ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2019 року м. ОдесаСправа № 915/1278/19
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючого судді: Ярош А.І.

суддів: Діброви Г.І., Принцевської Н.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі Відокремленого підрозділу «Южноукраїнська атомна електрична станція»

на рішення Господарського суду Миколаївської області від 21 серпня 2019 року, суддя Мавродієва М.В., м. Миколаїв, повний текст складено 02.09.2019 року

по справі № 915/1278/19

за позовом Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі Відокремленого підрозділу «Южноукраїнська атомна електрична станція»

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпроавтозапчастини»

про стягнення штрафних санкцій в сумі 38388,82 грн.,

(ухвалене суддею Мавродієвою М.В. 21.08.2019., о 11-56 год. у приміщенні господарського суду Миколаївської області, м. Миколаїв, повний текст складено 02.09.19)

25.04.2019р. Державне підприємство Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі Відокремленого підрозділу «Южноукраїнська атомна електрична станція» звернулось до Господарського суду Миклаївської області з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпроавтозапчастини» штрафні санкції в сумі 38388,82 грн., з яких пеня у розмірі 22 493,83 грн., штраф 7% - 15 894,99 грн.

Позовну заяву мотивовано неналежним виконанням відповідачем умов Договору на постачання товару № 53-123-01-18-04912 від 04.12.2018р.

24.05.2019р. до господарського суду Миколаївської області надійшов відзив на позовну заяву ТОВ «Дніпроавтозапчастини», в якому просив суд у задоволенні позову відмовити в повному обсязі та у разі, якщо Суд дійде висновку про необхідність задоволення позову зменшити розмір неустойки на 90%.

Відзив мотивовано нерівним майновим становищем Позивача та Відповідача, загрозою заподіяння збитків Відповідачу, добросовісністю Відповідача у спірних відносинах, наявністю у Позивача суттєвого грошового боргу перед Відповідачем у розмірі 928 024,92 грн., що існує з лютого 2019р., надання відповідачем позивачу відстрочення оплати поставленого товару по кільком договорам фактично безпроцентний товарний кредит 45 робочих днів з дати ставки, нерівним становищем Позивача та відповідача у договірних відносинах.

Рішенням Господарського суду Миколаївської області від 21.08.2019 року по справі №915/1278/19 позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпроавтозапчастини» на користь Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі Відокремленого підрозділу «Южноукраїнська атомна електрична станція» 6748,15 грн. пені, 4768,50 грн. штрафу та 1921, 0 грн. судового збору.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позовні вимоги обґрунтовані, позивачем правомірно нарахована пеня за період з 11.12.2018 по 02.01.2019.

Однак в системі РгоZorro публікація здійснена позивачем за 6 днів до кінцевої дати поставки, встановленої у Договорі на постачання товару №53-123-01-18-04912 від 04.12.2018 до 10.12.2018, хоча за умовами договору публікація мала бути здійснена за 45 днів до поставки. Поставка хоча із запізненням, але відбулась. Доказів заподіяння позивачу якихось збитків або негативних наслідків не було надано. Договором не передбачені штрафні санкції до позивача у разі несвоєчасної оплати, що ставить сторони у нерівне становище. Крім того, відповідачем вчинялись дії для запобігання збитків шляхом направлення листів з поясненнями причин затримки та проханням відстрочити виконання.

На думку суду, застосування такого правового наслідку, як нарахування пені та штрафу, спрямовано на спонукання сторони, винної у порушенні зобов`язання, до його виконання та дотримання в подальшому, а не є засобом збагачення.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про необхідність зменшити розмір пені та штрафу на 70 %, що, відповідно становитиме: 6748,15 грн пені та 4768,50 грн штрафу 7%.

Не погодившись із вищевказаним рішенням, Державне підприємство Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі Відокремленого підрозділу «Южноукраїнська атомна електрична станція» звернулось до Південно-західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить суд рішення Господарського суду Миколаївської області від 21.08.2019р. по справі № 915/1278/19 скасувати повністю і ухвалити нове рішення, яким стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпроавтозапчастини» на користь Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі ВП «Южно-Українська АЕС» пеню в розмірі 22 493, 83 грн., та штраф 15894,99 грн.

Апеляційну скаргу мотивовано порушення судом першої інстанції норм процесуального права та не повністю з`ясованими обставини що мають значення для справи.

Скаржник зазначає, що обставинами, які мають істотне значення на думку суду першої інстанції, є недобросовісна поведінка Позивача, оскільки Позивач із суттєвим запізненням здійснив публікацію підписаного договору про закупівлю у системі ProZorro, чим штучно скоротив Відповідачу строк на постачання товару.

