ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
03.12.2019р. Справа № 914/953/19
Суддя Мороз Н. В.,
розглянувши заяву: Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Приватні Інвестиції", м. Київ
про ухвалення додаткового рішення
у справі № 914/953/19
за позовом: Малого приватного підприємства Виробничо-комерційна фірма "Гелікон", м. Львів
до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Приватні Інвестиції", м. Київ
про скасування рішень про державну реєстрацію права власності та записів про право власності
В провадженні Господарського суду Львівської області перебувала справа № 914/953/19 за позовом Малого приватного підприємства Виробничо-комерційна фірма "Гелікон" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Приватні Інвестиції" про скасування рішень про державну реєстрацію права власності та записів про право власності.
Рішенням Господарського суду Львівської області від 19.11.2019 у справі № 914/953/19 в позові відмовлено повністю.

В судовому засіданні 10.10.2019 представник відповідача, в порядку абз. 2 ч. 8 ст. 129 ГПК України, зробив заяву про намір подати докази на підтвердження розміру судових витрат на професійно-правничу допомогу.

26.11.2019 на адресу господарського суду від ТзОВ "Фінансова компанія "Приватні Інвестиції" надійшла заява про ухвалення додаткового рішення у справі № 914/953/19 про стягнення з Малого приватного підприємства Виробничо-комерційна фірма "Гелікон" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Приватні інвестиції" 59 285, 43 грн. витрат на професійну правничу допомогу, які були понесені відповідачем у зв`язку із розглядом справи. До складу вказаних витрат заявником віднесено гонорар за надану правничу допомогу у розмірі 40 000, 00 грн та витрати понесені у зв`язку із наданням правничої допомоги на суму 19 285, 43 грн. Згідно заяви представник відповідача просив судове засідання із розгляду цієї заяви проводити в режимі відеоконференції з Господарським судом Київської області, або Північним апеляційним господарським судом, або Окружним адміністративним судом м. Києва.

Від представника позивача - Малого приватного підприємства Виробничо-комерційна фірма "Гелікон" 29.11.2019 через канцелярію суду надійшло клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги. Згідно вказаного клопотання представник позивача заперечив щодо розміру заявлених відповідачем витрат на правничу допомогу, зазначивши, що такі не підтверджені належними доказами, а саме, заявником не подано доказів фактичного понесення таких витрат відповідачем. Відтак, позивач вважає, що заявлені відповідачем витрати на професійну правову допомогу є необґрунтованими та документально не підтвердженими, тому просить суд зменшити їхній розмір до нуля гривень.

Відповідно до ч. 3 та ч. 4 ст. 244 ГПК України, суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Враховуючи зазначене та те, що позивач висловив свою позицію щодо заяви у поданому до суду клопотанні про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, суд не вбачає необхідності у призначенні судового засідання для розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення та його проведенні в режимі відеоконференції. Суд вважає за можливе розглянути вказану заяву за наявними в матеріалах справи доказами.

Розглянувши заяву відповідача про ухвалення додаткового рішення щодо відшкодування понесених витрат на оплату професійної правничої допомоги суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 59 Конституції України, кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно з ч. 3 ст. 2 ГПК України, однією із основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Стаття 123 ГПК України встановлює, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (ч. 1 ст. 126 ГПК України).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі відмови в позові покладаються на позивача (п.2.ч. 4 ст. 129 ГПК України).

Згідно ч. 2 ст. 126 ГПК України, за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно ч. 3 ст. 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

На виконання зазначеної норми, відповідач 22.11.2019 надіслав на адресу господарського суду засобами поштового зв`язку заяву про ухвалення додаткового рішення разом із долученими доказами витрат на правову допомогу, які він повинен сплатити у зв`язку із розглядом даної справи (доказом надіслання є штемпель відділення поштового зв`язку на поштовому конверті в якому надійшла відповідна заява з документами).

Відповідач на підтвердження його витрат на правову допомогу, пов`язаних із розглядом цієї справи, подав договір про надання правової допомоги від 01.11.2018 № 07/2018 та додаток до договору від 31.05.2019, укладені між Адвокатським об`єднанням «Смарт Лекс» та ТзОВ «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» (за договором - клієнт).

За умовами п. 1.1. вказаного договору, адвокатське об`єднання зобов`язується за плату надати клієнту (іншим особам, в інтересах яких діє клієнт) правову допомогу в порядку та умовах, визначених цим договором. Перелік справ (заборгованостей), відносно яких адвокатське об`єднання надає клієнту (іншим особам, в інтересах яких діє клієнт) правову допомогу за цим договором, визначається в додатках до цього договору (або актах приймання-передання реєстру боржників), які підписуються сторонами (п. 2.3 договору).

