ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" грудня 2019 р. м. Київ Справа № 911/2457/19

За позовом Комунального підприємства Білоцерківської міської ради "Білоцерківтепломережа"

до фізичної особи-підприємця Бадзюк Ірини Анатоліївни

про стягнення 15028,58грн

Суддя С.І.Чонгова

Представники сторін не викликались

СУТЬ СПОРУ: Комунальне підприємство Білоцерківської міської ради "Білоцерківтепломережа" звернулося до господарського суду Київської області з позовом до фізичної особи-підприємця Бадзюк Ірини Анатоліївни про стягнення 15028,58грну т.ч.:

- 12519,91грн - основна заборгованість;

- 1848,81грн - пеня за період з 16.11.2018 по 16.05.2019; з 17.12.2018 по 17.06.2019; з 16.01.2019 по 16.07.2019; з 18.02.2019 по 18.08.2019; з 18.03.2019 по 18.09.2019; з 16.04.2019 по 30.09.2019; з 16.05.2019 по 30.09.2019.

- 283,00грн - 3% річних за період з 16.04.2018 по 30.09.2019; з 16.05.2018 по 30.09.2019; з 16.11.2018 по 30.09.2019; з 17.12.2018 по 30.09.2019; з 16.01.2019 по 30.09.2019; з 18.02.2019 по 30.09.2019; з 18.03.2019 по 30.09.2019; з 16.04.2019 по 30.09.2019; з 16.05.2019 по 30.09.2019.

- 376,86грн - інфляційних втрат за період з 16.04.2018 по 30.09.2019; з 16.05.2018 по 30.09.2019; з 16.11.2018 по 30.09.2019; з 17.12.2018 по 30.09.2019; з 16.01.2019 по 30.09.2019; з 18.02.2019 по 30.09.2019; з 18.03.2019 по 30.09.2019; з 16.04.2019 по 30.09.2019; з 16.05.2019 по 30.09.2019.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на порушення відповідачем зобов`язань за договором на постачання та споживання теплової енергії №1361 від 01.10.2006 в частині своєчасної оплати за поставлену теплову енергію готелю.

Відповідач у справі - фізична особа-підприємець Бадзюк Ірина Анатоліївна документально обґрунтованого відзиву на позовну заяву не надала.

Ухвалою господарського суду від 07.10.2019 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі, розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними матеріалами у справі без проведення судового засідання. Відповідна ухвала суду була направлена сторонам у справі, яка отримана позивачем - 03.09.2019, що підтверджується поштовим рекомендованим повідомленням, що міститься в матеріалах справи. Від відповідача поштове відправлення повернуто із зазначенням причини повернення «За закінченням терміну зберігання».

Дослідивши матеріали справи та докази, суд

ВСТАНОВИВ:

01.01.2006 між КП "Білоцерківтепломережа" (далі - теплопостачальна організація) та фізичною особою-підприємцем Бадзюк Іриною Анатоліївною (далі- споживач) укладено договір №1361 на постачання та споживання теплової енергії (далі - договір).

Укладений сторонами договір є підставою для виникнення у сторін господарських зобов`язань, а саме майново-господарських зобов`язань в силу ст. ст. 173, 174, ч. 1 ст. 175 ГК України.

Відповідно до п. 1 договору, предметом вказаного договору є надання споживачеві теплової енергії у вигляді опалення, підігріву води, пари, вентиляції.

Згідно з п. 2 договору, теплопостачальна організація постачає споживачу теплову енергію, а споживач зобов`язується прийняти на межі балансової належності з найменшими втратами та оплатити теплову енергію за встановленими тарифами у відповідності з умовами даного договору.

Пунктом 2.4 договору передбачено, що приймання-передача теплової енергії, поставленої теплопостачальною організацією споживачу, оформлюється щомісячним актом приймання-передачі теплової енергії. Теплопостачальна організація складає та передає контролером чи надсилає простим листом на адресу споживача пакет розрахункових документів (акт приймання - передачі теплової енергії, рахунок-фактура - щомісячно, акт звірки взаєморозрахунків - щоквартально) в двох примірниках, по одному для кожної із сторін. Споживач зобов`язаний на протязі 3-х робочих днів після отримання пакету документів підписати, скріпити печаткою та передати на адресу теплопостачальної організації один примірник акту приймання-передачі, акту звірки взаєморозрахунків або письмово надати обґрунтовані заперечення. У разі відсутності письмових заперечень акти вважаються погодженими і підлягають відображенню у бухгалтерському обліку обох сторін.

