ 910/6250/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Скрипки І.М.

суддів: Іоннікової І.А.

Тищенко А.І.

при секретарі судового засідання Пшеницькій Т.І.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Конкорд Факторинг" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 28.08.2019 про повернення позовної заяви третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору

у справі №910/6250/19 (суддя Смирнова Ю.М.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційного підприємства "Ювіс"

до Акціонерного товариства "ВТБ Банк"

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача

Приватне акціонерне товариство "Сентравіс Продакшн Юкрейн" (третя особа-1)

Фонд гарантування вкладів фізичних осіб (третя особа-2)

про визнання недійсним правочину

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.08.2019 у справі №910/6250/19 позовну заяву третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Конкорд Факторинг" про визнання відсутніми прав вимоги і додані до неї матеріали повернуто без розгляду на підставі ч. ч. 2, 6 ст. 180 ГПК України.

Не погодившись з прийнятою ухвалою, Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Конкорд Факторинг" 16.09.2019 звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржувану ухвалу скасувати та направити справу до Господарського суду міста Києва для продовження розгляду позовної заяви.

Апеляційна скарга обґрунтована порушенням судом норм процесуального права, невідповідністю висновків, викладених в оскаржуваній ухвалі, обставинам справи.

На думку скаржника, визнання відсутнім у відповідача права вимоги за іпотечним договором та кредитним договором № 57 від 09.11.2010 внаслідок переходу до заявника права вимоги до позивача, фактично підтвердить правомірність відступлення заявнику права вимоги до позивача та третьої особи, підтвердить наявність та дійсність права вимоги у заявника по відношенню до первісного позивача, а отже і дійсність іпотечного договору, що відповідно до вимог ст.ст. 49, 180 ГПК України унеможливлює та повністю виключає задоволення вимог позивача.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача заперечує проти задоволення апеляційної скарги, вказує, що скаржник у своєму позові заявляє вимоги, які не стосуються предмету спору, та мають бути викладені в окремій позовній заяві.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Конкорд Факторинг" 10.10.2019 передано на розгляд судді Скрипці І.М., сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Скрипка І.М., судді Михальська Ю.Б., Тищенко А.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.10.2019 у справі №910/6250/19 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Конкорд Факторинг" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 28.08.2019 залишено без руху, з огляду на неподання документів, які підтверджують сплату судового збору у встановленому порядку та розмірі.

30.10.2019 до суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Конкорд Факторинг" надійшла заява про усунення недоліків апеляційної скарги, до якої долучено оригінал квитанції №23472524 від 29.10.2019 про сплату 1921,00 грн. судового збору.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 04.11.2019, у зв`язку з перебуванням судді Михальської Ю.Б., яка не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), у відпустці для розгляду справи сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Скрипка І.М., судді Тищенко А.І., Іоннікова І.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 05.11.2019 відкрито апеляційне провадження, вирішено розгляд справи здійснювати у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені в п.п. 1, 5, 6, 8, 9, 12, 18, 31, 32, 33, 34 ч. 1 ст. 256 ГПК України, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. З урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції може розглянути такі апеляційні скарги у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

Враховуючи те, що предметом апеляційного перегляду наразі є ухвала про повернення зустрічної позовної заяви у справі (п.6 ч.1 ст. 255 ГПК України), яка входить до визначеного у ч. 2 ст. 271 ГПК України переліку та з огляду на відсутність обставин справи, що зумовлюють необхідність розгляду апеляційної скарги у судовому засіданні з повідомленням учасників справи, виклик сторін (учасників справи) колегією суддів не здійснювався.

Згідно з частиною першою статті 270 ГПК України в суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій Главі.

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

У відповідності до ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

При цьому колегія суддів зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін (рішення Суду у справі Трофимчук проти України no.4241/03 від 28.10.2010).

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування господарським судом при прийнятті оскарженої ухвали норм процесуального права, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що у травні 2019 Товариство з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційне підприємство "Ювіс" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства "ВТБ Банк" про визнання недійсним іпотечного договору від 09.11.2010, зареєстрованого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Хоміч О.М. за реєстровим №1891.

Позов обґрунтований тим, що при укладенні спірного договору його сторонами не дотримано обов`язкових норм Закону України "Про іпотеку", які є спеціальними у даних правовідносинах, а саме: іпотечний договір не містить одну з істотних умов, що визначені у ст. 18 Закону України "Про іпотеку", договір укладений з порушенням ч. 2 ст. 7 цього закону та не відповідає вимогам ст.ст. 92, 98 ЦК України, оскільки укладений без надання згоди на укладення такого договору засновниками/учасниками товариства.

21.08.2019 від Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Конкорд Факторинг" в рамках справи №910/6250/19 надійшла позовна заява третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору.

