ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" грудня 2019 р.м. ХарківСправа № 922/3569/19

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Лавровой Л.С.

при секретарі судового засідання Пунтус Д.А.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Приватного АТ "Страхова Група "ТАС", м. Київ
до Товариства з додатковою відповідальністю "Міжнародна страхова компанія", м. Харків
про стягнення коштів
за участю представників:

позивача - не з`явився

відповідача - не з`явився

ВСТАНОВИВ:

В листопаді 2019 року Приватне акціонерне товариство "Страхова Група "ТАС" звернулось до господарського суду Харківської області з позовною заявою (вх. №3569/19 від 4 листопада 2019 року) до Товариства з додатковою відповідальністю "Міжнародна страхова компанія" про стягнення суми страхового відшкодування (основного боргу) у розмірі 28522,86 грн., пені у сумі 6.918,94 грн., суми інфляційних витрат - 687,39 грн., 3 % річних - 597,81 грн. всього 36.727,00 грн., а також судових витрат у розмірі 1.921,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що Товариству з додатковою відповідальністю "Міжнародна страхова компанія" була надіслана заява про виплату страхового відшкодування у розмірі 28.522,86 грн. за полісом №АМ/8222834, але відповідач, визнавши зазначену подію страховим випадком відмовилася сплачувати страхове відшкодування . Тому Приватне акціонерне товариство "Страхова Група "ТАС" вимушене звернутися з позовною заявою до суду.

06 листопада 2019 року судом постановлено ухвалу про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі № 922/3569/19, розгляд якої здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи . Відповідачеві, згідно ст. 165 ГПК України, встановлено строк для подання відзиву на позов .

22.11.2019 року через канцелярію господарського суду Харківської області від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просить суд взяти до уваги, що позивачем невірно визначено період прострочення виплати відшкодування в сумі з 11.02.2019 року по 23.10.2019 року. У зв*язку з викладеним, відповідач просив задовольнити позовні вимоги частково та стягнути 28522,86 грн. страхового відшкодування, пеню в розмірі 4405,58 грн., інфляційні втрати - 82.71 грн. та 3 % річних, що становлять 384,46 грн (а.с.60-61).

02.12.2019 р. від позивача надійшла відповідь на відзив (вх. 29177), в якій позивач погоджується з розрахунками відповідача, наведеними у відзиві на позовну заяву. Також, позивачем було заявлено клопотання про розгляд справи без його представника за наявними матеріалами справи.

У судове призначене на 03.12.2019 р. судове засідання сторони своїх представників не направили.

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно перевіривши матеріали справи та надані докази, суд встановив наступне.

06 вересня 2018 року між Приватним акціонерним товариством "Страхової Групи "ТАС" (Страховик) та ОСОБА_1 (Страхувальник) було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту FO-00190270 (а. с. 14-23).

18.12.2018 року у м. Києві, на вул. Берковецькій, 6-Д трапилася дорожньо-транспортна пригода ( ДТП) за участю автомобіля "Lexus LX 450" держ. номер НОМЕР_1 яким керував ОСОБА_1 та автомобіля "ВАЗ", держ. номер НОМЕР_2 . під керуванням ОСОБА_2 .

Постановою Святошинського районного суду міста Києва встановлено вину водія автомобіля "ВАЗ" ОСОБА_2 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Порушення Правил дорожнього руху ОСОБА_2 призвело до пошкодження транспортного засобу "Lexus LX 450" держ. номер НОМЕР_1 , вказаний автомобіль був застрахований Приватним акціонерним товариством "Страхова Група "ТАС" за договором добровільного страхування наземного транспорту FO-00190270.

Відповідно до п. 8.16 Договору, страховий випадок, це передбачена Договором подія, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок Страховика здійснити виплату страхового відшкодування за Договором Страхувальнику або іншій визначеній Договором особі. (а. с.12, т. 1)

Пунктом 8.23 передбачено, що страховим випадком за Договором є настання збитків Страхувальника, що спричинені пошкодженням, знищенням втратою ЗТЗ та/або внаслідок настання страхового ризику, із переліку застрахованих відповідно до обраного Пакету страхування.

Під "Пошкодженням ЗТЗ" розуміється, що витрати на відновлювальний ремонт ЗТЗ не перевищують 70% його дійсної вартості на дату настання страхового випадку ( п. 8.28.1). , а під "Знищенням ЗТЗ" розуміється, що витрати на відновлювальний ремонт ЗТЗ дорівнюють або перевищують 70% його дійсної вартості на дату настання страхового випадку.(п.8.28.2 Договору)

Згідно Постанови Святошинського районного суду м. Києва ун. № 759/245/19 пр. № 3/759/467/19 ОСОБА_2 визнано винуватим у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340,00 грн. ( а.с.30-31).