Так, згідно укладеного сторонами додатку від 31.05.2019 передбачено, що відповідно до п. 2.3. договору сторони визначили, що адвокатське об`єднання зобов`язується надавати клієнту правову допомогу у справі № 914/953/19 за позовом МПП ВКФ «Гелікон» до ТзОВ «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» про скасування рішень державних реєстраторів та записів про право власності на нерухоме майно (п. 1 додатку).

У пункті 2 додатку сторони визначили розмір гонорару за надання правової допомоги з питань, які зазначені в п. 1 додатку, який обчислюється залежно від обсягу наданої правової допомоги на підставі ставок визначених у додатку, зокрема, за представництво інтересів клієнта в суді першої інстанції (підготовка процесуальних та інших документів правового характеру, участь у судових засіданнях тощо) за одну справу (провадження) сторонами погоджено гонорар у розмірі 40 000, 00 грн.

Згідно п. 8 додатку, оплата гонорару та відшкодування фактичних витрат здійснюється на підставі рахунка, який адвокатське об`єднання надає клієнту, протягом п`ятнадцяти календарних днів з дня його отримання клієнтом.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Згідно ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Частиною 4 ст. 126 ГПК України встановлено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 126 ГПК України).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України, заява № 19336/04, п. 269).

Як вбачається з долучених заявником доказів понесення відповідачем витрат на правову допомогу, між відповідачем та Адвокатським об`єднанням «Смарт Лекс» 21.11.2019 було підписано акт приймання-передання наданої правової допомоги до договору про надання правової допомоги від 01.11.2018 № 07/2018. У вказаному акті зазначено перелік правової допомоги наданої клієнту, а саме:

- підготовка відзиву на позовну заяву від 16.06.2019;

- підготовка пояснень від 05.07.2019;

- підготовка заперечень на відповідь на відзив на позовну заяву від 12.07.2019;

- підготовка заяви на виконання вимог ухвали суду від 26.07.2019;

- підготовка клопотання від 23.08.2019;

- участь у судових засіданнях 18.06.2019, 23.07.2019, 13.08.2019, 24.09.2019, 10.10.2019, 17.10.2019 та 19.11.2019. А також в акті визначено суму гонорару за надані послуги в розмірі 40 000, 00 грн.

Представник позивача у своєму клопотанні від 29.11.2019, заперечуючи щодо заявлених відповідачем витрат на правову допомогу зазначив, що заявником вказано лише перелік послуг наданих адвокатським об`єднанням без зазначення вартості кожної з них, що на думку представника позивача не відповідає нормам ч. 3 ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" про те, що гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Також, представник позивача посилається на те, що заявником не подано суду доказів фактичної оплати відповідачем вартості витрат на правову допомогу.

З приводу наведеного суд зазначає, що умовами укладеного між відповідачем та Адвокатським об`єднанням «Смарт Лекс» договору про надання правової допомоги від 01.11.2018 № 07/2018 та додатку до нього від 31.05.2019 визначено гонорар адвоката за представництво інтересів клієнта в суді першої інстанції за одну справу у фіксованому розмірі на суму 40 000, 00 грн, як передбачається ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".

Суд звертає увагу, що відповідно до правової позиції Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду, наведеної у постанові від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 126 цього Кодексу).

Таким чином, виходячи із наведеного, враховуючи співмірність витрат відповідача на правову допомогу із складністю справи, наданими адвокатським об`єднанням послугами, часом, витраченим на надання послуг (в тому числі представництво інтересів відповідача в суді у семи судових засіданнях), суд вважає підставними до відшкодування відповідачу за рахунок позивача витрати на оплату професійної правничої допомоги в розмірі 40 000, 00 грн.

Щодо витрат пов`язаних із наданням правової допомоги на суму 19 285, 43 грн, про відшкодування яких заявляє відповідач, суд зазначає таке.

