ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" листопада 2019 р. м. Київ Справа № 911/2485/19

Суддя Конюх О.В., при секретарі судового засідання Кубею В.І. розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження господарську справу

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю Кондитерська фабрика Ярич, с. Старий Яричів Кам?янка-Бузького району Львівської області

до відповідача товариства з обмеженою відповідальністю Астерс Груп, м. Ірпінь Київської області

про стягнення 78 329,09 грн.

за участю представників:

від позивача: Філіпова О.В., адвокат, свідоцтво серії ЛВ №000243 від 20.08.2015;

від відповідача: Павленко С.В., адвокат, свідоцтво серії ЧН №000531 від 30.11.2018;

СУТЬ СПОРУ:

позивач товариство з обмеженою відповідальністю «Кондитерська фабрика «Ярич», Львівська область, Кам?янка-Бузький район, с. Старий Яричів (далі по тексту ТОВ «Кондитерська фабрика «Ярич»), звернулось до господарського суду Київської області з позовом від 03.10.2019 №03/10-01 до відповідача - товариства з обмеженою відповідальністю Астерс Груп, м. Ірпінь (далі ТОВ Астерс Груп), в якому просить суд стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю Астерс Груп 78 329,09 грн. основного боргу за договором №1І029673 від 01.04.2015 та покласти на товариство з обмеженою відповідальністю Астерс Груп судові витрати.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 01.04.2015 між ТОВ Кондитерська фабрика Ярич (постачальник) та ТОВ Астерс Груп (покупець) укладено договір №1І029673, відповідно до умов якого позивач зобов`язався поставити товар, а покупець зобов`язався в порядку та на умовах, визначених цим договором, прийняти товар і оплатити його вартість за цінами, зазначеними в накладній, та які не можуть перевищувати цін, узгоджених в специфікації.

Позивач на виконання умов договору №1І029673 від 01.04.2015 поставляв відповідачу товар, однак відповідач за отриманий товар розрахувався не в повній мірі та станом на 24.01.2019 заборгував перед позивачем 78 329,09 грн.

Ухвалою суду від 09.10.2019 прийнято заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №911/2485/19. Постановлено, що справа розглядатиметься в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, судове засідання призначено на 11.11.2019. Постановлено, що відповідач має право подати відзив протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали про відкриття провадження у справі.

01.11.2019 від ТОВ Астерс Груп до господарського суду Київської області надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

Свою позицію обґрунтовує тим, що на підтвердження розміру заборгованості, позивач посилається на Акт перевірки розрахунків за період з 01.08.2018 31.08.2018, відповідно до якого заборгованість складає 709 119,82 грн. та Акт перевірки розрахунків за період з 01.01.2019 по 24.01.2019, відповідно до якого заборгованість складає 78 329,09 грн. Відповідач вказує, що у вищевказаних актах тільки констатується, що на певну дату є залишок в певній сумі за всіма розрахунками по взаємовідносинах з контрагентом, а не конкретно за договором від 01.04.2015 №1І029673.

Крім того, відповідач наголошує на тому, що для підтвердження поставки товару саме по договору від 01.04.2015 №1І029673, позивачем надано видаткову накладну, проте вона не містить всіх необхідних реквізитів первинного документа. Також відповідач твердить, що сума вартості отриманого товару в порядку пункту 14.1 договору має бути зменшена зарахуванням зустрічних однорідних вимог на суму вартості маркетингових послуг, які надані відповідачем позивачу за договором про надання послуг від 01.04.2015 №ВЗ 1І029673, а саме на суму 51 081,07 грн. згідно Акту прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 31.01.2019.

Крім того, відповідач, посилаючись на пункт 7.10 договору від 01.04.2015 №1І029673 зазначає, що оскільки видаткова накладна не містить всіх необхідних реквізитів первинного документу, неналежним чином оформлена, відповідач вправі здійснити затримку розрахунку до надання документів, передбачених п. 3.6 вказаного договору. Поряд з цим, відповідач наголошує, що оскільки оплата за товар відповідно до договору здійснюється лише після його реалізації, то, з огляду на відсутність доказів такої реалізації поставленого товару, у відповідача ще не настав обов`язок по оплаті за договором від 01.04.2015 №1І029673.

11.11.2019 від ТОВ Астерс Груп до господарського суду Київської області надійшло клопотання про долучення доказів до матеріалів справи, до якого було додано копію Акту № приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 31.01.2019 відповідно до договору №ВЗ11029673 від 01.04.2015 на суму 51081,07 грн.

