ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" листопада 2019 р. Справа№ 910/1904/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Отрюха Б.В.

суддів: Дідиченко М.А.

Грека Б.М.

секретар судового засідання: Камінська Т.О.

за участю представників відповідно до протоколу судового засідання від 27.11.2019,

розглянувши матеріали апеляційної скарги закритого акціонерного товариства «Українське науково-виробниче підприємство по виробництву друкованих плат «Раделс» (далі - ЗАТ «УНВП ВДП «Раделс») в особі ліквідатора - арбітражного керуючого Каленчук О.І.

на рішення Господарського суду міста Києва від 18.07.2018

у справі № 910/1904/18 (суддя Сташків Р.Б.)

за позовом ЗАТ «УНВП ВДП «Раделс»

в особі ліквідатора - арбітражного керуючого Каленчук О.І.

до товариства з обмеженою відповідальністю «Солум» (далі - ТОВ «Солум»)

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Акціонерне товариство «Піреус Банк МКБ» (далі - АТ «Піреус Банк МКБ»),

про визнання права власності та витребування майна із чужого незаконного володіння,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Господарського суду Донецької області, у межах справи про банкрутство № 5006/27/48б/2012 перебувала подана позовна заява про витребування із незаконного володіння та визнання права власності на об`єкт нерухомого майна - нежилі приміщення, загальною площею 3501,3 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Бориспільська, буд. 9 літера « 111 А», реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000, додаткові відомості - нежилі приміщення з №1 по №19, з №21 по №25, №35, з №37 по №45, № 47 (групи приміщень №1), №1 (групи приміщень №2), №1 (групи приміщень №3), з №1 по №13, з №15 по №19, з №21 по №30 (групи приміщень №7), №№10, 40, 41, 43, 44, 46, 48, 49 (групи приміщень №9), №№4, 18, 28, 28а, з №29 по №40, №№44, 46, з №63 по №66 (групи приміщень №15), загальною площею 3501,30 кв.м., що складає 154/1000 частини від нежилого будинку площею 22754,30 кв.м.

Ухвалою від 31.01.2018 Господарський суд Донецької області вищевказану позовну заяву про витребування із незаконного володіння та визнання права власності на об`єкт нерухомого майна передав за підсудністю до Господарського суду міста Києва.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 18.07.2018 у справі № 910/1904/18 у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням, позивач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати вказане рішення та ухвалити нове рішення, якими задовольнити позовні вимоги ЗАТ «УНВП ВДП «Раделс».

Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що судом першої інстанції було неповно з`ясовано обставини, а також невірно застосовано норми матеріального права які мають значення для справи, що призвело до прийняття невірного рішення.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.11.2018, справу № 910/1904/18 передано на розгляд колегії суддів: головуючий - Мартюк А.І., судді: Калатай Н.Ф., Буравльов С.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.11.2018, зокрема, задоволено клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 18.07.2018 у справі № 910/1904/18 та відкрито апеляційне провадження за вказаною апеляційною скаргою.

Відповідно до витягів з протоколів повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справа неодноразово передавалась на розгляд колегій суддів у різних складах у зв`язку з обставинами, викладеними в ухвалах Північного апеляційного господарського суду.

Так, зокрема, ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.07.2019 заяву про самовідвід суддів Іоннікової І.А., Михальської Ю.Б., Разіної Т.І. від розгляду апеляційної скарги задоволено. Матеріали справи № 910/1904/18 передано для здійснення визначення складу судової колегії автоматизованою системою у відповідності до положень статті 32 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

У зв`язку з наведеним, розпорядженням керівника апарату суду № 09.1-07/312/19 від 24.07.2019, призначено повторний автоматизований розподіл справи № 910/1904/18.

Відповідно до витягу з протоколу автоматичного визначення складу колегії суддів від 24.07.2019 визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя Отрюх Б.В., судді: Дідиченко М.А., Грек Б.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 01.08.2019 апеляційну скаргу прийнято до провадження вказаною колегією суддів.

Розпорядженням керівника апарату суду № 09.1-08/3719/19 від 16.09.2019 у зв`язку із перебуванням судді Грека Б.М. у відпустці, призначено повторний автоматизований розподіл справи № 910/1904/18, в результаті якого, визначено такий склад колегії суддів: головуючий суддя Отрюх Б.В., судді: Дідиченко М.А., Сотніков С.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.09.2019 апеляційну скаргу прийнято до провадження вказаною колегією суддів.

