УХВАЛА

26 листопада 2019 року

м. Київ

Справа № 920/387/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Волковицької Н. О. - головуючого, Могила С. К., Случа О. В.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Державного підприємства "Конотопський авіаремонтний завод "Авіакон"

на рішення Господарського суду Сумської області від 20.05.2019 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 16.10.2019 у справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Промелектроніка"

до Державного підприємства "Конотопський авіаремонтний завод "Авіакон"

про стягнення 129 794,32 грн,

ВСТАНОВИВ:

18.11.2019 до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга Державного підприємства "Конотопський авіаремонтний завод "Авіакон" на рішення Господарського суду Сумської області від 20.05.2019 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 16.10.2019 у справі № 920/387/19.

18.11.2019 до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду надійшло заперечення Товариства з обмеженою відповідальністю "Промелектроніка" проти відкриття касаційного провадження, в якому зазначає, що саме лише посилання скаржника на різність правозастосовчої судової практики у подібних правовідносинах не дає підстав для відкриття касаційного провадження у малозначній справі, оскільки у наведених скаржником рішеннях не має жодної правової норми, яка по-різному тлумачиться судами.

За результатами перевірки матеріалів поданої касаційної скарги Верховний Суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі № 920/387/19 і в обґрунтування цієї відмови зазначає про таке.

За змістом пункту 1 частини першої статті 293 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Частиною п`ятою статті 12 ГПК України передбачено, що для цілей цього Кодексу малозначними справами є: 1) справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до частини сьомої зазначеної статті для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2019 рік" прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01.01.2019 установлено у розмірі 1 921,00 грн.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 163 ГПК України у позовах про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою, яка стягується, або сумою, оспорюваною за виконавчим чи іншим документом, за якими стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.

Предметом позову у цій справі є стягнення 129 794,32 грн, що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 2019 рік (1 921,00 грн * 100 = 192 100,00 грн), тому у розумінні положень ГПК України справа № 908/1997/18 є малозначною.

Разом із цим у тексті касаційної скарги зазначено, що скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, оскільки висновки судів попередніх інстанцій у вирішенні цієї справи суперечать висновкам Верховного Суду, викладеним у постанові від 08.05.2019 у справі № 920/508/18, щодо схожих правових питань.

Скаржник посилається на те, що в оскаржуваних рішеннях у справі № 920/387/19 судами попередніх інстанцій зроблено помилковий висновок про безпідставність утримання в односторонньому порядку штрафних санкцій з суми вартості товару за прострочення його поставки, у зв`язку з не направленням відповідного повідомлення на передбачену договором адресу. Тоді як у вказаному рішенні Верховного Суду у справі № 920/508/18 зазначено про правомірне утримання штрафних санкцій за прострочення поставки товару із суми вартості поставленого товару шляхом повідомлення про це електронною адресою.

Посилання скаржника на судове рішення у справі № 920/508/18 як на іншу правову позицію Верховного Суду колегія суддів відхиляє, оскільки у зазначеній справі зроблено правові висновки з урахуванням конкретних обставин справи.

З урахування вищевказаного, наведені скаржником у касаційній скарзі доводи не дають підстав для висновку про те, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики та становить значний суспільний інтерес.

Подана касаційна скарга фактично зводиться до спроби переконати суд у необхідності втрутитися у зміст рішення, ухваленого судом попередньої інстанції, однак Верховний Суд не може ставити під сумнів законність рішень судів попередніх інстанцій тільки через те, що такі рішення оскаржено і скаржник вважає їх незаконними.

Проте обставини, наведені у тексті касаційної скарги, не свідчать про наявність підстав, передбачених підпунктом "а" пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК України, за яких рішення у справі № 920/387/19 може бути переглянуто у касаційному порядку.

Подана касаційна скарга не містить належних обґрунтувань, які могли б бути визнані такими, що підпадають під дію підпунктів а, б, в, г пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК України, а суд з власної ініціативи таких умов також не вбачає, а тому і підстав для відкриття касаційного провадження у даній справі не має.

З урахуванням зазначеного суд касаційної інстанції дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою на рішення Господарського суду Сумської області від 20.05.2019 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 16.10.2019 у справі № 920/387/19, оскільки цю скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

За таких обставин, керуючись статтями 12, 163, 234, 287, 293 ГПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою на рішення Господарського суду Сумської області від 20.05.2019 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 16.10.2019 у справі № 920/387/19.

2. Матеріали касаційної скарги на 8 (восьми) аркушах, у тому числі оригінал платіжного доручення від 07.11.2019 № 5205 про сплату судового збору, повернути скаржникові.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий Н. О. Волковицька

Судді С. К. Могил

О. В. Случ