Згідно п. 2 ч. 2 ст. 126 ГПК України передбачено, що розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

У пункті 5 додатку до договору про надання правової допомоги від 01.11.2018 № 07/2018 сторони узгодили, що фактичні витрати на відрядження для участі у судовому засіданні суду, який знаходиться поза адміністративно-територіальними межами м. Києва, визначаються сторонами обґрунтованими та доцільними з урахуванням наступного:

- витрати на оренду житла/оплату готельних послуг не перевищують 1 500,00 грн, в т.ч. 250 грн ПДВ, на добу. Сторони визначили, що витрати на оренду житла/оплату готельних послуг є обґрунтованими у разі, коли відстань між м. Києвом та місцем розташування суду перевищує 200 км. Фактичний розмір витрат підтверджується копіями відповідних документів (рахунка на оплату, акту виконаних робіт/наданих послуг тощо);

- витрати на транспортне сполучення будь-яким видом транспорту не перевищують 2500,00 грн, в т.ч. 416,67 грн ПДВ, в один бік. Фактичний розмір витрат підтверджується копіями відповідних документів (зокрема, квитків) або визначається як добуток відстані між м. Києвом та місцем розташування суду, середнього споживання палива автомобілем марки Skoda Oktavia А7, загальний легковий хетчбек-В, 2016 року випуску, об`єм двигуна 1798 (9 л на 100 км) та ціни на паливо (бензин А-95) мережі АЗК "ОККО".

Як зазначено у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, положеннями пункту 2 частини 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України регламентовано порядок компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги (витрати на проїзд, проживання, поштові послуги тощо), для розподілу яких необхідною умовою є надання відповідних доказів, які підтверджують здійснення таких витрат.

На підтвердження понесених адвокатами витрат на суму 19 285, 43 грн, пов`язаних із наданням відповідачу правової допомоги, заявником долучено до матеріалів справи: посадочні документи АТ «Укрзалізниця» на перевезення пасажирів (ОСОБА_2 та ОСОБА_1, які представляли інтереси відповідача у судових засіданнях) 23.07.2019 та 17.10.2017 на загальну суму 3 123, 00 грн; посадочні документи на авіа переліт 19.11.2019 № 709 та № 000- (на ім`я ОСОБА_1 ) на загальну суму 1 948, 00 грн; акти наданих послуг та рахунки на оплату за проживання у готелі 13.06.2019, 30.07.2019, 13.09.2019 та 03.10.2019 на загальну суму 4 584, 00 грн; акт звірки товарів та наданих послуг на АЗС за період з 01.06.2019 по 31.10.2019.

Згідно з ст. 2 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», розрахунковий документ - документ встановленої форми та змісту (касовий чек, товарний чек, розрахункова квитанція, проїзний документ тощо), що підтверджує факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, отримання (повернення) коштів, купівлі-продажу іноземної валюти, надрукований у випадках, передбачених цим Законом, і зареєстрований у встановленому порядку реєстратором розрахункових операцій або заповнений вручну.

Відповідно до ст. 3 вищезгаданого Закону, суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані: проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок; видавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, включаючи ті, замовлення або оплата яких здійснюється з використанням мережі Інтернет, при отриманні товарів (послуг) в обов`язковому порядку розрахунковий документ встановленої форми на повну суму проведеної операції.

Виходячи із наведеного, представлені заявником акти наданих послуг та виставлені рахунки за проживання у готелі не можуть вважатися розрахунковими документами та не є належними доказами які підтверджують оплату наданих послуг. Також, акт звірки товарів та наданих послуг на АЗС за період з 01.06.2019 по 31.10.2019 без відповідних касових чеків чи розрахункових квитанцій також не може підтверджувати фактичного понесення витрат на паливо та жодним чином не підтверджує, що такі витрати пов`язані із наданням правової допомоги у даній справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ч. 1 ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 1 ст. 77 ГПК України).

За таких обставин, поданими заявником доказами підтверджено фактичне понесення витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, на суму 5 071, 00 грн, які суд вважає обґрунтованими до стягнення з позивача на користь відповідача. А в частині решти заявленої до стягнення суми витрат пов`язаних із наданням правової допомоги в розмірі 14 214, 43 грн, суд дійшов висновку відмовити, оскільки такі не підтверджені належними доказами.

Відповідно до ст. 221 ГПК України, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 та ст. 244 ГПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

З огляду на викладене, керуючись ст.ст. 2, 123, 126, 129, 234, 244 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Приватні Інвестиції" про ухвалення додаткового рішення у справі № 914/953/19 задовольнити частково.

2. Стягнути з Малого приватного підприємства Виробничо-комерційна фірма "Гелікон" (79071, м. Львів, вул. Кульпарківська, 230, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Приватні Інвестиції" (04112, м. Київ, вул. Жамбила Жабаєва, буд. 7, ) 45 071, 00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

3. В задоволенні решти вимог заяви відмовити.

Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після його перегляду апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржено в порядку та строки, передбачені ст.ст. 256, 257 ГПК України.

Суддя Мороз Н.В.