В судовому засіданні 06.11.2019 на обговорення було поставлено питання про необхідність залучення до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - АТ «Піреус Банк МКБ» та відкладення у зв`язку з цим розгляду апеляційної скарги.

Оскільки судове рішення у даній справі може вплинути на права, обов`язки та законні інтереси АТ «Піреус Банк МКБ» як іпотекодержателя та сторони у справі № 34/206 (34/206-54/358-2012), на виконання рішення у якій реалізовано спірне майно з прилюдних торгів, яке придбало ТОВ «Солум», то суд дійшов висновку про залучення його до участі у справі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06.11.2019: задоволено заяву ТОВ «Солум» про залучення до участі у справі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - Акціонерне товариство «Піреус Банк МКБ» (далі - Банк); розгляд апеляційної скарги відкладено на 27.11.2019; зобов`язано позивача у строк до 18.11.2019 направити залученій третій особі копію позовної заяви з додатками, інших пояснень, які надавались суду, копію оскаржуваного рішення та копію апеляційної скарги, а докази направлення надати суду до 20.11.2019; зобов`язано відповідача у строк до 18.11.2019 направити залученій третій особі копії відзивів (заперечень) на позовну заяву та на апеляційну скаргу з додатками, а докази направлення надати суду до 20.11.2019; запропоновано АТ «Піреус Банк МКБ» надати суду у строк до 25.11.2019 письмові пояснення щодо обставин справи.

У зв`язку із перебуванням судді Сотнікова С.В. у відпустці, розпорядженням керівника апарату суду № 09.1-08/4697/19 від 25.11.2019 призначено повторний автоматизований розподіл справи № 910/1904/18 в результаті якого для розгляду справи визначено такий склад колегії суддів: головуючий суддя Отрюх Б.В., судді: Дідиченко М.А., Грека Б.М.

Ухвалою суду від 26.11.2019 апеляційну скаргу прийнято до провадження вказаною колегією суддів.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.11.2019 визнано заяву ЗАТ «Українське науково-виробниче підприємство по виробництву друкованих плат «Раделс» про відвід колегії суддів, головуючого судді Отрюха Б.В., суддів Сотнікова С.В., Дідиченко М.А. зловживанням процесуальними правами. Заяву ЗАТ «Українське науково-виробниче підприємство по виробництву друкованих плат «Раделс» про відвід колегії суддів, головуючого судді Отрюха Б.В., суддів Сотнікова С.В., Дідиченко М.А. залишено без розгляду.

У судовому засіданні 27.11.2019 представники АТ «Піреус Банк МКБ» та ТОВ «Солум» надали пояснення по суті спору, просили суд відмовити в задоволенні апеляційної скарги, представник апелянта у судове засідання не з`явився.

27.11.2019 у судовому засіданні представники боржника та ліквідатор надали пояснення по суті спору, в задоволенні апеляційної скарги просили відмовити. Представник апелянта у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

У відповідності до частини дванадцятої статті 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Судова колегія, обговоривши на місці вказані обставини, врахувавши думку учасників провадження у даній справі, що з`явилися у судове засідання щодо відсутності необхідності відкладати розгляд апеляційної скарги, вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності інших учасників провадження у справі, які не з`явилися у судове засідання, за наявними у справі матеріалами.

Колегією суддів на підставі частини сьомої статті 270 ГПК України надано учасникам судової справи можливість виступити у судових дебатах, яке учасниками справи реалізовано.

Розглянувши наявні матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку фактичних обставин даної справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги виходячи з такого.

За змістом частини першої статті 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частиною другою вказаної статті суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Обставини, встановлені судом першої та перевірені судом апеляційної інстанцій.

На підставі Кредитного договору від 29.01.2008, укладеного ПАТ «Піреус БАНК МКБ» (банк) та ПП «Антарія-Буд-Інвест» (позичальник), банк відкрив позичальнику відновлювальну відкличну кредитну лінію в сумі 1 950 000 дол. США терміном з 30.01.2008 до 28.01.2010 із щомісячною сплатою відсотків відповідно до умов підпункту 3.1-3.1 цього Договору.

