ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

про зупинення провадження у справі

09 грудня 2019 року Справа № 915/1343/17
м.Одеса

Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: М.А. Мишкіної

суддів Л.О. Будішевської, Л.В. Лавриненко

(склад судової колегії змінений відповідно до розпорядження керівника апарату суду щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судової справи №712 від 04.11.2019р. та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.11.2019р.)

секретар судового засідання Кияшко Р.О.

за участю представників учасників справи:

від прокуратури - Коломійчук І.О. - прокурор відділу прокуратури Одеської області;

від ПП "Сузір`я стрільця" - Білецький О.П. - за ордером, Виноградський М.П. - в.о. директора;

від Управління державного архітектурно-будівельного контролю Миколаївської міської ради - не з`явився.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні питання про зупинення апеляційного провадження у справі при розгляді апеляційної скарги першого заступника прокурора Миколаївської області в інтересах держави в особі Управління державного архітектурно-будівельного контролю Миколаївської міської ради

на рішення господарського суду Миколаївської області 22 грудня 2018 року

у справі №915/1343/17

за позовом Приватного підприємства "Сузір`я стрільця"

до Управління державного архітектурно-будівельного контролю Миколаївської міської ради

про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно

В С Т А Н О В И В:

12.12.2017р. Приватне підприємство «Сузір`я стрільця» (надалі - позивач, ПП «Сузір`я стрільця») звернулось до господарського суду Миколаївської області з позовом до Управління державного архітектурно-будівельного контролю Миколаївської міської ради (надалі - відповідач, Управління ДАБІ Миколаївської міськради, Управління), в якому просило суд визнати за ним право власності на самочинно збудоване нерухоме майно - адміністративну будівлю, позначену на технічному паспорті, виготовленому 24.05.2017р. КП «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» по літ.А-1-3 загальною площею 1000,8кв.м., основна 552,7кв.м., що розташована на земельній ділянці площею 1619кв.м. (кадастровий номер :08:015:0001), що знаходиться в м.Миколаєві по вул. 1 Воєнна (раніше - Акіма), 5 у м. Миколаєві.

Рішенням господарського суду Миколаївської області від 22.12.2018р. (суддя А.П.Алексєєв) позов задоволено - визнано за ПП «Сузір`я Стрільця» право власності на самочинно збудоване нерухоме майно - адміністративну будівлю позначену на технічному паспорті, який виготовлений 24.05.2017 року КП «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» по літ. А-1-3: загальною площею 1000,8 кв.м, основна - 552,7 кв.м, яка розташована на земельній ділянці площею 1619 кв.м із кадастровим номером :08:015:0001 за адресою: м. Миколаїв, вул. 1 Воєнна (Акіма), 5.

Не погодившись із прийнятим рішенням, перший заступник прокурора Миколаївської області в інтересах держави в особі Управління державного архітектурно-будівельного контролю Миколаївської міської ради подав до Південно-західного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу, в якій просить рішення господарського суду Миколаївської області від 22.12.2018р. скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги прокурор зазначив, що вказане судове рішення ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального та порушенням норм процесуального права, зокрема, ст. 6 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», ст. 1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», ст.ст. 2, 236, 237 ГПК України. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 376 ЦК України особа, яка здійснила самочинне будівництво, не набуває права власності на нього, оскільки будівництво було здійснене без дотримання передбаченого законом порядку його здійснення і не може бути законною підставою для виникнення права власності на такий об`єкт. Вирішуючи юридичну долю спірного майна та визнаючи право власності на це майно за позивачем, суд першої інстанції приписів ч.ч. 3, 5 ст. 376 ЦК України не врахував, що унеможливлює висновок про підставність задоволення позову.Поза увагою суду залишилися повноваження Управління, що призвело до неправильного висновку про можливість задоволення позовних вимог ПП «Сузір`я стрільця» за рахунок обраного ним відповідача. Відповідно до Положення про Управління державного архітектурно-будівельного контролю Миколаївської міської ради, затвердженого рішенням міської ради №19/10 від 25.04.2017р., завданнями управління Управління є здійснення відповідно до законодавства України державного архітектурно-будівельного контролю, виконання дозвільних та реєстраційних функцій у сфері містобудівної діяльності. Отже повноваження Управління в частині самочинно збудованого нерухомого майна обмежуються державним контролем за законністю такого будівництва, видачею дозвільних документів на будівництво та реєстрацією декларацій про готовність об`єкта в експлуатацію. Визначений ПП «Сузір`я стрільця» у цій справі відповідач неспроможний відновити порушені права позивача, а тому є неналежним. Межі наданих Управлінню повноважень виключають можливість задоволення позовної заяви ПП «Сузір`я стрільця» про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно за рахунок обраного відповідача. Крім того, за подання позовної заяви позивачем сплачено судовий збір у розмірі 14951,88грн. та у випадку набрання оскаржуваним судовим рішенням законної сили ці кошти підлягатимуть стягненню з визначеного ПП «Сузір`я стрільця» відповідача -Управління, за рахунок якого у цій справі взагалі не можна задовольняти позовні вимоги, що призведе до втрат місцевого бюджету.

