ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" грудня 2019 р. Справа№ 910/17410/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Коробенка Г.П.

суддів: Яковлєва М.Л.

Кравчука Г.А.

за участю секретаря судового засідання Денисюк І.Г.

за участю представника(-ів): згідно з протоколом судового засідання від 03.12.2019

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Київська комунальна компанія"

на рішення господарського суду міста Києва від 03.09.2019 (повне рішення складено 17.09.2019)

у справі №910/17410/18 (суддя Мудрий С.М.)

за позовом Приватного акціонерного товариства "Енергополь-Україна"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Київська комунальна компанія"

про стягнення 3214381,87 грн,

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Енергополь-Україна" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Київська комунальна компанія" про стягнення 3214381,87 грн, з яких 2990839,08 грн боргу, 62618,84 грн 3% річних та 154016,11 грн інфляційних втрат.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням зобов`язань відповідача зі сплати орендної плати за договором оренди машиномісць в паркінгу №16/05-19/10 від 01.04.2016.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 03.09.2019 у справі №910/17410/18 позов задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Київська комунальна компанія" на користь Приватного акціонерного товариства "Енергополь-Україна" заборгованість в розмірі 2990839,08 грн., 3% річних в розмірі 62618,84 грн, інфляційних втрат в розмірі 154016,11 грн. та 48114,48 грн. судового збору. В іншій частині в позові відмовлено.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з доведеності факту прострочення відповідачем строку оплати орендної плати за договором оренди машиномісць в паркінгу №16/05-19/10 від 01.04.2016 та наявності підстав для стягнення з відповідача заборгованості та інфляційних втрат у заявленому позивачем розмірі. При цьому, за розрахунком суду першої інстанції загальний розмір суми трьох відсотків річних, яка підлягає стягненню становить 62618,84 грн.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Київська комунальна компанія" звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 03.09.2019 у справі №910/17410/18 та прийняти нове рішення про відмову в задоволені позову.

Підставою для скасування рішення суду скаржник зазначив неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, а також порушення судом норм матеріального та процесуального права. В апеляційній скарзі скаржник вказує на те, що договір оренди машиномісць в паркінгу №16/05-19/10 від 01.04.2016 є неукладеним, посилаючись на те, що сторонами не підписувались акти приймання-передачі та акти повернення машиномісць.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 31.10.2019 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Київська комунальна компанія" на рішення Господарського суду м. Києва від 03.09.2019 у справі № 910/17410/18; призначено розгляд апеляційної скарги.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить рішення суду залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення, посилаючись на те, що мотиви та підстави, зазначені в ній щодо скасування рішення суду є безпідставними та необґрунтованими, а рішення суду ухвалено у відповідності до вимог чинного законодавства.

Представник відповідача у судове засідання апеляційної інстанції 03.12.2019 не з`явився.

03.12.2019 через канцелярію суду від представника відповідача Глазового О.П. надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з неможливістю забезпечити явку уповноваженого представника, посилаючись на зайнятість представника Глазового О.П. в проведенні слідчих дій по кримінальному провадженню №0000534.

Згідно з ч. 1 ст. 216 ГПК України суд відкладає розгляд справи у випадках, встановлених частиною другою статті 202 цього Кодексу. Однією з таких підстав, передбачених п. 2 ч. 2 ст. 202 ГПК України, визначено першу неявку в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час та місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними.

Колегія суддів вважає, що зазначені у клопотанні обставини не можуть бути належною підставою для відкладення розгляду справи, враховуючи, що відповідач не був позбавлений права і можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні іншого представника. Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що викладені у клопотанні обставини належними доказами не підтверджено, а також звертає увагу на встановлені законом строки розгляду апеляційної скарги.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про відмову у клопотанні представника відповідача про відкладення розгляду справи.

Оскільки явка представників сторін в судове засідання не була визнана обов`язковою, зважаючи на наявні в матеріалах справи докази належного повідомлення учасників справи про місце, дату і час судового розгляду, а також враховуючи те, що судочинство здійснюється, серед іншого, на засадах рівності та змагальності сторін і учасники судового провадження на власний розсуд користуються наданими ним процесуальними правами, зокрема, правом на участь у судовому засіданні, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про можливість здійснення розгляду даної справи у відсутності представника відповідача.