Такі висновки суду першої інстанції апелянт вважає хибними, оскільки, як не одноразово зазначалося Позивачем, Позивач не мав право здійснювати публікацію укладеного договору у системі ProZorro раніше.

Також, скаржник зазначає, що Судом було не прийнято до уваги, що Відповідач не звертався до Позивача, в порядку передбаченому ст. 23 Закону, з пропозицією внесення змін до тендерної документації щодо встановлення іншого (більшого) строку на постачання товару.

Відповідач не скористався своїм правом передбаченим частиною 2 статті 18 Закону на оскарження умов тендерної документації щодо кінцевого терміну постачання товару, а направив Позивачу в складі своєї тендерної пропозиції лист вих. №1118/58 від 07.11.2018 про згоду з істотними умовами договору, якими зокрема встановлено кінцевий термін постачання товару - 10 грудня 2018 року.

Також, судом першої інстанції було залишено поза увагою те, що у Повідомленні про намір укласти договір Відповідачу, яке було опубліковано Позивачем у системі ProZorro 20 листопада 2018 року, був чітко визначений строк поставки товару - «до 10 грудня 2018 року».

Таким чином, апелянт звертає увагу суду на те, що Відповідач чітко розумів та визнавав кінцеву дату постачання товару - 10 грудня 2018 року, та вже 20 листопада 2018 року отримав інформацію про те, що він визнаний переможцем закупівлі, та з ним буде укладено договір про закупівлю.

Тому, ще за 20 днів до кінця кінцевого строку постачання товару, міг розпочати здійснювати організаційні та інші підготовчі дії для своєчасного постачання товару.

Так, скаржник дійшов висновку , що судом першої інстанції було не вірно зроблено висновок про те. що документально підтвердженою обставиною є факт публікації підписаного договору з суттєвим запізненням, та це нібито, залежало від волі Позивача, який свідомо скористався цим для створення дискримінаційних умов.

Апелянт звертає увагу суду на те, що суд першої інстанції не дав оцінки тому факту, що Відповідач негайно, добровільно не усунув порушення та його наслідки, не сплатив штрафні санкції за договором, а також не зробив цього після надходження претензії ВП ЮУ АЕ.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 07.10.2019 року було відкрито апеляційне провадження по справі №915/1278/19 за апеляційною скаргою Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі Відокремленого підрозділу «Южноукраїнська атомна електрична станція» на рішення Господарського суду Миколаївської області від 21.08.2019р. по справі № 915/1278/19. Вирішено розглянути апеляційну скаргу в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

04.11.2019р. до Південно-західного апеляційного господарського суду надійшов відзив на апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпроавтозапчастини», якому просить суд рішення Господарського суду Миколаївської області від 21.08.2019р. по справі № 915/1278/19 залишити без змін, а апеляційну скаргу Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі ВП «Южно-Українська АЕС» без задоволення.

Відзив мотивовано тим, що судом першої інстанції було обґрунтовано визнано наявність наступних істотних обставин для зменшення неустойки: публікація Позивачем підписаного договору у системі «ProZorro» була здійснена за 6 днів до граничного терміну поставки, хоча договором та тендерною документацією було передбачено строк поставки товару 45 днів від дати публікації договору у системі «ProZorro», внаслідок чого реальний строк поставки суттєво скоротився порівняно з визначеним у договорі та тендерній документації; Відповідач поставив товар самостійно і в повному обсязі, намагався врегулювати з Позивачем продовження строків поставки, шляхом переговорів та листування, а також, Договором між Позивачем та Відповідачем не передбачено штрафних санкцій за прострочення оплати поставленого товару.

Також, ТОВ «Дніпроавтозапчастини», зазначає, що доводи апеляційної скарги Позивача не спростовують законності, обґрунтованості та справедливості рішення суду першої інстанції.

По-перше, на думку Відповідача, Позивач безпідставно стверджує в апеляційній скарзі, що суд зробив висновок про публікацію договору із запізненням через недобросовісність Позивача.

Так, Відповідач зазначає, що Суд першої інстанції спирався на сам факт того, що договір був оприлюднений за 6 днів до граничного терміну поставки, хоча за умовами договору строк поставки - 45 календарних днів з дати публікації договору. Незалежно від причин такої публікації, наслідки у вигляді суттєвого скорочення строку поставки є очевидними і беззаперечними.

По-друге, Відповідач зауважує, що Позивач безпідставно заявив у апеляційній скарзі про недобросовісність Відповідача, який погодився із умовами договору та не звертався під час торгів до Позивача з приводу перегляду його умов.