Внаслідок цієї ДТП відбулось фізичне пошкодження автомобіля ,"Lexus LX 450" держ. номер НОМЕР_1 яким керував ОСОБА_1 про що свідчить Акт огляду колісного транспортного засобу (дефектна відомість) з фотододатками (а.с.36-40).

Вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля ,"Lexus LX 450" держ. номер НОМЕР_1 , згідно рахунку № ВИР0012188 від 24.12.2018 та ремонтної калькуляції № 329 від 24.12.2018 складає 41.995,10 грн.(а. с. 32-35).

Відповідно до страхового акту № 3275Р/29/2019 від 31.01.2019 та згідно умов Договору добровільного страхування наземного транспорту № FO-00190270 від 06.09.2018 р. в розмірі 41.995,10 грн. Зазначена сума, відповідно до платіжного доручення № 5098 від 01 лютого 2019 року, була перерахована Приватним акціонерним товариством "Страхова Група "ТАС", згідно заяви страхувальника, на рахунок "Карат Мотор ТзОВ" (а.с.43).

Цивільна відповідальність ОСОБА_2 , як водія автомобіля "ВАЗ 21043", держ. номер НОМЕР_2 , була застрахована в ТДВ "Міжнародна страхова компанія" (Відповідач) за Полісом № АМ8222834 (а.с.49).

05 лютого 2019 року Приватне акціонерне товариство "Страхова Група "ТАС" надіслало на адресу Товариства з додатковою відповідальністю "Міжнародна страхова компанія" заяву про виплату страхового відшкодування у розмірі 41.995,10 грн. (вих. №Г0401/764), 25 лютого 2019 року (вих. №Г0401/1260) було надіслано доповнення до заяви на виплату до страхового відшкодування (а.с.44-47).

Згідно ч.2 ст. 36 Закону України "Про обов*язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів : "Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування , за наявності документів, зазначених у ст. 35 цього Закону , повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніше як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов*язаний : у разі визнання ним вимог заявника обгрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Протягом трьох робочих днів з дня прийняття відповідного рішення страховик ( МТСБУ) зобов*язаний направити заявнику письмове повідомлення про прийняте рішення."

Так, 03 квітня 2019 р. на адресу позивача надійшов лист-відповідь , згідно якого ТДВ"МСК" визнає зазначену подію страховим випадком та зобов*язується сплатити страхове відшкодування у розмірі 28.522,86 грн. на реквізити АТ" СГ"ТАС" (приватне). Однак, станом на 23.10.2019 вищевказана заява, як стверджує позивач в позові , не задоволена, страхове відшкодування не виплачене. ( а.с.48).

Також, позивач наголошує на тому, що відповідно до ст. 27 Закону України "Про страхування", до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

На підставі вищевикладеного, позивач зазначає, що після виплати страхового відшкодування у ПАТ "СГ "ТАС" (приватне) виникло право вимоги до ТДВ "Міжнародна страхова компанія" відшкодування завданої шкоди (в порядку регресу) в розмірі 28522,86 грн.

У відповідності до п. 36.2. Закону України " Про обов*язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних ТЗ" Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, Суд виходить з наступного.

Частиною 1 статті 16 Закону України "Про страхування" визначено, що договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Дана норма кореспондується з положеннями ст. 979 ЦК України, якою визначено, що за договором страхування страховик зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону України "Про страхування" страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Статтею 9 Закону України "Про страхування" передбачено, що страховою виплатою є грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. Розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник.

У частині 1 статті 25 Закону України "Про страхування" визначено, що здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

У справі, що розглядається, спір виник між двома страховими компаніями щодо відшкодування витрат, понесених у зв`язку із виплатою коштів за договором добровільного страхування наземного транспорту.

Згідно зі ст. 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою у випадках, встановлених законом.

Таким законом, зокрема, є норми ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України "Про страхування", відповідно до яких до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Тобто у таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Отже, страховик виступає замість потерпілого у деліктному зобов`язанні.

Таким чином, страхувальник, який зазнав майнової шкоди в деліктному правовідношенні, набув право вимоги відшкодування до заподіювача. У зв`язку з виплатою страхового відшкодування до страховика перейшло право вимоги (права кредитора, яким у деліктному зобов`язанні є потерпілий) до заподіювача у межах фактичних витрат.

Правовідносини, що виникли між сторонами у даній справі є суброгацією.

Як уже зазначено судом, грошові кошти в розмірі 41995,10 грн. були перераховані Приватним акціонерним товариством "Страхова Група "ТАС", згідно заяви страхувальника, на рахунок ТОВ" Карат Мотор" відповідно до рахунка на оплату № ВИР0012188 від 24.12.2018 року ( а.с.32).

