ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.11.2019м. ДніпроСправа № 904/4150/19

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Колісника І.І.

розглянув за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін справу

за позовом Приватного акціонерного товариства "Запоріжкокс", м. Запоріжжя

до Акціонерного товариства "Укрзалізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Укрзалізниця", м. Дніпро

про стягнення шкоди, завданої нестачею вантажу, у сумі 974,98 грн.

СУТЬ СПОРУ:

Приватне акціонерне товариство "Запоріжкокс" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом про стягнення з Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" шкоди у сумі 974,98 грн., завданої нестачею вантажу під час його залізничного перевезення.

Судові витрати позивач просить покласти на відповідача.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 05.05.2019 у межах договору поставки № 18/149 від 27.07.2018, укладеного з ПрАТ Донецьксталь - металургійний завод та відповідно до специфікації від 26.04.2019, на адресу Приватного акціонерного товариства "Запоріжкокс" був направлений концентрат вугілля за залізничною накладною №49631435 у вагоні № 53419636. Після прибуття зазначеного вагона на станцію призначення Запоріжжя-Ліве Придніпровської залізниці 09.05.2019 було складено комерційний акт №460005/704, яким зафіксована нестача вугілля у прийнятому до перевезенні вагоні у кількості 850 кг.

Вартість нестачі вантажу, заявлену до стягнення у сумі 974,98 грн., позивач визначив з урахуванням 1% природної втрати ваги та вартості 1 т вантажу у сумі 5 142,28 грн. (без ПДВ), посилаючись при цьому на рахунки ПрАТ Донецьксталь-металургійний завод №19997 від 05.05.2019 та № 19997к від 10.06.2019.

Правовими підставами позову позивач зазначає, серед іншого, статті 110, 113, 114, 129 Статуту залізниць України, статті 526, 924 Цивільного кодексу України.

Провадження у справі відкрито ухвалою господарського суду від 23.09.2019.

Враховуючи приписи частини тринадцятої статті 8, статті 12, частини першої статті 247 Господарського процесуального кодексу України, приймаючи до уваги малозначний характер справи та незначну складність, її розгляд було вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у порядку письмового провадження.

На пропозицію суду надати у визначений строк до 23.10.2019 заяви по суті справи ані відповідач, ані позивач не відреагували.

З огляду на викладене та згідно з частиною четвертою статті 240 Господарського процесуального кодексу України справу розглянуто за наявними у справі матеріалами, а рішення підписано без його проголошення.

За результатом дослідження матеріалів справи, оцінки доказів у їх сукупності господарський суд

ВСТАНОВИВ:

27.07.2018 між Приватним акціонерним товариством "Запоріжкокс" (далі покупець, позивач) та Приватним акціонерним товариством Донецьксталь - металургійний завод (далі - постачальник) укладено договір поставки № 18/149 (далі договір), відповідно до пункту 1.1 якого постачальник зобов`язується передати, а покупець - прийняти та оплатити на умовах цього договору вугільну продукцію.

Згідно зі специфікацією від 26.04.2019 (далі специфікація) до цього договору сторони узгодили поставку концентрата вугілля кам`яного марки К групи К1 0-100 ТОВ «Збагачувальна фабрика «Свято-Варваринська» у кількості 27 360 т (+/-10%) за ціною 5146,85 грн. за тонну (без ПДВ) на загальну суму 168 981 379,20 грн. (з ПДВ).

Оплата зазначеного вугілля здійснена позивачем на підставі рахунків ПрАТ Донецьксталь-металургійний завод № 19997 від 05.05.2019 та № 19997к від 10.06.2019, що підтверджується банківськими виписками за 26.02.2019 (а.с. 17, 18, 22, 26).

05.05.2019 на виконання умов договору та специфікації на адресу позивача зі станції відправлення Удачна Донецької залізниці до станції призначення Запоріжжя-Ліве Придніпровської залізниці за залізничною накладною № 49631435 у вагоні № 53419636 вантажопідйомністю 70,0 т було направлено концентрат вугілля кам`яного марки К групи К1 масою вантажу 69 200 кг, відправник ТОВ Збагачувальна фабрика Свято-Варваринська.

09.05.2019, після прибуття поїзда 3011 на станцію Запоріжжя-Ліве Придніпровської залізниці, вантаж у вагоні № 53419636, що прибув за досильною накладною № 45929353 до основної відправки за залізничною накладною № 49631435 станції Удачна Донецької залізниці, було видано одержувачу зі складанням комерційного акта № 460005/704 від 09.05.2019.