У своїй позовній заяві Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Конкорд Факторинг" просить суд:

- визнати відсутнім у Акціонерного товариства "ВТБ Банк" право вимоги (прав іпотекодержателя) до Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційного підприємства "Ювіс" в частині погашення заборгованості в розмірі 390000,00 доларів США за договором іпотеки від 09.11.2010, зареєстрованим приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Хоміч О.М. за реєстровим №1891, укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційним підприємством "Ювіс" та Акціонерним товариством "ВТБ Банк", у зв`язку із відступленням Акціонерним товариством "ВТБ Банк" права вимоги Товариству з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Конкорд Факторинг" на суму 390000,00 доларів США;

- визнати відсутнім у Акціонерного товариства "ВТБ Банк" право вимоги (прав іпотекодержателя) до Приватного акціонерного товариства "Сентравіс Продакшн Юкрейн" в частині погашення заборгованості в розмірі 390000,00 доларів США за кредитним договором №57 від 09.11.2010, укладеним між Приватним акціонерним товариством "Сентравіс Продакшн Юкрейн" та Акціонерним товариством "ВТБ Банк", у зв`язку із відступленням Акціонерним товариством "ВТБ Банк" права вимоги Товариству з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Конкорд Факторинг" на суму 390000,00 доларів США.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.08.2019 у справі №910/6250/19 позовну заяву третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Конкорд Факторинг" про визнання відсутніми прав вимоги і додані до неї матеріали повернуто без розгляду на підставі ч. ч. 2, 6 ст. 180 ГПК України.

Вирішуючи питання про повернення позовної заяви третьої особи, місцевий господарський суд дійшов висновку, що вказана позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Конкорд Факторинг" не є позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, в розумінні ст. 49 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відповідно до п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці; справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів; справи у спорах, що виникають з правочинів щодо акцій, часток, паїв, інших корпоративних прав у юридичній особі, крім правочинів у сімейних та спадкових правовідносинах.

За приписами ст. 49 ГПК України треті особи, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, можуть вступити у справу до закінчення підготовчого провадження або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, подавши позов до однієї або декількох сторін. Про прийняття позовної заяви та вступ третьої особи у справу суд постановляє ухвалу.

При цьому позови третіх осіб, які заявляють самостійні вимоги на предмет спору, мають подаватися з дотриманням загальних правил пред`явлення позову, на що безпосередньо вказують положення ч. 5 ст. 49, ч. 4 ст. 180 ГПК України. Відповідно до цих норм до позовів третіх осіб, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору у справі, в якій відкрито провадження, застосовуються положення ст. 180 цього Кодексу. Зустрічна позовна заява, яка подається з додержанням загальних правил пред`явлення позову, повинна відповідати вимогам ст.ст. 162, 164, 172, 173 цього Кодексу.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 180 ГПК України зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову. Вимоги за зустрічним позовом ухвалою суду об`єднуються в одне провадження з первісним позовом.

Ознаками зустрічного позову є його взаємопов`язаність із первісним позовом і доцільність його спільного розгляду з первісним позовом, зокрема коли позови виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову. Вимоги за зустрічним позовом можуть різнитися з вимогами первісного позову, але вони об`єднуються в одне провадження з первісним позовом ухвалою суду.

Взаємна пов`язаність зустрічного та первісного позовів може виражатись у підставах цих позовів або поданих доказах, вимоги за зустрічним і первісним позовами можуть зараховуватись. Водночас подання зустрічного позову, задоволення якого виключатиме повністю або частково задоволення первісного позову, має на меті довести відсутність у позивача матеріально-правової підстави на задоволення первісного позову через відсутність матеріальних правовідносин, з яких випливає суб`єктивне право позивача за первісним позовом.

Таким чином, у процесі розгляду господарським судом спору між позивачем і відповідачем третя особа з метою захисту свого права може заявити самостійні вимоги саме щодо предмета спору, якщо вважає, що саме їй належить право на предмет спору чи його частину. При цьому під предметом спору слід розуміти матеріально-правовий об`єкт, з приводу якого виник правовий конфлікт між позивачем і відповідачем.

Отже, на відміну від зустрічного позову, який повинен бути лише взаємопов`язаним з первісним, позовна заява третьої особи відповідно до положень ч. 1 ст. 49 ГПК України має містити самостійні вимоги саме щодо предмета спору у справі.

