ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2019 року Справа № 915/1955/19

м.Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складi головуючого суддi Ржепецького В.О.,

за участю секретаря судового засідання Матвєєвої А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Техноюг (65020, м.Одеса, вул.Льва Толстого, буд.30, ; адреса для листування: 65005, м.Одеса, вул.Дальницька, буд.46)

до відповідача: Державного підприємства Науково-виробничий комплекс газотурбобудування Зоря-Машпроект (54018, м.Миколаїв, пр-т.Богоявленський, буд.42 А, )

про: стягнення пені, індексу інфляції та 3% річних за прострочення виконання зобов`язання, -

за участі представників учасників справи:

від позивача: не з`явився

від відповідача: П`ятник С.Г., згідно довіреності,

встановив:

04.09.2019 позивач звернувся до Господарського суду Миколаївської області з позовною заявою б/н від 29.08.2019 до відповідача про стягнення пені в розмірі 20037,69 грн. за прострочення виконання зобов`язань за Договором поставки №2437 від 07.07.2017, 3% річних у розмірі 1714,30 грн., збитків від інфляції у розмірі 793,95 грн. та судового збору у розмірі 1921,00 грн.

Позовні вимоги обгрунтовано неналежним виконання відповідачем зобов`язань за договором поставки.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.09.2019, справі присвоєно єдиний унікальний номер 915/1955/19 та визначено головуючим у справі суддю Ржепецького В.О.

Ухвалою суду від 09.09.2019 позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачеві строк для усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою суду від 27.09.2019 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, судове засідання призначене 21.10.2019.

18.10.2019 відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву від 17.10.2019 №17/1-7899, яким просить суд зменшити розмір фінансових санкцій, інфляційних витрат та 3% річних до мінімального розміру, посилаючись на те, що позивач не зазнав збитків внаслідок порушення відповідачем договірних зобов`язань, заборгованість за договором в розмірі 134568 була повністю сплачена покупцем у добровільному порядку, відповідач знаходиться у дуже скрутному фінансовому становищі.

21.10.2019 судом постановлено ухвалу, яку внесено до протоколу судового засідання, про відкладення розгляду справи на 19.11.2019.

31.10.2019 відповідачем подано відзив від 24.10.2019 №17/1-8098, яким відповідач зазначає, що з урахуванням вимог договору та сплати боргу 16.08.2019 пеня може бути нарахована за період з 17.03.2019 по 15.08.2019, а не з 17.03.2019 по 18.08.2019 як розрахував позивач. Крім того, відповідач просить суд зменшити розмір фінансових санкцій, інфляційних витрат та 3% річних до мінімального розміру, посилаючись на те, що позивач не зазнав збитків внаслідок порушення відповідачем договірних зобов`язань, заборгованість за договором в розмірі 134568 була повністю сплачена покупцем у добровільному порядку, відповідач знаходиться у дуже скрутному фінансовому становищі.

05.11.2019 від позивача на адресу суду надійшла відповідь на відзив на позовну заяву №5367 від 04.11.2019, якою позивач вважає позовні вимоги обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі, просить розглядати справу без участі представника позивача.

19.11.2019 судове засідання у справі не відбулося у зв`язку з перебування головуючого судді у відрядженні, судове засідання призначено на 26.11.2019, про що повідомлено учасників справи ухвалою від 15.11.2019.

Учасники справи належними чином повідомлені про дату, час та місце проведення судового засідання.

Позивач правом участі у судовому засіданні не скористався, явка представника позивача у судове засідання не визнавалась судом обов`язковою.

Представник відповідача заперечує позовні вимоги щодо стягнення фінансових санкцій, вважає, що розрахунок здійснено позивачем з порушенням умов договору, вважає 17.03.2019 строком з якого позивачем можуть бути нараховані штрафні санкції до 15.08.2019 до дати сплати відповідачем заборгованості.

На підставі ст. 240 ГПК України, у судовому засіданні судом проголошено вступну та резолютивну частину.

Дослідивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд встановив наступні обставини.

07.07.2017 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Техноюг» (далі ТОВ «Техноюг», постачальник, заявник) та Державним підприємством Науково-виробничий комплекс газотурбобудування Зоря-Машпроект (далі ДП НВКГ «Зоря»-«Машпроект», покупець, відповідач) укладено Договір №2437 (надалі Договір), за умовами якого постачальник зобов`язується в порядку та на умовах, передбачених даним Договором, поставити покупцю паперову продукцію (далі Товар), зазначений в специфікації №1 (Специфікаціях), що є додатками до даного договору, а покупець прийняти та оплатити поставлений товар, в порядку та строки, передбачені даним договором (п.1.1.).

Відповідно до п. 3.1., 3.2. договору оплата за поставлений товар має бути здійснена покупцем на підставі рахунку на оплату, отриманого від постачальника не пізніше 14 календарних днів з моменту поставки партії товару, та проведення реєстрації постачальником податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних. Датою оплати вважається дата списання грошових коштів з розрахункового рахунку покупця.