У забезпечення виконання зобов`язань позичальника за Кредитним договором Банком, як Іпотедержателем, та позивачем, як Іпотекодавцем, було укладено Договір іпотеки, який забезпечує всі вимоги Іпотекодержателя як кредитора, за умовами Кредитного договору.

Предметом іпотеки є нерухоме майно, а саме: нежилі приміщення з № 1 по № 19, з № 21 по № 25, № 35, з № 37 по № 45, № 47 (групи приміщень № 1), № 1 (групи приміщень № 2), № 1 (групи приміщень № 3), з № 1 по № 13, з № 15 по № 19, з № 21 по № 30 (групи приміщень № 7), №№ 10, 40, 41, 43, 44, 46, 48, 49 (групи приміщень № 9), №№ 4, 18, 28, 28а, з № 29 по № 40, №№ 44, 46, з № 63 по № 66 (групи приміщень № 15), загальною площею 3 501,30 м2, що складає 154/1000 частини від нежилого будинку площею 22754,30 м2, що розташовані в місті Києві, вулиця Бориспільська, № 9 (літера « 111А»).

Предмет іпотеки належав позивачу на праві власності на підставі Свідоцтва про право власності (серія САВ № 253568), виданого Головним управлінням комунальної власності м. Києва 27.03.2007 на підставі Наказу того ж управління від 27.03.2007 № 348-В, зареєстрованого Київським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності об`єктів нерухомого майна 17.05.2007 за реєстровим № 5478п.

Оскільки позичальником були порушені строки сплати кредиту та інших платежів, передбачених Кредитним договором, Банк на підставі п. 9.1 Кредитного договору набув право стягнення заборгованості за рахунок предмета іпотеки.

Згідно висновку ТОВ «АКО Експерт», складеного відповідно до договору про надання послуг від 15.10.2009, укладеного банком та оцінювачем, ринкова вартість об`єкта на дату оцінки становить (без ПДВ) - 12 734 263,11 грн., що еквівалентно 1 591 305,84 дол. США, 1 130 828,80 євро.

21.06.2012 проведено прилюдні торги по реалізації нерухомого майна - нежилих приміщень, що є предметом Іпотечного договору від 29.01.2008 та розташовані в м. Києві, вул. Бориспільська, № 9 (літера « 111А»), та яке належало позивачу.

Згідно з протоколом від 21.06.2012 № 26-0065/12 проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого майна ціна продажу майна склала 10 125 088 грн.

Наведені вище обставини встановлені Господарським судом міста Києва під час розгляду справи № 34/206 (у подальшому при новому розгляді справі присвоєно номер № 34/206-54/358-2012) та відповідно до приписів статті 75 ГПК України не потребують повторному доказуванню.

Так, рішенням Господарського суду міста Києва від 09.02.2011 у справі № 34/206-54/358-2012 позов задоволено; стягнуто солідарно з позичальника та позивача в межах вартості предмета іпотеки заборгованість в розмірі 3 506 559,60 дол. США, що за курсом НБУ станом на 17.01.2011 складає 27 877 148,82 грн., та 140 000 грн. шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки за Договором іпотеки № І/08-06/КД від 29.01.2008, а саме на: нежилі приміщення з № 1 по № 9, з № 21 по № 25, № 35, з № 37 по № 45, № 47 (групи приміщень № 1), № 1 (групи приміщень № 2), № 1 (групи приміщень № 3), з № 1 по № 13, з № 15 по № 19, з №21 по №30 (групи приміщень №7), №№ 10, 40, 41, 43, 44, 46, 48, 49 (групи приміщень № 9), №№ 4, 18, 28, 28а, з № 29 по № 40, №№ 44, 46, з № 63 по № 66 (групи приміщень № 15), загальною площею 3501,30 м2, що складає 154/1000 частини від нежилого будинку площею 22754,30 м2, що розташовані в місті Києві, вул. Бориспільська, № 9 (літера « 111 А») шляхом проведення аукціону (публічних торгів).