Управлінням не подано апеляційну скаргу на рішення суду від 22.12.2018р., з огляду на що вбачається неналежність виконання органом виконавчої влади своїх повноважень, а відтак наявність підстав для представництва прокурором інтересів держави шляхом подання апеляційної скарги на рішення господарського суду від 22.12.2018р.

25.03.2019р. ПП «Сузір`я стрільця» подало суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу, в якому просило залишити оскаржуване рішення без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення. У відзиві, зокрема, зазначено, що суд першої інстанції правильно, та відповідно до норм матеріального права визначив, що позивач під час будівництва та реконструкції нежитлового об`єкту мав на праві власності земельну ділянку, а тому й мало право на цю реконструкцію; використовувало земельну ділянку за її цільовим призначенням, про що вказано в договорі купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченим приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу. В даному випадку норми матеріального права, а саме ст. ст. 375, 376 ЦК України прокурором проаналізовані неправильно, та як наслідок не мають правового підґрунтя. Судом першої інстанції саме визнано право власності на самочинно збудоване нерухоме майно відповідно до п. 5 ст. 376 ЦК України, а не зобов`язано визнати право власності Управління Державного архітектурно-будівельного контролю Миколаївської міської ради, що підтверджує обрання останнього в якості учасника в суді першої інстанції було правильним та відповідає чинному законодавству.

Участь прокуратури у цій справі є безпідставною, необґрунтованою, оскільки інтереси держави жодним чином не порушені, а ПП «Сузір`я стрільця» відповідно до норм чинного законодавства реалізовувало своє право власності, відповідно, рішення суду першої інстанції було ухвалене відповідно до норм матеріального та процесуального права.

Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 23.04.2019р. (головуючий суддя В.В. Бєляновський, судді К.В. Богатир, Л.В. Поліщук) апеляційну скаргу задоволено; рішення господарського суду Миколаївської області від 22.12.2018р. у справі №915/1343/17 скасовано; у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Верховного суду від 14.08.2019р. постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 23.04.2019р. скасовано; справу №915/1343/17 передано на новий апеляційний розгляд до суду апеляційної інстанції.

24.09.2019р. матеріали справи №915/1343/17 надійшли до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до Витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.09.2019р., справа №915/1343/17 розподілена на розгляд колегії суддів - головуючий суддя М.А.Мишкіна, судді Л.О. Будішевська, І.Г. Філінюк.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 26.09.2019р. прийнято справу №915/1343/17 до провадження у складі суду: головуючий суддя М.А.Мишкіна, судді: Л.О. Будішевська, І.Г. Філінюк та призначено справу до розгляду на 21.10.2019р.

30.09.2019р. до суду поштою надійшли письмові пояснення заступника прокурора Миколаївської області, в яких прокурор зазначив, що суд першої інстанції при ухваленні рішення про визнання права власності ПП«СУЗІР`Я СТРІЛЬЦЯ» на самочинно збудоване майно, без дотримання встановленого державою порядку будівництва, всупереч вимог законодавства, фактично перебрав на себе невластиві йому функції дозвільного органу.

З приводу наявності у прокурора повноважень на подачу апеляційної скарги в інтересах держави в особі Управління державного архітектурно- будівельного контролю Миколаївської міської ради прокурор, з посилання на ст 131-1 Конституції України, ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» зазначає, що з ухвали Південно-західного апеляційного суду від 10.04.2019р. вбачається, що апеляційну скаргу управління ДАБК ММР, яку, до речі, подано вже після апеляційної скарги прокурора, повернуто скаржнику. Прокурором доведена неналежність виконання органом виконавчої влади своїх повноважень, а відтак наявність підстав для представництва прокурором інтересів держави шляхом подання апеляційної скарги на рішення господарського суду від 22.12.2018.

У судовому засіданні 21.10.2019р. оголошувалась перерва до 05.11.2019р.