В судовому засіданні представник позивача заперечував проти апеляційної скарги, просив суд залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та надані пояснення, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового акту, дійшов до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції - зміні чи скасуванню, виходячи з наступного.

Предметом спору є стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості з оплати орендної плати за договором оренди оренди машиномісць в паркінгу №16/05-19/10 від 01.04.2016 в розмірі 2990839,08 грн., 3% річних в розмірі 62618,84 грн, інфляційних втрат в розмірі 154016,11 грн, нарахованих за неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань.

01.04.2016 між Приватним акціонерним товариством "Енергополь-Україна", як орендодавцем, та Товариством з обмеженою відповідальністю "Київська комунальна компанія", як орендарем, укладено договір оренди машиномісць в паркінгу №16/05-19/10 (далі за текстом - договір), відповідно до п. 1.1 якого орендодавець передає орендарю в платне строкове користування машиномісця в підземному паркінгу, а орендар зобов`язується сплачувати орендну плату на умовах і в порядку, встановлених даним договором.

Об`єкт оренди - машиномісця в другому пусковому комплексі (паркінг №1) житлово-офісного комплексу з об`єктами соціально-побутового, торговельного призначення та підземним паркінгом по вулиці Кондратюка, 1 в Оболонському районі міста Києва ( І черга будівництва), разом з прилеглими до паркінгу територіями та спорудами, що здаються в оренду за адресою м. Київ, вул. Ю. Кондратюка, 7/1 визначені в актах прийому-передачі машиномісць в оренду (додаток №1 до договору) (п.1.2 договору).

Згідно з статтею 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Відповідно до п.1.4 договору машиномісця надаються для зберігання автотранспортних засобів.

Статтею 763 ЦК України передбачено, що договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Строк оренди встановлено з 01 квітня 2016 року до 31 березня 2017 року (п.1.3 договору).

Пунктом 3.1 договору передбачено, що щомісячна вартість послуг оренди одного повномірного машиномісця для паркування автомобілів становить 600,00 грн. в тому числі ПДВ - 100,00 грн., одного напіврозмірного машиномісця для паркування мотоциклетних транспортних засобів становить 300,00 грн. в тому числі ПДВ - 50,00 грн. та нараховується з першої до останньої календарної дати місяця. Щомісячна загальна вартість оренди, яка підлягає сплаті орендодавцю, розраховується виходячи з фактичної кількості машиномісць, які перебували в оренді в звітному місяці, з пропорційним розрахуванням суми за кількість днів оренди машиномісць, які орендодавець продав протягом звітного місяця.

Додатковою угодою №1 від 01.03.2017 до договору №16/05-19/10 оренди машиномісць в паркінгу від 01.04.2016 сторони внесли зміни та виклали пункти 1.3 та 3.1 договору в наступній редакції:

«Строк оренди - з 01 квітня 2016 року до 31 березня 2018 року.

Щомісячна вартість послуг оренди одного повномірного машиномісця для паркування автомобілів становить 750,00 грн, в тому числі ПДВ - 125,00 грн, одного напіврозмірного машиномісця для паркування мотоциклетних транспортних засобів становить 350,00 грн, в тому числі ПДВ - 58,33 грн. та нараховується з першої до останньої календарної дати місяця. Щомісячна загальна вартість оренди, яка підлягає сплаті орендодавцю, розраховується виходячи з фактичної кількості машиномісць, які перебували в оренді в звітному місяці, з пропорційним розрахуванням суми за кількість днів оренди машиномісць, які орендодавець продав протягом звітного місяця.»

Додатковою угодою №2 від 01.01.2018 до договору №16/05-19/10 оренди машиномісць в паркінгу від 01.04.2016, сторони домовились продовжити строк дії оренди до 31 березня 2019 року та домовились внести зміни та викласти п.3.1 договору в наступній редакції:

«Починаючи з 01.01.2018 року щомісячна вартість послуг оренди одного повномірного машиномісця для паркування автомобілів становить 1500,00 грн. в тому числі ПДВ - 250,00 грн., одного напіврозмірного машиномісця для паркування мотоциклетних транспортних засобів становить 700,00 грн. в тому числі ПДВ - 116,67 грн., машиномісця №41 для паркування автомобілів становить 750,00 грн., в тому числі ПДВ - 125,00 грн. та нараховується з першої до останньої календарної дати місяця. Щомісячна загальна вартість оренди, яка підлягає сплаті орендодавцю, розраховується виходячи з фактичної кількості машиномісць, які перебували в оренді в звітному місяці, з пропорційним розрахуванням суми за кількість днів оренди машиномісць, які орендодавець продав протягом звітного місяця.»