Так, Відповідач погодився на умови договору під час подання пропозиції, у той час, коли не було підстав передбачати, що для виконання поставки замість обіцяних 45 днів Відповідачу залишаться лише 6.

Позивач не надав доказів того, що Відповідач міг і повинен був це передбачати. Відповідач саме і погодився на умови договору, який передбачав 45-денний строк поставки товару.

Крім того, умовами тендерної документації передбачено саме неможливість зміни умов договору, розробленого позивачем (що до речі суперечить ст.36 ЗУ «Про публічні закупівлі», який передбачає, що договір укладається відповідно до Цивільного і Господарського кодексів України, а останні таку можливість передбачають).

Тобто, за переконанням Відповідача, Позивач завідомо вимагав від учасників або погодитись на ті умови, які нав`язує Позивач, або не брати участь у закупівлі.

На думку Відповідача, Позивач у даному випадку зловживає своїми правами замовника закупівлі. Але щоб взяти участь у закупівлі Відповідач змушений був погодитись із такими умовами.

Отже, Відповідач не мав можливості змінити умови договору, навіть звернувшись про це до Позивача на стадії проведення торгів.

Те, що Позивач безпідставно відмовився продовжувати строк поставки тоді, коли стало очевидним непропорційне скорочення строку поставки порівняно з умовами договору, свідчить, що так само Позивач відмовився б переглядати цю або інші умови договору під час торгів.

Тобто ніякої недобросовісності або антиконкурентних дій Відповідач під час торгів не допускав. Можливо, Позивач вважає антиконкурентними діями те, що Відповідач запропонував найнижчу ціну за якісний товар, але це і є мета торгів - купити дешевше.

По-третє, за переконанням Відповідача, саме Позивач у спірних відносинах діяв недобросовісно.

Відповідно до ст.13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб.

Також частиною 2 ст.193 ГК України встановлено обов`язок учасників господарських відносин враховувати інтереси другої сторони та загальногосподарський інтерес.

Тобто наявність права не передбачає можливості свавільності.

Навпаки, здійснювати своє право слід так, щоб не нашкодити іншим учасникам правовідносин.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів доходить наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено господарським судом, 04.12.2018 позивач підписав договір про закупівлю №53-123-01-18-04912 та оприлюднив його в системі РгоZorro.

Згідно до п.1.3. Договору сторонами визначено, що місцем виконання цього договору є місто Южноукраїнськ.

Загальна вартість товару складає 779998,80 грн з ПДВ (п.2.1. Договору).

У відповідності до п.2.2. Договору, оплата за договором відбувається протягом 45 робочих днів після постачання ТМЦ згідно Специфікації №1 (Додаток №1 до договору) та виконання постачальником умов п.п.3.2., 5.1. цього Договору.

Відповідно до п.3.3. Договору датою постачання є дата отримання товару на складі вантажоодержувача з відміткою в накладній на відвантаження товару.

Згідно п.12.1. Договору договір вступає в силу з моменту підпису обома сторонами, та скріплення печаткою. Дія терміну цього договору починає свій перебіг у момент, визначений у п.12.1. цього договору, та закінчується 31.12.2019 (п.12.2. Договору).

Судом встановлено, що на виконання п.1.1. Договору між сторонами було складено та підписано Специфікацію №1 (Додаток №1 до договору), якою визначено найменування товару, кількість, асортимент та ціну (а.с.16-28).

Відповідно до п.3.1. Договору постачання здійснюється на протязі 45 днів з дати публікації договору в системі РroZorro, але не пізніше 10.12.2018 на умовах: DDP м.Южноукраїнськ, Миколаївська область, Южноукраїнське відділення ВП Складське господарство, або ВП ЮУ АЕС відповідно до Правил Інкотермс-2010, з обов`язковою присутністю представника постачальника, обов`язково в розложеному вигляді.

На виконання умов Договору та Додатку №1 відповідачем було поставлено товар (механічні запасні частини, крім двигунів і частин двигунів) позивачу на загальну суму 779998,80 грн, що підтверджується видатковими накладними:

№ТОВ-002097 від 22.12.2018 на загальну суму 552927,0 грн з відміткою про отримання товару позивачем 03.01.2019;

№ТОВ-000046 від 14.01.2019 на загальну суму 63302,28 грн з відміткою про отримання товару позивачем 14.01.2019;

№ТОВ-000052 від 15.01.2019 на загальну суму 8472,36 грн з відміткою про отримання товару позивачем 15.01.2019;

№ТОВ-000077 від 22.01.2019 на загальну суму 78003,36 грн з відміткою про отримання товару позивачем 22.01.2019;

№ТОВ-000120 від 01.02.2019 на загальну суму 71059,80 грн з відміткою про отримання товару позивачем 01.02.2019;

№ТОВ-000129 від 06.02.2019 на загальну суму 6106,80 грн з відміткою про отримання товару позивачем 06.02.2019;

№ТОВ-000166 від 15.02.2019 на загальну суму 127,20 грн з відміткою про отримання товару позивачем 15.02.2019 (а.с.29-41).