Пунктом 4.3. Договору встановлено, що на поставлену партію товару, разом з товаром, постачальник зобов`язаний передати покупцю оригінали наступних документів: видаткова накладна, рахунок -фактура, копія паспорту

Згідно п. 9.1 Договір вступає в дію з моменту його підписання сторонами та діє до 31.12.2018 включно, а в частині взаєморозрахунків до повного виконання сторонами своїх зобов`язань.

04.04.2018 між сторонами укладено додаткову угоду №1 до Договору №2437 від 07.07.2017. якою п. 3.1. Договору викладено у наступній редакції: «Оплата покупцем товару здійснюється на підставі рахунку постачальника в національній валюті України, шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника наступним чином: передоплата 30% від вартості партії товару, заявленого до постачання, згідно заявки покупця протягом 10 календарних днів після отримання рахунку-фактури, решту - 70% протягом 10 банківських днів після поставки товару на склад покупця, розрахунок при цьому здійснюється за фактично поставлену кількість товару у відповідності з супровідними документами, зазначеними в п. 4.3. Договору».

14.11.2018 ДП НВКГ «Зоря»-«Машпроект» узгодив з ТОВ «Техноюг» та підписав Специфікацію № 6 до Договору поставки на суму 192240,00 грн та відповідно до п. 1 Додаткової угоди № 1 від 04.04.2018 здійснив 30% передоплати від вартості партії Товару у розмірі 57672,00 грн, що підтверджується Довідкою щодо надходження грошових коштів банку АТ «Альфа-Банк».

На виконання умов договору, згідно із замовленням ДП НВКГ «Зоря»-«Машпроект» за № 341526, постачальником було поставлено покупцю товар на склад № 2, а саме: папір офісний А 3 Maestro Extra на суму 85440,00 грн та папір офісний А 4 Maestro Extra на суму 67711,20 грн, що підтверджується видатковою накладною №000004142 від 30.01.2019, яка була підписана обома сторонами.

Заявник свої зобов`язання по Договору виконав в повному обсязі, товар був поставлений, претензій до якості товару не надходило.

У зв`язку з невиконання покупцем зобов`язання щодо оплати вартості товару позивач звернувся до господарського суду з заявою про видачу судового наказу.

02.08.2019 Господарським судом Миколаївської області у справі №915/1800/19 видано судовий наказ про стягнення з Державного підприємства Науково-виробничий комплекс газотурбобудування Зоря-Машпроект на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Техноюг» заборгованості за Договором у розмірі 134568,00 грн, який набрав законної сили 28.08.2019.

Заборгованість за судовим наказом в сумі 134568,00 грн. відповідачем сплачено 16.08.2019, про що свідчить платіжне доручення №7635 від 16.08.2019.

Згідно приписів ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За приписами ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст.612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У відповідності до ч.ч.1, 2 ст.712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

У відповідності до ст.ст.525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як встановлено господарським судом, відповідачем неналежним чином виконувались зобов`язання щодо своєчасної оплати поставленого товару, внаслідок чого у відповідача, за умовами п. п. 3.1., 3.2, 6.2. Договору існувала заборгованість в сумі 134568,00 грн. з 17.03.2019 по 15.08.2019.

Частиною 1 ст.230 ГК України, встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

У відповідності до ч.1 ст.550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.

Пунктом 3 ч.1 ст.611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч.ч.1, 3 ст.549 ЦК України).

На підставі п.6.2. Договору поставки позивач у позовній заяві просить стягнути з відповідача пеню за період з 17.03.2019 по 18.08.2019 у сумі 20037,69 грн.

У відповіді на відзив позивач зазначає розрахунок пені з 15.02.019 по 15.08.2019 в сумі 23639,00 грн.

Суд з зазначеним розрахунком не погоджується виходячи з того, що сума 134568,00 грн. була сплачена покупцем на рахунок постачальника 16.08.2019 за платіжним дорученням №7635 від 16.08.2019, що не заперечується позивачем.

Згідно п.3.2. Договору датою сплати вважається дата списання грошових коштів з розрахункового рахунку покупця.

Пунктом 6.2 договору сторони погодили, що у випадку прострочення більше, ніж на 30 календарних днів строку оплати товару, покупець сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період прострочки платежу, за кожний день прострочення.

Товар за Специфікацією №6 на загальну суму 153151,20 грн. був поставлений постачальником та прийнятий покупцем згідно видаткової накладної №000004142 від 31.01.2019.

З урахуванням сплаченої 22.12.2019 305 передоплати в сумі 57672,00 грн., решта 70% від суми Специфікації №6 склала 134568,00 грн.

Відповідно до приписів ст. 253 Цивільного кодексу України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язаний його початок.

