ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" листопада 2019 р.м. ХарківСправа № 922/3250/19

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Погорелової О.В

при секретарі судового засідання Федоровій К.О.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Приватного акціонерного товариства "Елеватормлинмаш", м. Харків
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Техноген-Групп", м. Харків
про стягнення 10500,00 грн.
за участю представників учасників справи:

позивача - не з`явився

відповідача - не з`явився,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Приватне акціонерне товариство "Елеватормлинмаш", звернувся до господарського суду Харківської області з позовом до відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Техноген-Групп", в якому просить суд стягнути з відповідача на свою користь 10500,00 грн. попередньої оплати. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань по договору з надання послуг №734 від 12.03.2019 в частині повного та своєчасного виконання послуг. Судові витрати, які складаються з витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 2500,00 грн. та витрат на оплату судового збору у розмірі 1921,00 грн., позивач просить суд покласти на відповідача.

Ухвалою суду від 08.10.2019 позовна заява була прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання на 29.10.2019 о 10:30.

Ухвалою суду від 29.10.2019, занесеною до протоколу судового засідання, судове засідання було відкладене на 28.11.2019 о 09:30.

28.11.2019 до суду від представника позивача надійшов супровідний лист, в якому він просив суд долучити до матеріалів справи платіжне доручення №1926 від 26.11.2019 та виписку з банківського рахунку адвоката Івіної В.В. від 26.11.2019. Суд долучив надані документи до матеріалів справи.

Представник позивача у судове засідання 28.11.2019 не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, відповідно до ст.ст. 120, 121 ГПК України.

Відповідач правом на участь представника у судовому засіданні не скористався, причину неявки не повідомив. Про місце, дату та час судових засідань відповідач повідомлявся судом за юридичною адресою. Але, судова кореспонденція повернута поштою на адресу суду із позначкою "за закінченням встановленого терміну зберігання".

За змістом п.п. 116, 117 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 № 270, у разі невручення рекомендованого листа з позначкою "Судова повістка" з поважних причин рекомендований лист разом з бланком повідомлення про вручення повертається за зворотною адресою не пізніше ніж через п`ять календарних днів з дня надходження листа до об`єкта поштового зв`язку місця призначення із зазначенням причин невручення. Поштові відправлення повертаються об`єктом поштового зв`язку відправнику у разі, зокрема, закінчення встановленого строку зберігання. У разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою, тобто повідомленою суду стороною, і повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії. Сам лише факт неотримання скаржником кореспонденції, якою суд із додержанням вимог процесуального закону надсилав ухвалу для вчинення відповідних дій за належною адресою та яка повернулася до суду у зв`язку з її неотриманням адресатом, не може вважатися поважною причиною невиконання ухвали суду, оскільки наведене зумовлено не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, яка надходила на її адресу (постанови КГС ВС від 16.05.2018 у справі № 910/15442/17, від 10.09.2018 у справі № 910/23064/17, від 24.07.2018 у справі № 906/587/17).

Відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч. 2 ст. 178 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Відповідно до ч. 1 ст. 202 ГПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Матеріали справи свідчать про те, що судом було створено всім учасникам судового процесу належні умови для доведення останніми своїх правових позицій, надання ними доказів, які, на їх думку, є достатніми для обґрунтування своїх вимог та заперечень та надано достатньо часу для підготовки до судового засідання тощо. Окрім того, судом було вжито всіх заходів, в межах визначених чинним законодавством повноважень, щодо всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності представників сторін за наявними у ній матеріалами, які містять достатньо відомостей про права і взаємовідносини сторін.

З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками справи докази, суд встановив наступне.