23.01.2019 позивачем направлено на адресу відповідача претензію №32/1092 від 18.01.2019 з вимогою про перерахування штрафних санкцій у розмірі 37468,14 грн на розрахунковий рахунок позивача в строк до 04.02.2019 враховуючи поставку товару із порушенням строку, визначеного у п.3.1 Договору (а.с.43-44). В матеріалах справи містяться докази направлення зазначеної претензії на адресу відповідача (а.с.45).

Вказана претензія залишилася без виконання.

В свою чергу відповідач направив на адресу позивача відповідь №1902/1 від 19.02.2019 на претензію №32/1092 від 18.01.2019, в якій вимоги претензії визнає частково та запропонував позивачу узгодити розмір штрафних санкцій за прострочення поставки по Договору на постачання товару №53-123-01-18-04912 від 04.12.2018 у сумі 18734,07 грн (50% від суми санкцій, яка визначена у претензії). Крім того відповідач зазначив, що дана сума буде негайно перерахована на поточний рахунок позивача після одержання документального підтвердження погодження позивачем цієї суми як граничної суми відповідальності ТОВ Дніпроавтозапчастини.

Оскільки відповідач вимогу щодо перерахування штрафних санкцій у розмірі 37468,14 грн не виконав, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення штрафних санкцій, які станом на день подання позову до суду становили 38388,52 грн.

Відповідно до ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно ст.526 Цивільного кодексу України та ст.193 Господарського кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного та Господарського кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У відповідності до ч.1 ст.546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до ч.2 ст.231 ГК України у разі якщо порушено господарське зобов`язання, в якому хоча б одна сторона є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов`язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов`язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах, зокрема, за порушення строків виконання зобов`язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 611 ЦК України передбачені правові наслідки порушення зобов`язання. Так, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання (ч.1 ст.549 ЦК України).

У відповідності до п.4.1. Договору у разі порушення зобов`язань за договором, а саме за порушення термінів постачання товару, які передбачені даним договором, постачальник зобов`язаний сплатити пеню у розмірі 0,1% від вартості непоставленого товару у зазначений термін за кожний день прострочення. Крім того, у разі прострочення постачання понад 30 календарних днів постачальник зобов`язаний сплатити штраф у розмірі 7% від вартості непоставленого товару.

Відповідно до п.3.1. Договору постачання товару мало здійснюватись на протязі 45 днів з дати публікації договору в системі РroZorro, але не пізніше 10.12.2018.

Судовою колегією встановлено, що поставка товару здійснена відповідачем із простроченням встановленого договором строку - 22.12.2018, 14.01.2019, 15.01.2019, 22.01.2019, 01.02.2019, 06.02.2019, 15.02.2019.

На підставі п.п.3.1, 4.1. Договору позивачем нарахована пеня у сумі 22493,83 грн та 7% штрафу у розмірі 15894,99 грн за порушення відповідачем зобов`язань за договором щодо своєчасної поставки товару. При цьому, датою початку нарахування пені позивачем визначено 11.12.2018; кінцевими датами періоду нарахування пені є дати, що передують даті поставки товару відповідачем.

Судова колегія зазначає, що нарахування пені у розмірі 22 493,83 грн. та штрафу 7% - 15 894,99 грн. є арифметично та методологічно вірним.

Відповідно до ст. 611 ЦК України, в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Норми статей 230 ГК України та 549 ЦК України визначають штрафні санкції як грошову суму, яку зобов`язаний сплатити учасник господарських відносин у разі порушення відповідних зобов`язань.

Проте, вирішуючи питання щодо правомірності зменшення зазначених сум неустойки на 70%, судова колегія доходить наступних висновків.

Відповідно до статті 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій.

При цьому, повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні, не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Право суду зменшувати розмір неустойки передбачене також частиною третьою статті 551 ЦК України.

