РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

02.12.2019Справа № 910/13071/19
За позовом: Публічного акціонерного товариства "Кременчуцький сталеливарний завод"

до Акціонерного товариства "Українська залізниця"

про стягнення 174 889,02 грн.

суддя Мельник В.І.

за участю секретаря судового засідання Федорової О.В.

Представники сторін: відповідно до протоколу судового засідання

Суть спору:

Публічне акціонерне товариство "Кременчуцький сталеливарний завод" подало на розгляд Господарського суду міста Києва позовну заяву до Акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення 174889,02 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором №ПВРЗ (ВМТП-18.707) від 31.10.2018.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.09.2019 відкрито провадження у справі № 910/13071/19 та призначено підготовче засідання на 08.11.2019.

21.10.2019 відділом діловодства суду від відповідача отримано відзив на позовну заяву.

29.10.2019 відділом діловодства суду від позивача отримано відповідь на відзив.

В підготовче судове засіданні 08.11.2019 представник позивача з?явився, надав свої усні пояснення.

В підготовче судове засіданні 08.11.2019 представник відповідача з?явився, надав свої усні пояснення.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.11.2019 закінчено підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті на 02.12.2019.

15.11.2019 відділом діловодства суду від представника позивача отримано заяву про розподіл судових витрат.

18.11.2019 відділом діловодства суду від представника відповідача отримано заперечення.

26.11.2019 відділом діловодства суду від представника позивача отримано пояснення у справі.

27.11.2019 відділом діловодства суду від представника відповідача отримано заперечення.

02.12.2019 відділом діловодства Господарського суду міста Києва від представника відповідача отримано клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу.

В судове засідання 02.12.2019 представник позивача з`явився, просив суд розглядати справу із врахуванням заяви про зменшення розмір позовних вимог.

В судове засідання 02.12.2019 представник відповідача не з`явися, причини неявки суду не повідомив, вмотивованих заяв та клопотань до суду не направив.

Після виходу суду з нарадчої кімнати, у судовому засіданні 02.12.2019 було проголошено вступну та резолютивну частину рішення та повідомлено, що повне рішення буде складено у термін, передбачений ч. 6 ст. 233 ГПК України.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, судом з`ясовано наступне.

31.10.2018 між позивачем, як постачальником та відповідачем, як покупцем укладено договір поставки «ПВРЗ (ВМТП-18.707)ю, відповідно до умов якого постачальник зобов`язується поставити і передати у зумовлені строки у власність покупцю певну продукцію, надалі товар, відповідно до Специфікації №1 (Додаток №1), яка є невід`ємною частиною договору, а покупець зобов`язується прийняти цей товар та своєчасно здійснити його оплату відповідно до умов даного договору.

Пунктом 5. 1 Договору сторони передбачили умови поставки товару , а саме: товар постачається на умовах ГСА (згідно з Інкотермс 2010) - (ПАТ «Кременчуцький сталеливарний завод» м. Кременчук, вул. Івана Приходька, 141). ТОВАР повинен бути підготовлений ПОСТАЧАЛЬНИКОМ до вивозу не пізніше 10 календарних днів з дня направлення письмового повідомлення. В разі постачання Товару залізничним транспортом ПОСТАЧАЛЬНИК зобов`язується використовувати лише вагони власності ПАТ «Укрзалізниця»; необхідною умовою поставки ТОВАРУ є тільки письмове повідомлення ПОКУПЦЯ ПОСТАЧАЛЬНИКУ на відвантаження ТОВАРУ в кількості та вартості постачання; представник ПОКУПЦЯ при прийнятті ТОВАРУ зобов`язаний звірити відповідність кількості і асортименту ТОВАРУ, вказаному в накладній та видати представнику ПОСТАЧАЛЬНИКА довіреність на отримання даної партії товару; датою поставки ТОВАРУ вважається день підписання ПОКУПЦЕМ або його уповноваженим представником видаткової накладної при поставці автотранспортом або дата штампу залізничної станції на залізничній накладній про приймання до перевезення; товар за даним ДОГОВОРОМ може постачатися партіями; товар повинен бути затарений і спакований ПОСТАЧАЛЬНИКОМ таким чином, щоб не допустити псування або знищення його під час транспортування.

Позивач зазначив, що в зв`язку із отриманням повідомлення № 01-06/8488 від 16.11.2019 року на виконання умов п.п. 5.1.2, 5.1.4 п. 5.1 договору здійснив поставку товару, що підтверджується накладною № КСЗ-0001173 від 22.11.2018 року, на загальну суму 3 876 000,00 грн..

Згідно п. 4.2 договору, сторонами встановлено, що покупець оплачує постачальнику кожну прийняту партію товару не пізніше 10 банківських днів з дати поставки товару покупцю, але не раніше реєстрації податкової накладної, при умові своєчасного надання постачальником належним чином оформлених рахунку-фактури, видаткової накладної, товарно-транспортної накладної або залізничної накладної, Акту прийому-передачі товару (із вказаними номерами кожної одиниці товару), документів якості на поставлений товар та податкової накладної, в якій зазначено код товару згідно УКТ ЗЕД.

