РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

27.11.2019Справа № 910/14525/19
Господарський суд міста Києва у складі:

судді: за участю секретаря:Данилової М.В. Бордунової К.Е.

за участю представників сторін: від позивача, Кліменченко С.В., , ; від відповідача, не з`явилися, , ;

за позовом Приватного виробничого підприємства «Вибір»

до про Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгово-виробниче підприємство «Альфа Корм» стягнення грошових коштів

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

17 жовтня 2019 року до Господарського суду міста Києва від Приватного виробничого підприємства «Вибір» (позивач) надійшла позовна заява № 1430 від 15.10.2019 року до Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгово-виробниче підприємство «Альфа Корм» (відповідач) про стягнення заборгованості в розмірі 155 780, 16 грн. за договором поставки товару № 09072018 від 30.07.2018 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач не виконав належним чином взяті на себе зобов`язання за договором поставки товару № 09072018 від 30.07.2018 року, зокрема, в порушення умов вищезазначеного договору відповідач не здійснив зобов`язання щодо сплати грошових коштів у встановленому розмірі та строки, внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість перед позивачем за вказаним правочином.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.10.19 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи № 910/14525/19 ухвалено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Судове засідання у справі призначено на 06.11.2019 року.

05.11.2019 року через відділ діловодства суду від Відповідача надійшов Відзив на позовну заяву.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.11.2019 року повідомлено сторін про оголошену в судовому засіданні перерву на 27.11.2019 року.

15.11.2019 року через відділ діловодства суду від Позивача надійшла Відповідь на відзив.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників учасників судового процесу, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

30.07.2018 року між Приватним виробничим підприємством «Вибір» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Торгово-виробниче підприємство «Альфа Корм» було укладено договір поставки № 09072018.

Відповідно до укладеного договору ПВП «Вибір» в повному обсязі виконало прийняті на себе зобов`язання, здійснивши поставку товару по видатковій накладній № 109 від 11.02.2019р. на загальну суму 257 500,00 грн. та довіреності № 42 від 11.02.2019р.

В той же час ТОВ «ТВП «Альфа Корм» порушило строки оплати за поставлений товар, передбачені підпунктом 3.1.1. договору, відповідно до якого оплата 100 % суми вказаної у відповідній видатковій накладній, протягом 14 календарних днів з дати поставки відповідної окремої партії товару, що призвело до виникнення заборгованості.

Так, ТОВ «ТВП «Альфа Корм» здійснило часткову оплату на загальну суму в розмірі 152 500 грн., станом на дату звернення до суду, заборгованість ТОВ «ТВП «Альфа Корм» за поставлений товар перед ПВП «Вибір» становить 105 000 грн.

Матеріалами справи підтверджується, що протягом розгляду справи №910/14525/19 року ТОВ «ТВП «Альфа Корм» було повністю погашено основну заборгованість перед ПВП «Вибір».

Згідно зі ст. 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав і обов`язків (зобов`язань) є, зокрема, договір.

Стаття 629 ЦК України встановлює, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно п.1 ст.265 Господарського кодексу України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Згідно зі ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства тощо. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Порушенням зобов`язання, у відповідності до ст. 610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання, тобто - неналежне виконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, при триманням, завдатком.

Статтею 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Аналогічні положення містяться і в Господарському кодексі України.

Так, ст. 216 ГК України, передбачає відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим кодексом, іншими законами і договором.

Згідно з ч. 1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Стаття 551 ЦК України встановлює, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі, якщо таке збільшення не заборонено законом. Сторони можуть домовитися про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків, передбачених законом.

У частині третій ст. 551 ЦК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Стаття 216 ГК України також встановлює, господарсько-правову відповідальність учасників господарських відносин.

Так, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

При цьому, відповідно до частини 2 ст. 216 ГК України, застосування господарських санкцій повинно гарантувати захист прав і законних інтересів громадян, організацій та держави, в тому числі відшкодування збитків учасникам господарських відносин, завданих внаслідок правопорушення, та забезпечувати правопорядок у сфері господарювання.

Як встановлено частиною 3 ст. 216 ГК України, господарсько-правова відповідальність базується на принципах, згідно з якими:

потерпіла сторона має право на відшкодування збитків незалежно від того, чи є застереження про це в договорі; передбачена законом відповідальність виробника (продавця) за недоброякісність продукції застосовується також незалежно від того, чи є застереження про це в договорі;

сплата штрафних санкцій за порушення зобов`язання, а також відшкодування збитків не звільняють правопорушника без згоди другої сторони від виконання прийнятих зобов`язань у натурі;

у господарському договорі неприпустимі застереження щодо виключення або обмеження відповідальності виробника (продавця) продукції.)

