ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

03 грудня 2019 р. Справа № 903/807/19
Господарський суд Волинської області у складі судді Костюк С. В., за участі секретаря судового засідання Коритан Л. Ю., розглянувши матеріали по справі

за позовом Луцької міської ради

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Луцькміськбуд"

про повернення земельної ділянки,

за участю представників-учасників справи:

від позивача: Бондарчук Р. І., довіреність № 1.1-8/2897/2019 від 05.06.2019;

від відповідача: н/з.

Права та обов`язки учаснику судового процесу роз`яснені відповідно до ст.ст. 42, 46 ГПК України.

Відводу складу суду не заявлено.

Запис розгляду судової справи здійснюється за допомогою технічних засобів, а саме: програмно-апаратного комплексу Діловодство суду.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Встановив:

Луцька міська рада звернулася з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Луцькміськбуд" в якому просить: зобов`язати відповідача повернути позивачу земельну ділянку загальною площею 13 кв.м., кадастровий номер 111160009, розташовану за адресою: вул. Кафедральна,13, м. Луцьк, по акту приймання-передачі, у стані придатному для подальшого використання.

При обґрунтуванні заявленого позову вказує, що 28.04.2011 між позивачем та відповідачем було укладено договір оренди земельної ділянки площею 13кв.м. за адресою м. Луцьк, вул. Кафедральна 13, строк дії якого закінчився 10.10.2016); пунктом 20 договору передбачено повернення земельної ділянки після припинення дії договору; 12.06.2017 за № 1.1-28/3232 та 18.10.207 за № 1.1-16/6301 відповідачу надіслана вимога повернути земельну ділянку, однак дана вимога не виконана.

При правовому обґрунтуванні позову посилається на норми Цивільного та Господарського кодексів, Законом України «Про оренду землі».

Ухвалою суду від 16.10.2019 позовну заяву Луцької міської ради залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, а саме сплати судового збору.

Ухвалою Господарського суду Волинської області від 28.10.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 26.11.2019, зобов`язано відповідача надати відзив на позов, позивача - відповідь на відзив.

Ухвалою суду від 26.11.2019 було закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду по суті на 03.12.2019.

В судовому засіданні 03.12.2019 представник позивача підтримав заявлену вимогу, просить позов задоволити.

Відповідач в судове засідання 03.12.2019 не з`явився, про причини неявки суд не повідомив хоча належно був повідомлений про час та місце судового засідання, що підтверджується повернутим на адресу суду рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 123.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно ч. 3 ст. 202 ГПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Згідно ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

В силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року, учасником якої є Україна, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору (§ 66-69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, заслухавши пояснення представника позивача, суд встановив наступне.

28.04.2011 між Луцькою міською радою (Орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Луцькміськбуд» (Орендар) було укладено договір оренди землі (а.с. 12-14), відповідно до якого Орендодавець по акту прийому-передачі від 11.10.2011 (а.с.19) передав земельну ділянку площею 13 кв.м. за адресою м. Луцьк, пр. Кафедральна 13 кадастровий номер 111160009, договір зареєстрований у Волинській регіональній філії ДП «Центр ДЗК» 11.10.2011 за № 00162, земельну ділянку здано в оренду для будівництва житлово - офісного комплексу.

Пунктом 8 договору визначено, що даний укладено на п`ять років. Після закінчення строку договору орендар має переважне право на поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

Тобто з врахуванням дати реєстрації строк дії договору закінчився 10.10.2016.

Згідно п. 36 договір припиняється в разі закінчення строку на який його було укладено; по п. 20 після припинення дії договору орендар повертає орендодавцеві земельну ділянку у стані не гіршому у порівнянні з тим, у якому він одержав її в оренду.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна на земельній ділянці відсутнє будь-яке нерухоме майно.

Частиною четвертою статті 124 Земельного кодексу України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.

Відповідно до частини 2 статті 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

У статті 1 Закону України "Про оренду землі" зазначено, що оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Відповідно до частин 1, 5 статті 6 Закону України "Про оренду землі" орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі. Право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону.

Статтею 13 зазначеного Закону передбачено, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Відповідно до частини 1 статті 31 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі припиняється у разі, зокрема, закінчення строку на який його було укладено.

У разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов`язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. Орендар не має права утримувати земельну ділянку для задоволення своїх вимог для орендодавця, що передбачено ст. 34 Закону України «Про оренду землі».

Згідно ст. 35 Закону України «Про оренду землі» спори пов`язані з орендою землі, вирішуються в судовому порядку.

Як слідує з матеріалів справи договір оренди припинив свою дію 10.10.2016, докази його продовження в матеріалах справи відсутні; вимоги позивача: № 1.1-28/3232 від 12.06.2017, № 1.1-16/6301від 18.10.207 (а.с.23-24), повернути орендовану земельну ділянку відповідач добровільно не виконав, а тому позов про зобов`язання повернути земельну ділянку по акту прийому-передачі є обґрунтованим і суд задовольняє його.

В силу положень ст. ст. 73 ГПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частиною 1, 3 ст. 74 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказі.

Оскільки спір до розгляду доведено з вини відповідача, сплачений позивачем судовий збір в силу ст. 129 ГПК України, слід покласти на відповідача.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 77, 86, 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

вирішив:

1. Позов задоволити повністю.

2. Зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю Луцькміськбуд (43023, м. Луцьк, вул. Конякіна 30, ) повернути Луцькій міській раді (вул.Б.Хмельницького,19, м. Луцьк, 43025, ) земельну ділянку площею 13кв.м., кадастровий номер 111160009, розташовану за адресою: вул. Кафедральна 13 в м. Луцьку, по акту приймання-передачі, у стані придатному для подальшого використання.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Луцькміськбуд (43023, м. Луцьк, вул. Конякіна 30, ) на користь Луцької міської ради в особі виконавчого комітету Луцької міської ради (реквізити для оплати: отримувач виконавчий комітет Луцької міської ради, р/р 0220 в ТУ ДКСУ у Волинській обл., м. Луцьк, МФО 803014, ) витрати по судовому збору в сумі 1921,00 грн.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення до Рівненського апеляційного господарського суду.

Дата складення повного

судового рішення 04.12.2019.

Суддя С. В. Костюк