Позивач зазначив, що даний спір виник в зв`язку із невиконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань щодо оплати поставленого товару в строк визначений в договорі, оскільки на думку позивача, покупець мав здійснити оплату поставленого за договору товару не пізніше 14.12.2018 року по податковій накладній № 117 від 22.11.2018 р., тоді як фактично оплата здійснена 31.01.2019.

Відповідач заперечив проти задоволення позовних вимог в зв`язку із тим що позивачем не вчасно було надано належним чином оформлені документи.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню , враховуючи наступне.

Як визначено частинами 1, 2 статті 193 Господарського кодексу України (надалі - ГК України), суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно ч. 2 статті 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 ч. 2 статті 11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 ст. 265 ГК України передбачено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні -покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ч. 6 ст. 265 ГК України до відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Частиною 2 ст. 712 ЦК України також передбачено, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, суд дійшов висновку що відповідачем було порушено умови договору поставки, щодо своєчасної оплати поставленого товару, а заперечення відповідача спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

В зв`язку із порушенням строків оплати товару позивач просить стягнути із відповідача пеню в розмірі 89838,15 грн., інфляційні втрати в розмірі 70078,08 грн., відсотки за користування коштами в розмірі 14972,79 грн.

Згідно п. 7.3 договору, покупець за даним договором несе наступну відповідальність: за несвоєчасну оплату покупець сплачує постачальнику пеню в розмірі облікової ставки НБУ за кожний день прострочення від суми неоплаченої вартості товару.

Приписами ст. 611 Цивільного кодексу України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно з частинами 1, 3 статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно розрахунку позивача сума пені складає 89838,15 грн. Розрахунок пені відповідає матеріалам справи та умовам договору.

Статтею 612 Цивільного кодексу України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов`язання у строк, встановлений договором.

Відповідно до вимог пункту 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити три відсотки річних з простроченої суми, якщо законом або договором не встановлений інший розмір відсотків.

Суд, враховує наявний розрахунок позивача 3% річних в розмірі 14972,79 грн. та інфляційні втрати в розмірі 70078,08 грн., а оскілки відповідач не подав свій контррозрахунок у суду відсутні підстави відхиляти вимоги позивача.

Представник позивача просив суд стягнути із відповідача 34500 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Виходячи з аналізу ст. 126 Господарського процесуального кодексу України можливе покладення на сторони у справі як судових витрат тільки тих сум, які були сплачені стороною за отримання послуг саме адвоката (у розумінні п. 1 ст. 1 та ч. 1 ст. 6 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність"), а не будь-якої особи, яка надавала правову допомогу стороні у справі.

Витрати сторін, пов`язані з оплатою ними послуг адвокатів, адвокатських бюро, колегій, фірм, контор та інших адвокатських об`єднань з надання правової допомоги щодо ведення справи в господарському суді, розподіляються між сторонами на загальних підставах, визначених 129 ГПК України.

Відшкодування цих витрат здійснюється господарським судом шляхом зазначення про це у рішенні, ухвалі, постанові за наявності документального підтвердження витрат, як-от: угоди про надання послуг щодо ведення справи у суді та/або належно оформленої довіреності, виданої стороною представникові її інтересів у суді, платіжного доручення абоіншого документа, який підтверджує сплату відповідних послуг, а також копії свідоцтва адвоката, який представляв інтереси відповідної сторони, або оригіналу ордера адвоката, виданого відповідним адвокатським об`єднанням, з доданням до нього витягу з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих процесуальних дій.

Враховуючи вище зазначене, суд дійшов висновку про задоволення вимоги позивача про стягнення із відповідача 34 500 грн. витрат на правничу допомогу.

Відповідно до ст. 129 ГПК України витрати із сплати судового збору покладаються на відповідача в розмірі 2623,34 грн..

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 126, 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Задовольнити позовні вимоги повністю.

2. Стягнути із Акціонерного товариства «Українська залізниця» (03150, м. Київ, вул. Тверська 5, ідентифікаційний код 40075815) на користь Публічного акціонерного товариства «Кременчуцький сталеливарний завод» (39621, Полтавська область, м. Кременчук, вул. І.Приходька, 141, ідентифікаційний код 05756783) грошові кошти в розмірі 174 889 (сто сімдесят чотири тисячі вісімсот вісімдесят дев`ять) грн. 02 коп., витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 34500 (тридцять чотири тисячі п`ятсот ) грн. судовий збір в розмірі 2623 (дві тисячі шістсот двадцять три) грн. 34 коп.

3. Видати наказ.

Це рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги це рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 06.12.2019

Суддя В.І. Мельник