Відповідно до ст. 230 ГК України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. Суб`єктами права застосування штрафних санкцій є учасники відносин у сфері господарювання, зазначені у статті 2 цього Кодексу.

Відповідач у Відзиві просив зменшити розмір штрафних санкцій.

Як встановлено матеріалами справи та не заперечувалось сторонами, оплату за поставлений товар Відповідач здійснив несвоєчасно. Основну заборгованість Відповідачем було повністю погашено.

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, вважає, що дане клопотання підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до статті 233 Господарського кодексу України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому, повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні, не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Право суду зменшувати розмір неустойки передбачене також частиною 3 статті 551 Цивільного кодексу України.

Зі змісту зазначених норм вбачається, що вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи із інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначного прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (у тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

Зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку змінює її дійсне правове призначення. Оскільки неустойка має на меті, в першу чергу, стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не може лягати непомірним тягарем для споживача і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора. Така правова позиція викладена і в рішенні Конституційного Суду України № 7-рп/2013 від 11.07.2013.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 26.03.2019 року у справі № 913/284/18.

Як встановлено судом, рішенням Господарського суду Дніпропетровської області по справі № 940/2295/19, яке не виконано, Стягнуто з ТОВ «Авіас-2000» стягнуто на користь ТОВ «ТВП «Альфа Корм» заборгованість у розмірі 5 918 061,09 грн.

Відповідно до частини 1 статті 73, частин 1, 3 статті 74 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

В судовому засіданні представник Позивача під час вирішення спору у цій справі не надав, а відтак матеріали справи не містять доказів, які підтверджують понесення позивачем збитків або можливість їх понесення позивачем у зв`язку з несвоєчасним виконанням відповідачем прийнятих на себе зобов`язань.

Посилання Позивача, що зменшення судом пені завдасть йому збитків, Позивач жодними доказами не підтвердив.

При цьому, чинним законодавством не врегульований розмір (відсоткове співвідношення) можливого зменшення штрафних санкцій. Відповідно, таке питання вирішується господарським судом згідно зі статтею 86 Господарського процесуального кодексу України, тобто за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Матеріалами справи підтверджено, що заборгованість за договором № 09072018. від 30.07.2018 року повністю погашено. Суд вважає, що розмір нарахованої позивачем у позовній заяві пені є досить великим, а фінансовий стан Відповідача, на відміну від фінансового стану Позивача по цій справі, є не задовільним, та є наслідком, зокрема, не виконанням на користь ТОВ «ТВП «Альфа Корм» судового рішення.

Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку про задоволення клопотання Відповідача про зменшення розміру штрафних санкцій, а саме розмір пені на 70%.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи викладене, позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню, а саме стягненню з Відповідача грошових коштів, а саме 3 % річних - 3 370,93 грн. (три тисячі триста сімдесят грн. 93 коп.), інфляційні втрати - 2 317,50 грн. (дві тисячі триста сімнадцять грн. 50 коп.), пеня - 11 829,14 грн. (одинадцять тисяч вісімсот двадцять дев`ять грн. 14 коп.), відповідно до самостійно здійсненого розрахунку штрафних санкцій судом.

Враховуючи той факт, що основну заборгованість Відповідачем було погашено після звернення позивача до суду, судові витрати позивача по сплаті судового збору в сумі 2 336,70 грн. (дві тисячі триста тридцять шість грн. 70 коп.) відповідно до положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 73, 86, 129, 219, 233, 236, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Закрити провадження в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгово-виробниче підприємство «Альфа Корм» суми основного боргу у розмірі 105 000 грн. (сто п`ять тисяч грн.)

2. Позовні вимоги задовольнити частково.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгово-виробниче підприємство «Альфа Корм» (03022, м. Київ, вул. Козацька, 120/4, ) на користь Приватного виробничого підприємства «Вибір» (40009, м. Суми, вул. Ярослава Мудрого, 60/1, офіс 6, ) грошові кошти, а саме 3 % річних - 3 370,93 грн. (три тисячі триста сімдесят грн. 93 коп.), інфляційні втрати - 2 317,50 грн. (дві тисячі триста сімнадцять грн. 50 коп.), пеня - 11 829,14 грн. (одинадцять тисяч вісімсот двадцять дев`ять грн. 14 коп.) та судовий збір у розмірі 2 336,70 грн. (дві тисячі триста тридцять шість грн. 70 коп.

4. В решті позовних вимог - відмовити.

5. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 05 грудня 2019р.

Суддя М.В. Данилова