12.03.2019 між ПрАТ "Елеватормлинмаш" (замовник, позивач) та ТОВ "Техноген-Груп" (виконавець, відповідач) був укладений договір з надання послуг №734, відповідно до умов якого, замовник доручає, а виконавець зобов`язується розробити План локалізації та ліквідації аварійних ситуацій і аварій (ПЛАС); узгодити ПЛАС з відповідними державними органами; провести ідентифікацію об`єкта господарської діяльності щодо визначення потенційної небезпеки; скласти Повідомлення про результати ідентифікації щодо визначення потенційної небезпеки; узгодити Повідомлення про результати ідентифікації щодо визначення потенційної небезпеки з відповідними державними органами; провести ідентифікацію об`єкта господарської діяльності щодо визначення класу підвищеної небезпеки; скласти Повідомлення про результати ідентифікації щодо визначення класу підвищеної небезпеки; отримати лист-відповідь від Головного управління Держпраці у Харківській області про розгляд результатів ідентифікації; провести паспортизацію об`єкту господарської діяльності; скласти Паспорт потенційно небезпечного об`єкту; організувати реєстрацію потенційно небезпечного об`єкту в Державному реєстрі потенційно небезпечних об`єктів. Послуги надаються для об`єкту замовника, що розташований за адресою: 61020, м. Харків, вул. Григорівське шосе, 88 (розділ 1 договору).

Відповідно до п. 2.1 договору, здача-приймання наданих послуг оформлюється підписом двостороннього акту здачі-приймання послуг, який є невід`ємною частиною договору. Виконавець після надання послуг надає замовнику акт, який замовник повинен підписати протягом 5-ти (п`яти) банківських днів, або надати мотивовану відмову від приймання послуг.

У розділі 3 договору сторони погодили, що вартість послуг є договірною та складає 25000,00 грн. без ПДВ. Оплата послуг за цим договором здійснюється у 2 (два) етапи:

- аванс 50% - 12 500,00 грн. без ПДВ - протягом 10-ти (десяти) банківських днів з дати рахунок-фактури;

- доплата 50% - 12 500,00 грн. без ПДВ - протягом 10-ти (десяти) банківських днів з дати акту. Оплата здійснюється банківським перерахуванням коштів на поточний рахунок виконавця, що вказаний в договорі.

Згідно п. 9.1 договору, послуги, передбачені цим договором, повинні бути надані замовнику протягом 3-х (трьох) календарних місяців з моменту здійснення замовником передоплати згідно п. 3.1 та п. 3.2 даного договору.

Згідно п. 6.2.1 договору, у разі якщо виконавець своєчасно не приступає до виконання договору та/або не надає замовнику виконані послуги у встановлений цим договором строк замовник має право відмовитись від договору і вимагати компенсації збитків за неналежне виконання виконавцем умов договору.

Згідно п.п. 10.1 та 10.2 договору, він набуває чинності з моменту його підписання та діє до 31.12.2019, але в будь-якому випадку до повного виконання кожної із сторін своїх договірних зобов`язань.

На виконання умов договору 04.04.2019 позивач сплатив відповідачу попередню оплату у розмірі 12500,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №464.

Проте, відповідач послуги, визначені договором, у встановлений строк та у повному обсязі не надав.

Враховуючи тривале не виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором та керуючись ч. З ст. 214, ч. З ст. 651, ст. 907 ЦК України, п. 6.2.1. договору позивач прийняв рішення про відмову від договору з надання послуг № 734 від 12.03.2019 та повернення попередньої оплати, про що було складено повідомлення про відмову від договору та часткове повернення суми попередньої оплати вих. № 2019/341 від 11.09.2019, яке було відправлено відповідачу, що підтверджується описом вкладення до цінного листа та накладною 895 від 11.09.2019. Окрім цього зазначене повідомлення містило вимогу про часткове повернення зробленої попередньої оплати, яке не було виконано з боку замовника станом на час подання позовної заяви, а саме: загальна сума договору про надання послуг, яка була узгоджена сторонами становила 25000,00 грн. Враховуючи інформацію, вказану в комерційній пропозиції вих. № 134 від 12.03.2019, якою було встановлено вартість послуг щодо кожної окремої послуги, передбаченої договором, вартість послуги з ідентифікації об`єкта господарської діяльності щодо визначення класу підвищеної небезпеки та отримання листа-відповіді від Головного управління Держпраці у Харківській області про розгляд результатів ідентифікації складає 4000,00 грн. Приймаючи до уваги лише часткове виконання відповідачем зазначеної послуги, а саме відсутність листа-відповіді від Головного управління Держпраці у Харківській області про розгляд результатів ідентифікації, вартість послуг, які були надані з боку виконавця складає 2000,00 грн. (50 % від 4 000,00 грн.). Отже, у зв`язку з відмовою замовника від договору поверненню підлягає 10500,00 грн. В повідомленні було встановлено строк для часткового повернення попередньої оплати в розмірі 10500,00 грн. до 20.09.2019. Однак, відповідачем не було виконано обов`язку з повернення попередньої оплати за договором про надання послуг.