21.10.2019р. ПП « Сузір`я Стрільця» подало суду апеляційної інстанції заяву, яка фактично є доповненням до відзиву на апеляційну скаргу. У заяві, зокрема, зазначено , що в частині обгрунтування наявності у прокурора повноважень на подачу апеляційної скарги Верховний Суд у постанові від 14.08.2019р. у даній справі не погодився із висновками суду апеляційної інстанції, оскільки такий висновок зроблений апеляційним судом без дослідження всіх доказів у справі, зокрема наявності в матеріалах справи апеляційної скарги Управління, що крім іншого, вказаного позивачем в касаційній скарзі, свідчить про відсутність цих повноважень.

У зв`язку із перебуванням судді І.Г.Філінюка з 28.10.2019р. по 22.11.2019р. у відпустці, розпорядженням керівника апарату суду №712 від 04.11.2019р. призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №915/1343/17.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.11.2019р. визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя - М.А.Мишкіна, судді: Л.О.Будішевська, Л.В. Лавриненко.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 04.11.2019р. прийнято справу №915/1343/17 до провадження у зміненому складі суду: головуючий суддя М.А.Мишкіна, судді: Л.О.Будішевська, Л.В. Лавриненко.

В ході розгляду справи постало питання щодо наявності підстав для зупинення апеляційного провадження у справі №915/1343/17 до закінчення перегляду в касаційному порядку справи №912/2385/18 Великою Палатою Верховного Суду.

Ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 07.11.2019 прийнято до розгляду справу №912/2385/18 за касаційною скаргою заступника прокурора Дніпропетровської області на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 21 травня 2019 року. Призначено справу до розгляду Великою Палатою Верховного Суду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням її учасників на 24 березня 2020 року об 11 годині у приміщенні Верховного Суду.

В судовому засіданні 09.12.2019р. представники ПП "Сузір`я стрільця" та прокурор заперечували проти зупинення апеляційного провадження.

Представник Управління державного архітектурно-будівельного контролю Миколаївської міської ради в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи Управління повідомлялося належним чином. Відповідно до роздруківки з сервісу відстеження пересилання поштових відправлень на офіційному веб-сайті АТ «Укрпошта» ухвалу про призначення судового засідання в по справі №915/1343/17 Управлінням отримано 04.12.2019р.

Розглянувши питання про зупинення провадження, колегія суддів дійшла наступного.

Апеляційне провадження у справі №915/1343/17 порушене за апеляційною скаргою першого заступника прокурора Миколаївської області в інтересах держави в особі Управління державного архітектурно-будівельного контролю Миколаївської міської ради, при цьому представництво прокурора в суді ініційовано саме на стадії апеляційного розгляду справи.

Вимоги прокурора щодо наявності підстав для представництва інтересів держави в суді засновані на правових нормах п.3 ч.1 ст 131-1 Конституції України, ч. 3 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру".

Статтею 23 Закону України «Про прокуратуру» закріплено умови представництва прокуратурою інтересів громадянина або держави в суді, у тому числі підстави такого представництва.

Як вбачається з Єдиного державного реєстру судових рішень, висновки колегії суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду щодо необхідності передачі справи №912/2385/18 на розгляд Великої Палати Верховного Суду обґрунтовані тим, що за нормами статей 19, 131-1 Конституції України, статей 53, 174 ГПК України, статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», рішеннями Конституційного Суду України від 01 квітня 2008 року № 4-рп/2008, від 20 грудня 2017 року № 2-р/2017, від 05 червня 2019 року № 4-р(II)/2019, від 20 червня 2019 року № 6-р/2019, виключну правову проблему щодо підстав здійснення представництва інтересів держави в суді прокурором, яка має значення для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовної практики, становить питання: чи зобов`язаний прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі, окрім обґрунтування сутності порушень інтересів держави та необхідності їх захисту, обґрунтовувати також визначені законом підстави для звернення до суду прокурора шляхом: - додання до позовної заяви суду доказів, які підтверджують, що захист законних інтересів держави не здійснюється, зокрема доказів здійснення передбачених законом дій щодо порушення прокурором відповідного провадження у разі встановлення ознак адміністративного чи кримінального правопорушення прокурором; - обґрунтування та доведення суду причин, через які захист законних інтересів держави не здійснює або неналежним чином здійснює суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження (чи достатньо у такому разі самого лише посилання в позовній заяві прокурора на те, що уповноважений орган не здійснює або неналежним чином здійснює відповідні повноваження для прийняття позову прокурора до розгляду.