На виконання умов договору між сторонами договору підписано та скріплено їх печатками акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) на загальну суму 5962279,35 грн, а саме:

- № 357 від 30.04.2016 на суму 71420,00 грн.,

- № 414 від 31.05.2016 на суму 73896,48 грн.,

- № 534 від 30.06.2016 на суму 75360,00 грн.,

- № 671 від 31.07.2016 на суму 77005,54 грн.,

- № 745 від 31.08.2016 на суму 78928,65 грн.,

- № 820 від 30.09.2016 на суму 83380,00 грн.,

- № 854 від 31.10.2016 на суму 91595,70 грн.,

- № 901 від 30.11.2016 на суму 107720,00 грн.,

- № 924 від 31.12.2016 на суму 122428,50 грн.,

- № 9 від 31.01.2017 на суму 125196,45 грн.,

- № 35 від 28.02.2017 на суму 127285,82 грн.,

- № 78 від 31.03.2017 на суму 159009,61 грн.,

- № 110 від 30.04.2017 на суму 158375,00 грн.,

- № 134 від 31.05.2017 на суму 156686,93 грн.,

- № 162 від 30.06.2017 на суму 158750,00 грн.,

- № 188 від 31.07.2017 на суму 159300,00 грн.,

- № 217 від 31.08.2017 на суму 159845,45 грн.,

- № 232 від 30.09.2017 на суму 160800,00 грн.,

- № 276 від 31.10.2017 на суму 161550,00 грн.,

- № 289 від 30.11.2017 на суму 161550,00 грн.,

- № 326 від 31.12.2017 на суму 159179,04 грн.,

- № 16 від 31.01.2018 на суму 307737,10 грн.,

- № 35 від 28.02.2018 на суму 305850,00 грн.,

- № 58 від 31.03.2019 на суму 304350,00 грн.,

- № 69 від 30.04.2018 на суму 304350,00 грн.,

- № 78 від 30.05.2018 на суму 304350,00 грн.,

- № 100 від 30.06.2018 на суму 303700,00 грн.,

- № 123 від 31.07.2018 на суму 301930,65 грн.,

- № 139 від 31.08.2018 на суму 300533,86 грн.,

- № 168 від 30.09.2018 на суму 300550,00 грн.,

- № 197 від 31.10.2018 на суму 300814,57 грн.,

- № 212 від 30.11.2018 на суму 298850,00 грн.

Відповідно до ч. 1 статті 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором (ч. 5 статті 762 ЦК України).

Пунктом 3.3 договору передбачено, що орендна плата за звітний місяць оренди сплачується орендарем в безготівковому порядку на банківський рахунок орендодавця протягом 10 банківських днів місяця, наступного за звітним.

В матеріалах справи міститься протокол про зарахування зустрічних вимог від 31.03.2018, підписаний та скріплений печатками сторін, з якого вбачається, що між сторонами договору оренди машиномісць в паркінгу №16/05-19/10 від 01.04.2016 проведено зарахування зустрічних однорідних вимог в розмірі 1463624,95 грн.

Також, як зазначено позивачем, відповідачем сплачено за договором 1507815,32 грн; заборгованість відповідача станом 30.11.2018 становить 2990839,08 грн.

Судом першої інстанції правомірно не взято до уваги як належний доказ на підтвердження зменшення суми боргу протокол про зарахування зустрічних вимог від 22.01.2019 на загальну суму 3198491,99 грн, на який посилався відповідач у відзиві на позовну заяву, оскільки вказаний протокол не підписаний та не скріплений печатками сторін.