17.10.2011 на виконання рішення Господарського суду міста Києва від 09.02.2011 видано наказ про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Постановою Вищого господарського суду України від 31.07.2012 постанову Київського апеляційного господарського суду від 12.05.2011 та рішення Господарського суду міста Києва від 09.02.2011 скасовано, справу № 34/206 направлено на новий розгляд до Господарського суду міста Києва. Скасовуючи рішення судів попередньої інстанції ВГСУ зазначив, що початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації судами не визначена.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 02.11.2012 позов задоволено частково, стягнуто з Позичальника на користь Банку 1 371 878, 05 дол. США заборгованості за кредитом, 193 700 дол. США заборгованості за процентами, 191 559,60 дол. США пені за несвоєчасну сплату кредиту та процентів, 780 000 дол. США штрафу за прострочення заборгованості за кредитом понад 60 днів, 140 000 грн. штрафу, 64 380 грн. витрат по сплаті судового збору, 236 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу), провадження у справі в частині стягнення з позичальника 969 421,95 дол. США - припинено, в іншій частині позову - відмовлено.

Судом було встановлено під час розгляду справи № 34/206-54/358-2012, що загальна площа нерухомого майна, розташованого за адресою: м. Київ, вул. Бориспільська, 9 (літера « 111А»), що є предметом Іпотечного договору від 29.01.2008 становить 3501,30 кв.м., з прилюдних торгів, які відбулись 21.06.2012, реалізовано нерухоме майно, розташоване за адресою: м. Київ, вул. Бориспільська, буд. 9 (літера « 111 А») площею 3501,30 кв. Оскільки загальна площа нерухомого майна, переданого Банку в іпотеку за Іпотечним договором від 29.01.2008 та загальна площа майна, реалізованого на прилюдних торгах, є однаковою та становить 3501,30 кв.м., суд дійшов висновку, що при ідентифікації майна, яке підлягає реалізації з прилюдних торгів, допущено технічну описку, а отже з прилюдних торгів реалізоване все майно, що є предметом Іпотечного договору від 29.01.2008.

Враховуючи, що при проведенні прилюдних торгів здійснено реалізацію предмета іпотеки за Іпотечним договором від 29.01.2008, кошти від реалізації якого перераховані Банку, які зараховані останнім у рахунок погашення заборгованості позичальника за Кредитним договором, право застави за Іпотечним договором від 29.01.2008, припинилося, а тому в задоволенні позову, з урахуванням поданої заяви про зміну предмету позову, в частині стягнення з позивача заборгованості за рахунок предмета іпотеки за Іпотечним договором від 29.01.2008 було відмовлено.

Одночасно, грошові кошти, одержані від реалізації нерухомого майна, за вирахування винагороди спеціалізованій організації, в розмірі 7 748 104,91 грн. банку зарахував у рахунок погашення заборгованості позичальника за Кредитним договором.

Позивач звертався до суду із заявою про поворот виконання рішення суду, мотивовану тим, що рішення суду в частині звернення стягнення на майно боржника скасовано постановою Вищого господарського суду України від 31.07.2012 та за результатами нового розгляду справи в задоволенні позовних вимог в цій частині відмовлено, проте наказ від 17.10.2011 про звернення стягнення на майно боржника був пред`явлений до виконання, а нерухоме майно, що належить позивачу реалізоване на прилюдних торгах.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.04.2017 у задоволенні вказаної заяви було відмовлено, оскільки під час нового розгляду справи вимоги, за якими позивач просив суд здійснити поворот виконання, не розглядалися, оскільки банком під час нового розгляду справи зменшено суму заборгованості та виключено вимоги про звернення стягнення на вже реалізоване майно, у зв`язку з чим суд не вбачав можливості для задоволення поданої заявником заяви про поворот виконання рішення суду. Одночасно з цим, як встановлено судом, під час чинності судових рішень було проведено виконавче провадження, укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна, що належало позивачу з відповідачем, який на сьогодні є чинним, а отже здійснити поворот неможливо, враховуючи в тому числі й наявність інтересу відповідача, який придбав майно на аукціоні та не був учасником судового процесу.

Так, згідно заяв від 01.10.2012 та від 22.10.2012 банк фактично зменшив суму боргу за кредитом на суму 969 421, 95 дол. США та зменшив вимоги до позивача, та зв`язку з тим, що вказані заяви були прийняті судом до розгляду під час нового розгляду справи мала місце нова ціна позову, а саме про стягнення з позичальника 2 537 137,65 дол. США боргу та 140 000 грн. штрафу, та звернення стягнення на частину предмета іпотеки. Відтак, судом під час нового розгляду справи розглядалися вимоги до відповідачів - позичальника та позивача, у межах вимог, заявлених Банком у заяві від 22.10.2012.