Аналіз приписів статей 551 ЦК України, 233 ГК України дає підстави для висновку про те, що право суду зменшити заявлені до стягнення суми штрафних санкцій пов`язане з наявністю виняткових обставин, встановлення яких вимагає надання оцінки; господарський суд повинен надати оцінку поданим учасниками справи доказам та обставинам, якими учасники справи обґрунтовують наявність підстав для зменшення штрафних санкцій, так і заперечення інших учасників щодо такого зменшення. Вирішуючи питання про зменшення розміру штрафних санкцій, які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки порівняно з розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є цей випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причин неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків та ін. При цьому обов`язок доведення існування обставин, які можуть бути підставою для зменшення розміру заявленої до стягнення суми пені, покладається на особу, яка заявляє відповідне клопотання.

Відповідно до частини третьої статті 13, частини першої статті 76, частини першої статті 78, частини першої статті 79 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Згідно зі статтею 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Отже, вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи із інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначного прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (у тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

Зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 10.09.2019 зі справи № 904/4685/18).

Судова колегія звертає увагу на те, що договір укладено 04.12.2018 року, в той же день здійснено публікацію в системі Prozorro, та визначено, що постачання товару здійснюється на протязі 45 днів з дати публікації договору, але не пізніше 10.12.2018 року.

Таким чином, відповідач мав всього 6 днів для постачання товару, при тому, що специфікація містить 461 найменування товару та є об`ємною.

Судова колегія також враховує, що за відсутності інформації про підписання договору позивачем, у відповідача були відсутні підстави організовувати поставку товару, оскільки замовник закупівлі може згідно із законодавством відмовитися від укладення договору та поставки товару. Лише підписаний договір є підставою для здійснення поставки товару.

Частиною 2 ст.233 ГК України передбачено, якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Матеріали справи №915/1278/19 не містять доказів, що позивач поніс будь-які збитки внаслідок прострочення доставки товару відповідачем.

Відповідно до правової позиції, викладеної у рішенні Конституційного Суду України № 7-рп/2013 від 11.07.2013, наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку змінює її дійсне правове призначення.

Оскільки неустойка має на меті, в першу чергу, стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не може лягати непомірним тягарем для споживача і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора.

Судовою колегією приймається до уваги той факт, що відповідач виконав зобов`язання за договором та поставив товар позивачу; незначний термін прострочення поставки товару; та враховується, що застосування санкцій не може мати на меті збагачення кредитора.

Доводи апелянта про відсутність порушень строків публікації наведених вище висновків не спростовує; доводи про наявність збитків, які полягають в скороченні кількості перевезень, судовою колегією сприймаються критично, оскільки апелянтом не надано доказів скорочення перевезень, а також не доведено причинного зв`язку скорочень перевезень саме з простроченням поставки відповідачем.

Таким чином, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правомірно взяв до уваги наведені доводи відповідача, вказав про врахування інтересів сторін та дійшов обґрунтованого висновку про зменшення розміру пені та штрафу на 70%, що становить 6748,15 грн пені та 4768,50 грн штрафу 7%.

Колегія суддів зазначає, що чинним законодавством не врегульований розмір (відсоткове співвідношення) можливого зменшення штрафних санкцій. Відповідно, таке питання вирішується господарським судом згідно зі статтею 86 Господарського процесуального кодексу України, тобто за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Виходячи із загальних засад, встановлених у статті 3 Цивільного кодексу України, а саме - справедливості, добросовісності та розумності - слід визнати право судів при винесенні рішення про стягнення неустойки зменшувати його розмір, з урахуванням всіх конкретних обставин справи.

Підсумовуючи вищевикладене, оскільки доводи апеляційної скарги, викладені у апеляційній скарзі, не спростовують висновків суду першої інстанції, судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача 6748,15 грн пені та 4768,50 грн штрафу 7%.

За таких обставин, судова колегія доходить висновку про законність оскаржуваного рішення суду першої інстанції, обґрунтованість, дотримання норм матеріального та процесуального права при його ухваленні, що є підставою для залишення рішення Господарського суду Миколаївської області від 21 серпня 2019 року по справі № 915/1278/19 без змін, а апеляційної скарги Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі Відокремленого підрозділу «Южноукраїнська атомна електрична станція» - без задоволення.

Керуючись статтями ст. ст. 240, 270, п.1 ч.1 ст. 275, 276, 282-285 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі Відокремленого підрозділу «Южноукраїнська атомна електрична станція» залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Миколаївської області від 21 серпня 2019 року по справі № 915/1278/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок касаційного оскарження передбачений статтями 287-288 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя А.І. Ярош

Суддя Г.І. Діброва

Суддя Н.М. Принцевська