В силу вимог ст. ст. 525, 526, 530, 599, 610, 612 ЦК України зобов`язання підлягає виконанню належним чином у встановлений строк та припиняється виконанням, проведеним належним чином. Невиконання зобов`язання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання, є порушенням зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідач, в порушення взятих на себе зобов`язань повну оплату орендних платежів за договором оренди машиномісць в паркінгу №16/05-19/10 від 01.04.2016 не здійснив у зв`язку із чим, заборгованість відповідача перед позивачем становить 2990839,08 грн.

Враховуючи викладене вище, оскільки матеріалами справи підтверджується не виконане відповідачем зобов`язання за договором в сумі 2990839,08 грн, доказів оплати вказаної суми заборгованості відповідачем не надано, судом першої інстанції правомірно задоволено позовні вимоги про стягнення заборгованості з оплати орендних платежів за договором оренди машиномісць в паркінгу №16/05-19/10 від 01.04.2016 у розмірі 2990839,08 грн.

У зв`язку із простроченням грошового зобов`язання, позивачем нараховані 3% річних в розмірі 62618,84 грн (за загальний період з 30.04.2016 по 06.12.2018) та інфляційні втрати в розмірі 154016,11 грн (за загальний період з 30.04.2016 по 06.12.2018).

Частиною 2 статті 625 Цивільного Кодексу України визначено, що за прострочення виконання грошового зобов`язання настає відповідальність у вигляді сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також сплати трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як встановлено вище, відповідач у встановлений строк свого обов`язку по оплаті орендних платежів не виконав, допустивши прострочення виконання грошового зобов`язання, тому дії відповідача є порушенням зобов`язання (ст. 610 Цивільного кодексу України), і він вважається таким, що прострочив (ст. 612 Цивільного кодексу України), відповідно є підстави для застосування встановленої законом відповідальності.

Колегія суддів погоджується із здійснений судом першої інстанції розрахунком 3% річних та інфляційних втрат, та вважає, що стягненню підлягають 3% річних в розмірі 62618,84 грн (нараховані за загальний період з 19.05.2016 по 06.12.2018) та інфляційні втрати в розмірі 154016,11 грн (нараховані за загальний період з червня 2016 р. по листопад 2018 р. та з урахуванням розміру заявленої до стягнення суми інфляційних втрат та неможливості суду вийти за межі позовних вимог).

Отже, з урахуванням факту порушення відповідачем грошового зобов`язання, позовні вимоги про стягнення з відповідача 3% річних в розмірі 62618,84 грн та інфляційних втрат в розмірі 154016,11 грн є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Доводи скаржника про те, що договір оренди машиномісць в паркінгу №16/05-19/10 від 01.04.2016 є неукладеним колегія суддів вважає безпідставними з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

З аналізу викладених у договорі оренди машиномісць в паркінгу №16/05-19/10 від 01.04.2016 умов, вбачається, що сторонами досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов, господарський договір укладено у передбачених законом порядку та формі, що спростовує доводи скаржника про неукладеність вказаного правочину.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що визнання договору неукладеним може мати місце на стадії його укладення, а не за наслідками виконання його сторонами.

Відповідна правова позиція викладена також в постанові Верховного суду України від 23.09.2015 у справі №914/2846/14.

Відповідно до ст. ст. 73, 74, 77 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції враховує висновки Європейського суду з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006), в якому зазначено, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У даній справі скаржнику було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин згідно з нормами матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч.1 ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За результатами перегляду даної справи колегія суддів дійшла висновку про те, що місцевим господарським судом було повно, всебічно та об`єктивно з`ясовано обставини, які мають значення для справи, а також вірно застосовано норми матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим правові підстави для зміни чи скасування оскаржуваного у даній справі судового рішення відсутні.

Оскільки доводи, викладені в апеляційній скарзі не спростовують висновків місцевого господарського суду, апеляційна скарга задоволенню не підлягає і судові витрати за її подання покладаються судом на скаржника.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Київська комунальна компанія" залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 03.09.2019 у справі №910/17410/18 залишити без змін.

3. Матеріали справи №910/17410/18 повернути Господарському суду міста Києва.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст. ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст судового рішення складено та підписано 09.12.2019.

Головуючий суддя Г.П. Коробенко

Судді М.Л. Яковлєв

Г.А. Кравчук