За змістом статті 387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Статтею 330 ЦК України передбачено, що якщо майно відчужене особою, яка не має на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 388 ЦК України, одним із випадків, коли майно можливо витребувати від добросовісного набувача, є вибуття такого майна поза волею власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що представник позивача брав участь у судових засіданнях, тобто був учасником судового процесу з розгляду справи № 34/206 (№ 34/206-54/358-2012), у межах якої відбулось звернення стягнення на належне йому майно та його подальша реалізація на прилюдних торгах.

Частиною другою статті 388 ЦК України встановлено, що майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо воно було продане у порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору.

Виходячи з аналізу правової природи процедури реалізації майна на прилюдних торгах, яка полягає в продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернуто стягнення, до покупця - учасника прилюдних торгів, та ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта проведення прилюдних торгів є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, тобто є правочином.

Наведене узгоджується з нормами частини четвертої статті 656 ЦК України, за якою до договору купівлі-продажу на біржах, конкурсах, аукціонах (публічних торгах) застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті, результатом яких є видача нотаріусом свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів на підставі складеного та затвердженого в установленому порядку акта державного виконавця про проведені торги (статті 34 Закону України «Про нотаріат»).

Положення статті 204 ЦК України закріплюють презумпцію правомірності правочину, яка означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована.

Таким чином, у разі не спростування презумпції правомірності договору, всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню.

Матеріалами справи підтверджено, що відповідач придбав спірне майно з прилюдних торгів з реалізації предмета іпотеки, про що складений акт про проведені прилюдні торги, затверджений 17.12.2012.

На підставі свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, виданого 18.12.2012 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Комарницькою О.В., зареєстрованого в реєстрі за № 6934, право власності відповідача на спірне майно зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 16.11.2016, номер запису про право власності 17559174, рішення про реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 32482422 від 22.11.2016.

Виходячи з наведеного, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскільки процедура прилюдних торгів позивачем оскаржена не була та в установленому чинним законодавством порядку результати торгів і свідоцтво про право власності не скасовані та недійсними не визнані, відповідач, з урахуванням встановленої статтею 204 ЦК України презумпції правомірності правочину, набув право власності на спірне нерухоме майно на підставі дійсного договору купівлі-продажу.

Статтею 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Отже, за умови відсутності встановлення факту неправомірності набуття спірного майна відповідачем, останнє не може бути від нього витребувано на підставі статті 388 ЦК України, у зв`язку з чим відповідна позовна вимога задоволенню не підлягає.

Разом з цим, відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

За змістом наведеної норми права позов про визнання права власності на майно подається власником тоді, коли в інших осіб виникають сумніви щодо належності йому цього майна, коли створюється неможливість реалізації позивачем свого права власності через наявність таких сумнівів чи внаслідок втрати правовстановлюючих документів.

Для застосування статті 392 ЦК України є відсутність іншого, окрім зазначеного, шляху для відновлення порушеного права.

Як було вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається із матеріалів справи, позивач не є власником спірного нерухомого майна, таке майно належить на праві власності відповідачу на підставі чинного правочину та зареєстроване за останнім у встановлену законодавством порядку, у зв`язку з чим правові підстави для застосування до спірних правовідносин встановленого статтею 392 ЦК України правового механізму відсутні.

Отже, дослідивши наведені обставини справи, Північний апеляційний господарський суду дійшов висновку, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись статтями 254, 269, 275, 281-284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу закритого акціонерного товариства «Українське науково-виробниче підприємство по виробництву друкованих плат «Раделс» в особі ліквідатора - арбітражного керуючого Каленчук О.І. на рішення Господарського суду міста Києва від 18.07.2018 у справі № 910/1904/18 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 18.07.2018 у справі № 910/1904/18 залишити без змін.

3. Копію постанови суду надіслати учасникам провадження у справі.

4. Справу повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений статтями 288, 289 ГПК України.

Повний текст постанови підписано 03.12.2019.

Головуючий суддя Б.В. Отрюх

Судді М.А. Дідиченко

Б.М. Грек