У контексті зазначених питань колегія суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду посилається на правовий висновок, викладений у постанові колегії суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 07 грудня 2018 року у справі № 924/1256/17 про те, що з метою підтвердження судом підстав для представництва прокурором інтересів, прокурор повинен навести (а суд перевірити) причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом. Колегія суддів зазначає, що цей висновок Велика Палата Верховного Суду конкретизувала у постанові від 26 червня 2019 року у справі № 587/430/16-ц стосовно відсутності необхідності підтвердження прокурором відсутності органу, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах, але зауважує, що у справі, що переглядається, на відміну від справи № 587/430/16-ц, розглядається питання наявності підстав для представництва інтересів держави прокурором у суді у випадку, якщо захист законних інтересів держави не здійснює або неналежним чином здійснює суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження з такого захисту.

Також касаційним господарським поставлено питання щодо наслідків, якщо судом після відкриття провадження у справі за результатами розгляду справи буде встановлено відсутність підстав для представництва інтересів держави в суді (прокурор не обґрунтовував, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, недотримання прокурором процедури, що передбачена абзацами третім і четвертим частини четвертої статті 23 Закону України "Про прокуратуру").

Ухвалою від 07.11.2019р. Велика Палата Верховного Суду прийняла до розгляду справу №912/2385/18 та призначила її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням її учасників на 24.03.2020р.

Велика Палата Верховного Суду погодилась з висновками колегії суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду про наявність виключної правової проблеми, необхідність забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики у питаннях щодо здійснення представництва інтересів держави в суді прокурором. Відсутність єдиної правозастосовчої практики у питаннях механізму реалізації прокурором права подавати позови до суду в інтересах держави може становити порушення принципу юридичної визначеності, який є складовою конституційного принципу верховенства права, що вимагає чіткості, зрозумілості й однозначності правових норм, зокрема їх передбачуваності (прогнозованості) та стабільності.

Відповідно до ч.4 ст.236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до ч.2 ст. 315 ГПК України у постанові палати, об`єднаної палати, Великої Палати Верховного Суду має міститися висновок про те, як саме повинна застосовуватися норма права, із застосуванням якої не погодилася колегія суддів, палата, об`єднана палата, що передала справу на розгляд палати, об`єднаної палати, Великої Палати.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла до висновку, що при касаційному розгляді справи №912/2385/18 Великою Палатою Верхового Суду вирішується виключна правова проблема стосовно необхідності доведення (підтвердження) прокурором підстав представництва інтересів держави в суді та процесуальних наслідків у разі встановлення відсутності підстав для такого представництва, за результатами чого будуть сформовані висновки Великої Палати Верховного Суду щодо застосування норм ст. 23 ЗУ «Про прокуратуру» та положень ГПК України (в частині процесуального аспекта результатів вирішення справ при відсутності підстав для представництва прокурора інтересів держави в суді).

Процесуальна позиція позивача у розглядуваній справі поряд із обґрунтуванням матеріально-правових підстав для задоволення його позову і законності позитивного для нього рішення включає також і заперечення підстав представництва прокурором інтересів держави в господарському суді при розгляді даної справи, при цьому таким аргументам сторони спору відповідно до п.п. «в» п.3 ч.1 ст. 282 ГПК України має бути надана оцінка (прийняття чи відхилення) апеляційним господарським судом в його постанові.

Згідно із п.7 ч.1 та ч.3 ст.228 ГПК України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку, зокрема при перегляді судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду. З питань, зазначених у цій статті, суд постановляє ухвалу.

Оскільки як у справі №912/2385/18, так і у справі №915/1343/19 правовідносини щодо представництва прокурором інтересів держави є подібними, судова колегія вважає за необхідне зупинити провадження у справі №915/1343/19 до закінчення перегляду справи № 912/2385/18 Великою Палатою Верховного Суду з власної ініціативи на підставі п.7 ч.1 ст. 228, п.11 ч.1 ст. 229 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 232, 233, 234- 236, 240, 270, ст.228 п.7 ч.1, 229 ч.1 п.11, 281, 286, 287 ГПК України, колегія суддів -

ухвалила:

Зупинити апеляційне провадження у справі №915/1343/17 до закінчення перегляду в касаційному порядку справи №912/2385/18 Великою Палатою Верховного Суду.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення згідно ст.235 ГПК України.

Згідно ст.286, п.3 ч.1 ст.287 ГПК України судом касаційної інстанції у господарських справах є Верховний Суд. Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати касаційну скаргу на: ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову, щодо зустрічного забезпечення, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову у роз`ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.

Згідно ч.1 ст.288 ГПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали складено 11 грудня 2019 року

Головуючий суддя М.А. Мишкіна

Суддя Л.О. Будішевська

Суддя Л.В. Лавриненко