У комерційному акті зафіксовано, що вагон № 53419636 вантажопідйомністю 70 т прибув на станцію призначення 08.05.2019 поїздом № 3011. Вагон у технічному стані справний. На підставі акта загальної форми № 33520 від 08.05.2019 станції Запоріжжя-Ліве Придніпровської залізниці комісією у складі: прийомоздавальник поїздів Дементьєва Г.М., прийомоздавальник заводу Нікуліна ОСОБА_1 .І., слідчий Заводського ВП Щедрін В.В., у присутності заступника начальника станції Тетері О.М. було проведене зважування вагона на справних електронних вагонних вагах вантажоодержувача № 085, повірка - 11.02.2019.

За документом значиться два напіввагони загальною масою вантажу 138500 кг, у вагоні № 53419636 значиться: тара 23 500 кг, нетто 69 200 кг. Фактично виявилось: брутто 91 850 кг, тара з документа 23 500 кг, нетто 68 350 кг, що менше документа на 850 кг. У комерційному відношенні навантаження у вагоні вище рівня бортів на 10 см шапкою. Вантаж маркований катком-ущільнювачем та поперечними смугами, що відповідає перевізному документу. Над 1-ми люками порушене маркування, виїмка довжиною 150 см, шириною 280 см, глибиною 30 см. У технічному відношенні вагон справний, бездверний, люки зачинені, просипання вантажу нема. Відсутній вантаж у вагоні поміститися міг. При повторному зважуванні дані не змінилися.

Позивач вважає, що нестача вантажу у вагоні виникла з вини відповідача, який не забезпечив збереження вантажу під час перевезення, що й стало причиною звернення з позовом до суду.

Предметом доказування у справі є обставини, пов`язані з належним виконанням/невиконанням відповідачем зобов`язань щодо перевезення вантажу.

Відповідно до статті 307 Господарського кодексу України, положення якої кореспондуються з положеннями статті 909 Цивільного кодексу України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало.

Перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини (стаття 924 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частини третьої статті 314 Господарського кодексу України за шкоду, заподіяну при перевезенні вантажу, а саме, у разі втрати або недостачі вантажу, перевізник відповідає в розмірі вартості вантажу, який втрачено або якого не вистачає.

Спірні відносини сторін виникли при перевезенні вантажів залізницею, а тому мають регулюватися також Статутом залізниць України (далі Статут), який затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 457 від 06.04.1998 (із змін. і доп.) та визначає обов`язки, права і відповідальність залізниці, а також підприємств, організацій, установ, які користуються залізничним транспортом.

Згідно зі статтею 110 Статуту залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі згідно з Правилами іншому підприємству.

Статтею 129 Статуту передбачено, що обставини, які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Указані в комерційному акті № 460005/2125 від 20.12.2018 відомості свідчать про незбереження вантажу під час перевезення.

З огляду на викладене та приймаючи до уваги, що вагон з вантажем був прийнятий залізницею до перевезення без зауважень до відправника, вантаж прибув у технічно справному вагоні, враховуючи дані, наведені в комерційному акті щодо порушення маркування вантажу, а також цілісності вантажу, відповідальність за його збереження з часу прийняття до перевезення й до моменту видачі одержувачу покладається на залізницю.

Відповідно до статті 114 Статуту залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу. Зокрема, за втрату чи недостачу - у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі. Недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.

Згідно з пунктом 27 Правил видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 року № 644 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 р. № 862/5083), норма природної втрати ваги для спірного вантажу становить 1% маси вантажу.

Вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу (стаття 115 Статуту).

Вартість нестачі вантажу визначена позивачем у сумі 974,98 грн. з урахуванням нестачі вантажу у кількості 850 кг, природної втрати ваги 1% - 692 кг (69200 х 1% = 692), відповідальної нестачі вантажу 158 кг (850 692 = 158) та вартості 1 тонни вантажу у сумі 5 142,28 грн. без ПДВ.

Перевіркою здійсненого розрахунку порушень не встановлено (158х5142,28/1000 = 812,48 грн. (без ПДВ); 812,48х20% = 162,50 грн. (ПДВ); 812,48+162,50 = 974,98 грн.).

З урахуванням викладеного позовні вимоги є законними й обгрунтованими.

Судовий збір у сумі 1 921,00 грн. покладається на відповідача відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 20, 73 - 79, 86, 91, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Запоріжкокс" до Акціонерного товариства "Укрзалізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Укрзалізниця" про стягнення шкоди у сумі 974,98 грн. задовольнити повністю.

Стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" (ідентифікаційний код 40075815; місцезнаходження: 03680, м. Київ, вул. Тверська, буд. 5) в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" (ідентифікаційний код 40081237; місцезнаходження: 49602, м. Дніпро, пр-т Дмитра Яворницького, буд. 108) на користь Приватного акціонерного товариства "Запоріжкокс" (ідентифікаційний код 00191224; місцезнаходження: 69600, м. Запоріжжя, вул. Діагональна, буд. 4) шкоду, заподіяну нестачею вантажу, у сумі 974,98 грн., судовий збір у сумі 1921,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене протягом 20-ти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 20.11.2019.

Суддя І.І.Колісник