Розрахунки за теплову енергію здійснюються за встановленими тарифами (п.6.1 договору).

У відповідності до п. 6.4 договору (з урахуванням додаткової угоди №1361/2), оплата за спожиту теплову енергію здійснюється споживачем в термін до 15 числа місяця наступного за розрахунковим.

За порушення строків оплати спожитої теплової енергії, зазначених в п.6.4 договору споживач сплачує на користь теплопостачальної організації крім суми заборгованості, пеню за кожен день прострочення оплати в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня (п.6.6 договору).

Згідно п. 10.1 договору, вказаний договір набирає чинності з моменту його укладення і діє в частині постачання теплової енергії протягом 1 року і вважається щорічно поновленим, якщо за місяць до закінчення дії не надійде заява однієї із сторін про розірвання договору, але не раніше дати закінчення опалювального періоду, а в частині проведення остаточних розрахунків - до повного здійснення останніх.

Як встановлено судом, позивачем передано протягом березня - квітня 2018 року та жовтня 2018 року - квітня 2019 року відповідачу теплову енергію на загальну суму 12824,43грн, що підтверджується актами приймання-передачі робіт-послуг, копії яких містяться в матеріалах справи. Згідно з актами позивачем виставлено відповідачу рахунки, копії яких містяться в матеріалах справи.

01.04.2019 сторонами підписано акт звірки взаємних розрахунків, відповідно до якого заборгованість відповідача складає 12331,20грн.

Сторонами було також підписано акт звірки взаємних розрахунків від 01.07.2019, відповідно до якого заборгованість відповідача складає 12519,91грн.

Таким чином, предметом спору у даній справі є застосування до відповідача відповідальності, встановленої договором, а також чинним законодавством за порушення зобов`язання.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України, що визначено ст. 175 ГК України.

Згідно до ч.1 ст. 193 ГК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

В силу ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як визначено спеціальною нормою, яка регулює відносини з надання послуг, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (ст.901 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу у розмірі, у строки та у порядку, що встановлені договором.

Сторонами у договорі встановлено строк виконання зобов`язання з оплати - до 15 числа наступного місяця.

Відповідачем взяті на себе зобов`язання в частині оплати наданих послуг в установлений договором строк не виконані.

В силу ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Таким чином, вимоги позивача про стягнення з відповідача основної заборгованості у розмірі 12519,91грн є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача пені у розмірі 1848,81грн за період з 16.11.2018 по 16.05.2019; з 17.12.2018 по 17.06.2019; з 16.01.2019 по 16.07.2019; з 18.02.2019 по 18.08.2019; з 18.03.2019 по 18.09.2019; з 16.04.2019 по 30.09.2019; з 16.05.2019 по 30.09.2019.

Відповідно до ст. 546 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою.

Згідно до ст. 547 ЦК України, правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі; правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Відповідно до п.п. 6.6 договору, за порушення строків оплати спожитих послуг з опалення та підігріву холодної води, зазначених у вказаному договорі споживач сплачує на користь теплопостачальної організації крім суми заборгованості пеню за кожен день прострочення оплати в розмірір подвійної облікової ставки НБУ.

В силу ч. ст. 216, ч. 1 ст. 218 ГК України, підставою господарсько-правової відповідальності у вигляді застосування господарських санкцій є вчинене учасником господарських відносин правопорушення у сфері господарювання. Одним з видів господарських санкцій, згідно ч.2 ст.217 ГК України, є штрафні санкції, до яких віднесені, у т.ч. штраф та пеня (ч.1 ст.230 ГК України).

Як визначено ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, згідно з п.2 ч.1 цієї норми, сплата неустойки.