11.11.2019 від ТОВ Кондитерська фабрика Ярич до господарського суду Київської області надійшло клопотання про долучення документів до матеріалів справи, до якого також було додано Копію вищевказаного Акту та роздруківку електронного листування, відповідно до якого зазначний акт позивачем було отримано 19.02.2019 та цього ж дня відхилено.

Розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у главі 10 розділу ІІІ Господарського процесуального кодексу України.

Розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться (ч.ч. 1-2 ст. 252 ГПК України).

Суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі (ст. 248 Господарського процесуального кодексу України).

Перше судове засідання у справі проводиться не пізніше тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. За клопотанням сторони суд може відкласти розгляд справи з метою надання додаткового часу для подання відповіді на відзив та (або) заперечення, якщо вони не подані до першого судового засідання з поважних причин (ч. 4 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України).

У ч. 8 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

В судове засідання 11.11.2019 з`явились представники обох сторін, які надали пояснення по суті позову. В судовому засіданні 11.11.2019 судом оголошено перерву до 19.11.2019, про що присутні представники обох сторін були повідомлені особисто під розписку.

14.11.2019 від ТОВ Астерс Груп до господарського суду Київської області надійшло клопотання про долучення доказів до матеріалів справи.

14.11.2019 від ТОВ Кондитерська фабрика Ярич до господарського суду Київської області надійшли письмові пояснення щодо обставин справи. У даних поясненнях позивач твердить, що Договір про надання послуг від 01.04.2015, на який відповідач посилається як на підставу для зарахування зустрічних позовних вимог на суму Акту № приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 31.01.2019, припинено з 01.09.2018. Відтак, станом на час складення Акту позивач як замовник жодних маркетингових послуг у відповідача не замовляв, а відповідач їх не надавав, оскільки зобов`язання сторін за договором припинилися, а сам Акт складений відповідачем безпідставно, та обґрунтовано відхилений.

В судове засідання 19.11.2019 з`явились представники обох сторін, які надали додаткові пояснення по суті позову.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази та оцінивши їх в сукупності, суд

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до частини першої ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, зокрема з правочинів.

Відповідно до частини 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Майново-господарські зобов`язання між суб`єктами господарювання виникають на підставі договорів (ст. 179 Господарського кодексу України) й сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору (ст. 627 Цивільного кодексу України).

01.04.2015 між ТОВ Астерс Груп (покупець) та ТОВ Кондитерська фабрика Ярич (постачальник) укладено договір №1І029673 (далі договір поставки), відповідно до умов якого:

- постачальник зобов`язується в порядку та на умовах, визначених цим договором, та у відповідності із замовленням покупця, поставити товар, а покупець зобов`язується в порядку та на умовах, визначених цим договором, прийняти товар і оплатити його вартість за цінами, зазначеними в накладній, та які не можуть перевищувати цін, узгоджених в специфікаціях. Поставка товару постачальником здійснюється з метою його оптово/роздрібної реалізації через мережу магазинів Фуршет. (пункт 1.1 договору);

- перехід права власності на товар від постачальника до покупця здійснюється в момент приймання-передачі товару на складі покупця (пункт 5.1 договору);

- оплата за товар здійснюється в українській національній валюті в безготівковому порядку шляхом перерахування коштів на банківський рахунок постачальника після його реалізації кожні 45 (сорок п`ять) дні (ів). Під реалізацією сторони розуміють безпосередню реалізацію товару, що здійснюється через мережу магазинів "Фуршет". При цьому сторони домовилися про те, що покупець здійснює оплату поставленого товару тільки у випадку, якщо сума за розрахунковий період буде складати не менше, ніж 500,00 (п`ятсот) грн. (пункт 7.9. договору);

- даний договір набирає сили з моменту підписання його сторонами і діє до 31.12.2017 (пункт 10.1 договору).

31 травня 2018 між сторонами укладено додаткову угоду до договору №1І029673 від 01.04.2015, відповідно до якої сторони домовились внести зміни до п. 10.1 основного договору, виклавши його в наступній редакції: договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами та скріплення їх печатками і діє до "30" червня 2018 р. включно. Термін дії цього договору автоматично продовжується на кожний наступний календарний місяць у випадку, коли жодна із сторін не повідомить іншу про відмову від подальшої участі в цьому договорі, але не пізніше, ніж за 7 (сім) календарних днів до закінчення терміну дії цього договору.