Відтак, строк оплати 70% вартості товару в сумі 134568,00 грн починається з 01.02.2019 і закінчується 14.02.2019.

Отже, враховуючи положення п. 6.2 Договору, право нарахування пені у постачальника виникає через 30 календарних днів - з 17.03.2019.

Таким чином, суд вважає правомірним нарахування пені за несвоєчасну оплату заборгованості відповідачем за період з 17.03.2019 по 15.08.2019, що за розрахунком суду становить 19657,99 грн.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Інфляційні нарахування це збільшення суми основного боргу в період прострочки виконання відповідачем його грошового зобов`язання з причини девальвації грошової одиниці України протягом місяця і визначається державою як середньомісячний індекс, який розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць; сума, що внесена за період з 1 по 15 число відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо з 16 по 31 число, то розрахунок починається з наступного місяця.

Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

В період прострочки виконання боржником його грошового зобов`язання може мати місце як збільшення суми основного боргу (інфляція), так і зменшення суми основного боргу (дефляція) і для застосування до боржника судом цього виду виключної відповідальності, встановленої законом в зв`язку з неналежним виконанням грошового зобов`язання, необхідні умови існування у боржника простроченого грошового зобов`язання протягом місяця. Причому саме визначена сума боргу повинна не змінюватись протягом місяця. Якщо відповідачем здійснювались часткові оплати боргу, то застосовується відповідальність у вигляді інфляційних тільки до тієї суми боргу, що не була сплачена та існувала певний час протягом місяця.

За своєю правовою природою 3% річних є мірою виключної відповідальності за прострочку виконання грошового зобов`язання у вигляді плати боржника за користування чужими грошовими коштами в період прострочки виконання ним грошового зобов`язання перед кредитором. 3 % річних не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання.

На підставі ч.2 ст.625 ЦК України позивач у позовній заяві просить стягнути з відповідача 3% річних за період з 17.03.2019 по 18.08.2019 у сумі 1714,30 грн та збитки від інфляції за період з квітня по липень 2019 року у сумі 793,95 грн.

У відповіді на відзив позивач фактично змінює позовні вимоги та просить суд стягнути з відповідача інфляційного збільшення в сумі 2005,06 грн за період з березня по липень 2019 року та 3% річних в сумі 2012,92 грн.

Враховуючи вищезазначене, суд вважає правомірним нарахування збитків від інфляції за період з квітня по липень 2019 року, що становить 793,95 грн.

Розрахунок нарахування 3% річних перевірено судом за допомогою Юридичної інформаційно-пошукової системи Законодавство та встановлено, що 3% річних за період з 17.03.2019 по 15.08.2019 складають 1714,30 грн.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги частково, в загальній сумі 22166,24 грн, з яких: 19657,99 грн. -пеня, 1714,30 грн - 3% річних, 793,95 грн. інфляційне збільшення.

Розглянувши клопотання відповідача щодо зменшення розміру штрафних санкцій, враховуючи те, що відповідно до ст.233 ГК України господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати розмір санкцій у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд вважає, що клопотання відповідача задоволенню не підлягає, оскільки нарахування пені передбачено умовами договору, а її розмір не можна вважати надмірним.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при поданні позову було сплачено до Державного бюджету України судовий збір у сумі 1921,0 грн. Розмір позовних вимог при поданні позову складав 22545,94 грн.

Відповідно до приписів ст.129 ГПК України, сплачений позивачем судовий збір підлягає відшкодуванню за рахунок відповідача пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст. ст. 2, 73, 74, 77, 79, 86, 129, 201, 219, 220, 233, 238, 240, 241, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2.Стягнути з Державного підприємства Науково-виробничий комплекс газотурбобудування Зоря-Машпроект (54018, м.Миколаїв, пр-т.Богоявленський, буд.42 А, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Техноюг (65020, м.Одеса, вул.Льва Толстого, буд.30, ; адреса для листування: 65005, м.Одеса, вул.Дальницька, буд.46) 19657,99 грн пені, 1714,30 грн. - 3% річних, 793,95 грн інфляційних втрат та 1888,65 грн судового збору.

3. В решті позову відмовити.

4. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

5. Рішення набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дати складення повного судового рішення.

6. Рішення може бути оскаржене в порядку, визначеному статтею 256 і підпунктом 17.5 Розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України.

Сторони у справі:

позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю Техноюг (65020, м.Одеса, вул.Льва Толстого, буд.30, ; адреса для листування: 65005, м.Одеса, вул.Дальницька, буд.46),

відповідач: Державне підприємство Науково-виробничий комплекс газотурбобудування Зоря-Машпроект (54018, м.Миколаїв, пр-т.Богоявленський, буд.42 А, ).

Повний текст судового рішення складено та підписано 06.12.2019.

Суддя В.О. Ржепецький