Штраф та пеня є видами неустойки згідно ст.549 ЦК України. При цьому, відповідно до вказаної норми, неустойкою є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Розмір пені, заявлений позивачем не перевищує розміру встановленого ст. 3 ЗУ "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань".

Частиною 6 ст. 232 ГК України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені, суд зазначає, що позивачем при розрахунку не враховано вимоги ст. 254 ЦК України, якщо останній день виконання зобов`язання припадає на вихідний день, то днем закінчення строку буде наступний за ним робочий.

У відповідності до п. 6.4 договору (з урахуванням додаткової угоди №1361/2), оплата за спожиту теплову енергію здійснюється споживачем в термін до 15 числа місяця наступного за розрахунковий.

Так, позивачем не вірно визначено початкову дату нарахування пені за поставлено теплову енергію у листопаді 2018 року, оскільки відповідно до п. 6.4 договору, останнім днем оплати є 15 грудня, яке припадає на вихідний (субота), а тому останнім днем сплати є 17 грудня 2018 року, тобто прострочення виконання зобов`язання починається з 18 грудня.

За розрахунком суду, з урахуванням ст. 254 ЦК України, розмір пені складає 1859,84грн, проте в силу ч2 ст. 237 ГПК України при ухваленні рішення суд не може виходити у рішенні за межі позовних вимог, тому розглядає розрахунок пені позивача у розмірі 1848,81грн, який підлягає задоволенню.

Крім того, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача 3% річних в розмірі 283,00грн за період з 16.04.2018 по 30.09.2019; з 16.05.2018 по 30.09.2019; з 16.11.2018 по 30.09.2019; з 17.12.2018 по 30.09.2019; з 16.01.2019 по 30.09.2019; з 18.02.2019 по 30.09.2019; з 18.03.2019 по 30.09.2019; з 16.04.2019 по 30.09.2019; з 16.05.2019 по 30.09.2019 та інфляційних втрат у розмірі 376,86грн за період з 16.04.2018 по 30.09.2019; з 16.05.2018 по 30.09.2019; з 16.11.2018 по 30.09.2019; з 17.12.2018 по 30.09.2019; з 16.01.2019 по 30.09.2019; з 18.02.2019 по 30.09.2019; з 18.03.2019 по 30.09.2019; з 16.04.2019 по 30.09.2019; з 16.05.2019 по 30.09.2019.

Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем не вірно визначено початкову дату нарахування 3% річних та інфляційних втрат за поставлено теплову енергію у березні 2018 року та листопаді 2018 року, оскільки відповідно до п. 6.4 договору, останнім днем оплати є 15 грудня, яке припадає на вихідний (неділя та субота), а тому останнім днем сплати є: 16 квітня 2018 року та 17 грудня 2018 року, тобто прострочення виконання зобов`язання починається з 17 квітня 2018 за поставлену теплову енергію у березні 2018 та 18 грудня 2018 за поставлену теплову енергію у листопаді 2018.

За розрахунком суду, з урахуванням ст. 254 ЦК України, розмір 3 % річних складає 219,65грн та розмір інфляційних втрат складає 361,96грн, які підлягають задоволенню; в частині вимог про стягнення 63,35грн 3% річних та 14,90грн інфляційних втрат задоволенню не підлягають.

В силу ст. 129 ГПК України, судові витрати, понесені позивачем у зв`язку з оплатою позову судовим збором, підлягають відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача, у розмірі 1921,00грн.

Керуючись ст. ст. 129, 233, 236-238, 240, 242 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з фізичної особи-підприємця Бадзюк Ірини Анатоліївни ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь Комунального підприємства Білоцерківської міської ради "Білоцерківтепломережа" (09109, Київська область, м. Біла Церква, вул. Мережна, 3; ідентифікаційний код 04654336) 12519,91грн основного боргу, 1848,81грн пені, 361,96грн збитків від інфляції, 219,65грн 3% річних, а також 1921,00грн в рахунок відшкодування витрат, понесених на оплату позову судовим збором.

3. В частині стягнення 63,35грн 3% річних та 14,90грн інфляційних втрат в задоволенні позову відмовити.

4. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення складено 05.12.2019

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення відповідно до ст. ст. 240-241 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя С.І. Чонгова