За своєю правовою природою укладений сторонам договір є договором поставки. Статтею 265 Господарського кодексу України визначено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. Дана норма кореспондується зі ст. 712 Цивільного кодексу України, відповідно до якої за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За статтею 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Позивач на виконання умов договору №1І029673 від 01.04.2015 здійснював поставку товару відповідачу, а відповідач товар отримував, зокрема згідно видаткової накладної №180013486 від 15.08.2018 на суму 172 663,74 грн., копія якої залучена до матеріалів справи.

20.08.2018 позивач направив на адресу відповідача повідомлення №20/08-01, яким повідомив відповідача про небажання продовжувати дію договору №1І029673 від 01.04.2015 та договору про надання послуг №ВЗ 1І029673 від 01.04.2015 та їх припинення з 01.09.2018, докази чого долучено до матеріалів справи.

За загальним правилом (частина 1 ст. 651 ЦК України) зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Інше встановлено пунктом 10.1 Договору поставки в редакції додаткової угоди від 31.05.2018, відповідно до якої договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами та скріплення їх печатками і діє до "30" червня 2018 р. включно. Термін дії цього договору автоматично продовжується на кожний наступний календарний місяць у випадку, коли жодна із сторін не повідомить іншу про відмову від подальшої участі в цьому договорі, але не пізніше, ніж за 7 (сім) календарних днів до закінчення терміну дії цього договору.

Відповідно до ч. 2 ст. 653 ЦК України у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються.

Згідно з ч. 3 ст. 653 ЦК України у разі зміни або розірвання договору зобов`язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов`язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили.

Оскільки позивачем направлено відповідне повідомлення згідно до умов додаткової угоди, суд встановив, що договір поставки є припиненим з 01.09.2018.

Відповідно до пункту 7.13 Договору поставки, не рідше одного разу на три місяці сторони зобов`язані підписувати акти звірки взаєморозрахунків.

Сторонами було підписано акт перевірки розрахунків станом на 31.08.2018, відповідно до якого за відповідачем рахується заборгованість перед позивачем у сумі 709 119,82 грн.

10.01.2019 відповідач здійснив часткову оплату за отриманий товар у сумі 630 000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №101307083, копія якого долучена до матеріалів справи.

Також, сторонами було складено та підписано акт перевірки розрахунків станом на 21.01.2019, відповідно до якого за відповідачем рахується заборгованість перед позивачем у сумі 78 329,09 грн.

Позивач належним чином виконав свою частину зобов`язань за договором, поставивши відповідачу товар, зокрема за спірною накладною від 15.08.2018, відтак вправі був очікувати належного виконання відповідачем зобов`язань з оплати.

Згідно з п. 7.9 договору №1І029673 від 01.04.2015 оплата за товар здійснюється в українській національній валюті в безготівковому порядку шляхом перерахування коштів на банківський рахунок постачальника після його реалізації кожні 45 (сорок п`ять) дні (ів). Під реалізацією сторони розуміють безпосередню реалізацію товару, що здійснюється через мережу магазинів "Фуршет". При цьому сторони домовилися про те, що покупець здійснює оплату поставленого товару тільки у випадку, якщо сума за розрахунковий період буде складати не менше, ніж 500,00 (п`ятсот) грн.

До позовної заяви позивачем долучено зразки пакування товару, поставленого позивачем відповідачу за спірною видатковою накладною №180013486 від 15.08.2018 на суму 172 663,74 грн., з яких вбачається, що термін придатності усього товару сплив остаточно 15.08.2019.

Відповідно до пункту 3.7.1 Договору у випадку, якщо товар не був реалізований на протязі строку його придатності, покупець направляє на адресу постачальника повідомлення про обсяг та причини повернення товару, який постачальник зобов`язаний протягом 5 календарних днів з моменту одержання повідомлення від покупця, вивезти такий товар зі складу покупця.

Доказів направлення відповідачем будь-яких повідомлень про повернення товару суду не подано.

Суд відхиляє твердження відповідача про те, що сторони домовились про оплату виключно реалізованого товару за умови реалізації не менше як на 500,00 грн. , у зв`язку з чим строк оплати товару не настав.

Пунктом 5.1 Договору поставки сторони передбачили, що перехід права власності на товар здійснюється в момент приймання-передачі товару на складі покупця.

Разом із тим, враховуючи передбачений Договором порядок оплати товару після його реалізації, на противагу пункту 5.1 Договору всі ризики за Договором (в тому числі ризик пошкодження, завершення терміну придатності, ненастання взагалі події реалізації товару) фактично несе продавець, оскільки покупець за умовами Договору має оплачувати лише реалізований товар.