Позовні вимоги третьої особи, яка подала позов відповідно до приписів ст. 49 ГПК України, можуть бути допущені судом до розгляду у процесі, що вже розпочався, у тому випадку, коли така самостійна вимога заявлена саме щодо предмета спору, що вже виник між сторонами. Вимога, спрямована на те, що знаходиться поза цим предметом, чи спрямована до третіх осіб, не може бути розглянута судом як вимога третьої особи в розумінні наведеної вище статті. Водночас така позовна вимога може бути заявлена у самостійному позові.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.03.2019 у справі №916/3245/17.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом позову Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційне підприємство "Ювіс" є наявність або відсутність підстав для визнання недійсним Іпотечного договору від 09.11.2010, зареєстрованого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Хоміч О.М. за реєстровим №1891.

Водночас, у поданій заяві Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Конкорд Факторинг", як третя особа з самостійними вимогами на предмет спору, просить суд визнати відсутнім у Акціонерного товариства "ВТБ Банк" право вимоги (прав іпотекодержателя) до Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційне підприємство "Ювіс" в частині погашення заборгованості в розмірі 390000,00 доларів США за договором іпотеки від 09.11.2010, зареєстрованим приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Хоміч О.М. за реєстровим №1891, укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційне підприємство "Ювіс" та Акціонерним товариством "ВТБ Банк", у зв`язку із відступленням Акціонерним товариством "ВТБ Банк" права вимоги Товариству з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Конкорд Факторинг" на суму 390000,00 доларів США; визнати відсутнім у Акціонерного товариства "ВТБ Банк" право вимоги (прав іпотекодержателя) до Приватного акціонерного товариства "Сентравіс Продакшн Юкрейн" в частині погашення заборгованості в розмірі 390000,00 доларів США за кредитним договором №57 від 09.11.2010, укладеним між Приватним акціонерним товариством "Сентравіс Продакшн Юкрейн" та Акціонерним товариством "ВТБ Банк", у зв`язку із відступленням Акціонерним товариством "ВТБ Банк" права вимоги Товариству з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Конкорд Факторинг" на суму 390000,00 доларів США.

Як вірно зазначено судом першої інстанції, заявлений Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Конкорд Факторинг" позов не є позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, в розумінні ст. 49 ГПК України.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що самостійність вимог третьої особи полягає в тому, що вона вважає, ніби в матеріальних правовідносинах із відповідачем перебуває саме вона і саме її право порушено відповідачем. Тож третя особа із самостійними вимогами заперечує вимогу позивача і переслідує мету вирішити спір не на користь позивача, а на свою користь. Тому третя особа із самостійними вимогами процесуально протиставляє себе не лише відповідачу, а й позивачу. Проте, у позовній заяві не вказано, до кого із сторін справи Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Конкорд Факторинг" подається позовна заява.

За приписами ч. 5 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України до позовів третіх осіб, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору у справі, в якій відкрито провадження, застосовуються положення статті 180 цього Кодексу.

Відповідно до приписів ч. 6 ст. 180 ГПК України зустрічна позовна заява, подана з порушенням вимог частин першої та другої цієї статті, ухвалою суду повертається заявнику. Копія зустрічної позовної заяви долучається до матеріалів справи.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи судом апеляційної інстанції.

Згідно статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права.

Доступ до правосуддя в контексті п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, ратифікована Україною 17.07.1997, та прецедентної практики Європейського суду з прав людини не може бути абсолютним і підлягає державному регулюванню й обмеженню. Кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальні заборони та обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Доступ до правосуддя здійснюється шляхом точного, послідовного і неухильного дотримання процесуального алгоритму, що передбачений Господарським процесуальним кодексом України.

Слід зазначити, що згідно з ч. 1 ст. 43 ГПК України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості, що скаржником зроблено не було.

Відповідно до п.58 рішення ЄСПЛ Справа «Серявін та інші проти України» (заява №4909/04) від 10.02.2010 у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994, серія А, №303-А, п.29).

За таких обставин решту аргументів Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Конкорд Факторинг" (апелянта) суд визнає такими, що не мають суттєвого впливу на прийняття ухвали у даній справі та не спростовують правильних висновків суду першої інстанції про повернення позовної заяви Товариству з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Конкорд Факторинг".

Таким чином, застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права відповідає встановленим обставинам справи, що свідчить про відсутність підстав для скасування або зміни оскаржуваної ухвали.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів не вбачає правових підстав для задоволення апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Конкорд Факторинг" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 28.08.2019 про повернення позовної заяви третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору у справі №910/6250/19.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги у зв`язку з відмовою в її задоволенні на підставі ст.129 ГПК України покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 275, ст.ст. 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Конкорд Факторинг" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 28.08.2019 про повернення позовної заяви третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору у справі №910/6250/19 залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 28.08.2019 про повернення позовної заяви третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору у справі №910/6250/19 залишити без змін.

3. Матеріали справи №910/6250/19 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строки, передбачені Господарським процесуальним кодексом України.

Головуючий суддя І.М. Скрипка

Судді І.А. Іоннікова

А.І. Тищенко