Такі обставини, на думку позивача, свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту у судовому порядку, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам справи, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Зокрема, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

У ч. 1 ст. 174 ГК України закріплено, що господарський договір є підставою виникнення господарських зобов`язань.

Згідно п. 1 ст. 193 ГК України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Згідно із положеннями ст. 627, 628, 629 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

У відповідності до ст. 509 ЦК України, ст. 173 ГК України, в силу господарського зобов`язання, яке виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (ч. 1 ст. 901 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно із ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У відповідності до ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 907 ЦК України, договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених цим Кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін. Порядок і наслідки розірвання договору про надання послуг визначаються домовленістю сторін або законом.

Згідно ч. 3 ст. 651 ЦК України, у разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Згідно ч. 5 ст. 653 ЦК України, якщо договір змінений або розірваний у зв`язку з істотним порушенням договору однією із сторін, друга сторона може вимагати відшкодування збитків, завданих зміною або розірванням договору.

Відповідно до ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За змістом ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Водночас обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. 77 ГПК України). Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Приймаючи до уваги те, що відповідач не вчинив необхідних дій, передбачених сторонами у договорі, доказів протилежного суду не надав, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є правомірними, обґрунтованими, такими, що підтверджуються матеріалами справи, і тому підлягають задоволенню.

Позивач просить суд покласти на відповідача 2500,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Частинами 2, 3 статті 126 ГПК України встановлено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Суд також враховує правові висновки, що викладені в постанові Верховного Суду від 03 травня 2018 року у справі №372/1010/16-ц, де зазначено наступне.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність") або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

На підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу адвоката позивач надав суду: свідоцтво про право заняття адвокатською діяльністю №817 від 04.11.2010; договір про надання правової допомоги №0410/2019/1 від 04.10.2019; додаток №1 до договору про надання правової допомоги; орієнтовний розрахунок витрат на правову допомогу; платіжне доручення №1926 від 26.11.2019 на суму 2500,00 грн.

Частинами 5,6 ст. 126 ГПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Оскільки відповідачем не було заявлено клопотання про неспівмірність адвокатських витрат, суд вважає за можливе задовольнити вимогу позивача про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу адвоката в сумі 2500,00 грн.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується ст. 129 ГПК України. Судовий збір покладається: 1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; 2) у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином судові витрати покладаються на відповідача в повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України; ст.ст. 509, 525 -530, 610, 612, 901, 903, 907 Цивільного кодексу України; ст.ст. 173, 174, 179, 193 Господарського кодексу України; ст. ст. 1, 2, 4, 5, 12, 13, 14, 15, 73, 74, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 256, 257, 259 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Техноген-Групп" (61001, м. Харків, пр. Гагаріна, 1, ) на користь Приватного акціонерного товариства "Елеватормлинмаш" (61020, м. Харків, Григорівське шосе, 88, ) - 10500,00 грн. попередньої оплати, 1921,00 грн. судового збору та 2500,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ст. 241 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно ст.ст. 256, 257 ГПК України, рішення може бути оскаржене до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення, з урахуванням приписів п.п. 17.5 п.17 Перехідних положень ГПК України.

Позивач - Приватне акціонерне товариство "Елеватормлинмаш" (61020, м. Харків, Григорівське шосе, 88, ).

Відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Техноген-Групп" (61001, м. Харків, пр. Гагаріна, 1, ).

Повне рішення підписано 03 грудня 2019 року.

Суддя О.В. Погорелова