З матеріалів справи вбачається, що Приватне акціонерне товариство "Страхова Група "ТАС" реалізувало своє право кредитора шляхом пред`явлення вимоги до Товариства з додатковою відповідальністю "Міжнародна страхова компанія" про виплату страхового відшкодування, оскільки за договором страхування відповідальності (Закон України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів") останнє надало згоду на прийняття обов`язку сторони боржника у деліктному зобов`язанні, якщо воно виникне.

Згідно з ч. 2 ст. 999 ЦК України до відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. Водночас, як передбачено приписами ч. 3 ст. 985 ЦК України, особливості укладення договору страхування на користь третьої особи встановлюються законом.

Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, ЦК України, Законом України "Про страхування", Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них.

За змістом п. 2.1 ст. 2 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону.

За загальним правилом, згідно з положеннями ст. 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Однак, спеціальні норми Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" обмежують розмір шкоди (збитків), яка підлягає відшкодуванню страховиком особи, яка завдала цю шкоду, і яка застрахувала свою цивільну відповідальність, зокрема: межами ліміту відповідальності (п. 22.1 ст. 22); вартістю відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством (ст. 29); відповідно до п. 32.4, 32.7 ст. 32 страховик або МТСБУ не відшкодовує шкоду, заподіяну майну, яке знаходилося у забезпеченому транспортному засобі, який спричинив ДТП; шкоду, пов`язану із втратою товарного вигляду транспортного засобу; згідно з п. 12.1 ст. 12 страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Положеннями ст. 29 цього Закону передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Отже, виконання обов`язку з відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", покладено на страховика (винної особи) у межах, встановлених цим Законом та договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Разом з тим, порядок відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність встановлено ст. 1194 ЦК України, за змістом якої особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Таким чином, відповідач як страховик відповідальності винної у ДТП особи на підставі спеціальної норми ст. 19 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" здійснює відшкодування витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, а різницю між реальними збитками і відновлювальним ремонтом пошкодженого транспортного засобу з урахуванням зносу на підставі ст. 1194 ЦК України відшкодовує особа, яка завдала збитків (аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 22.03.2017 року у справі № 910/3650/16 та у справі № 910/32969/15).

Крім того, згідно з абц. 2 п. 36.2 ст. 36 Закону "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника) сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту.

За наведених обставин у відповідача у зв`язку з настанням страхового випадку (ДТП) виник обов`язок відшкодувати позивачу шкоду в межах ліміту його відповідальності за страховим випадком і в межах суми фактичних затрат, право на вимогу якої перейшло до позивача у зв`язку з виплатою страхового відшкодування.

Статтею 76 ГПК України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Статтею 78 ГПК України визначено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що страховий акт №3275Р/29/2019 від 31.01.2019 року та платіжне доручення № від 01.02.2019 року є достатніми доказами фактично здійснених позивачем витрат по виплаті страхового відшкодування, які виникли внаслідок ДТП.

За положеннями ч. 1 ст. 75 ГПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, можуть бути зазначені в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

З огляду на викладене, суд приймає заперечення Товариства з додатковою відповідальністю "Міжнародна страхова компанія" щодо неправильного визначення періоду прострочення виплати відшкодування з 11.02.2019 по 23.10.2019 року та визнання позивачем у відповіді на відзив періоду прострочення (з 13.05.2019 р. по 23.10.2019 р.) і розміру перерахованих відповідачем за зазначений період інфляційних втрат, відсотків річних та пені.

З огляду на встановлені обставини, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Вирішуючи питання розподілу судового збору, суд керується частиною першою статті 129 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підставі, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Таким чином, судовий збір покладається на Товариство з додатковою відповідальністю "Міжнародна страхова компанія" пропорційно до суми задоволених позовних вимог та підлягає стягненню на користь позивача у розмірі 1746,75 грн.

З огляду на наведене та керуючись ст. ст. 124, 129 Конституції України, ст.ст. 1, 13, 73-80, 86, 123, 129, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Страхова Група "ТАС" до Товариства з додатковою відповідальністю "Міжнародна страхова компанія" задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю "Міжнародна страхова компанія" (місцезнаходження: 61023, місто Харків, вулиця Мироносицька, будинок 99 А-3; ) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова Група "ТАС" (місцезнаходження: 03062, місто Київ, проспект Перемоги, будинок 65; ) суму страхового відшкодування в розмірі 28522,86 грн., пеню - 4405,58 грн., три відсотки річних - 384,46 грн., інфляційні втрати - 82,71 грн. та 1746,75 грн. судового збору.

В решті позову відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 256 ГПК України та п. 17.5 Перехідних положень ГПК України.

Суддя Л.С. Лаврова