Крім того, сторонами у договорі не встановлено механізму інвентаризації нереалізованих залишків. Фактично в Договорі визначена можливість покупця в односторонньому порядку встановлювати та змінювати строк оплати, ухилятися від оплати отриманого товару, на що продавець згідно умов Договору не має механізму впливу.

Відповідно до ч. 3. ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

В силу частин 1, 3 ст. 212 ЦК України особи, які вчиняють правочин, мають право обумовити настання або зміну прав та обов`язків обставиною, щодо якої невідомо, настане вона чи ні (відкладальна обставина). Якщо настанню обставини недобросовісно перешкоджала сторона, якій це невигідно, обставина вважається такою, що настала.

За таких обставин, суд встановив, що строк оплати товару, отриманого відповідачем за спірною видатковою накладною від 15.08.2018 №180013486 на суму 172 663,74 грн., яка містить всі необхідні реквізити, які надають можливість суду достовірно ідентифікувати відповідача як особу, яка отримала товар за вказаною накладною, є таким, що настав.

Суд відхиляє твердження відповідача про те, що в актах перевірки розрахунків сторонами констатується лише те, що на певну дату є залишок в певній сумі за всіма розрахунками по взаємовідносинах з контрагентом, а не розмір заборгованості, оскільки таке є домислами відповідача та спростовується змістом поданих актів перевірки розрахунків.

Суд погоджується, що Акт звірки не є первинним документом в розумінні Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні, однак, зазначене не спростовує обов`язок відповідача, який прийняв товар за вищевказаною накладною від 15.08.2018, сплатити повну ціну отриманого товару (частина 2 ст. 692 ЦК України) у строки, встановлені договором (частина 1 ст. 692 ЦК України).

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до частини 2 ст. 614 ЦК України відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. Відповідно до частин 3 та 4 ст. 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

За таких обставин обов`язок доведення факту належної оплати за отриманий товар закон покладає на покупця.

Також, суд відхиляє твердження відповідача про те, що сума вартості отриманого товару в порядку пункту 14.1 має бути зменшена зарахуванням зустрічних однорідних вимог на суму вартості маркетингових послуг, які надані відповідачем позивачу за договором про надання послуг від 01.04.2015 №ВЗ 1І029673.

Як вбачається з матеріалів справи, 01.04.2015 між ТОВ Астерс Груп (виконавець) та ТОВ Кондитерська фабрика Ярич (замовник) укладено договір про надання послуг №ВЗ 1І029673, відповідно до умов якого:

- в порядку та на умовах визначених цим договором замовник доручає виконавцеві, а виконавець зобов`язується надати замовнику за плату маркетингові послуги (далі послуги), вказані в підпункті 1.2 даного договору, стосовно товарів, поставлених замовником згідно з договором №1І029673/ від 01.04.2015 (далі "договір постачання") в мережу магазинів виконавця "Фуршет" (далі "мережа магазинів"), вказаних в додатку №1 до цього договору (пункт 1.1 договору);

- вартість послуг, в т.ч. ПДВ, наданих виконавцем відповідно до цього договору, визначається із розрахунку 7.5 % від загальної суми проданого в мережі магазинів товару, з урахуванням ПДВ, та оплаченого (шляхом перерахування на поточний рахунок або зарахуванням зустрічних вимог) замовнику за поточний місяць згідно з договором постачання, укладеного між замовником та виконавцем (пункт 3.1 договору);

- оплата за надані послуги згідно з цим договором здійснюється шляхом зарахування зустрічних вимог, тобто зарахуванням належних виконавцю за ці послуги сум із грошових коштів, які виконавець зобов`язаний перерахувати замовнику за поставлений товар відповідно до договору постачання. Підставою для таких розрахунків є акт прийому передачі наданих послуг, підписаний обома сторонами. Залік зустрічних вимог проводиться замовником без підписання сторонами додаткових документів (актів, протоколів тощо). Зарахування зустрічних вимог може здійснюватись за письмовою заявою виконавця (пункт 3.2 договору);

- цей договір набирає чинності з дати його підписання сторонами та скріплення печатками і діє до 31.12.2017 року включно (пункт 7.1 договору).

31 травня 2018 між сторонами укладено додаткову угоду до договору №ВЗ 1І029673 від 01.04.2015, відповідно до якої сторони домовились внести зміни до п. 7.1 основного договору, виклавши його в наступній редакції: договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами та скріплення їх печатками і діє до "30" червня 2018 р. включно. Термін дії цього договору автоматично продовжується на кожний наступний календарний місяць у випадку, коли жодна із сторін не повідомить іншу про відмову від подальшої участі в цьому договорі, але не пізніше, ніж за 7 (сім) календарних днів до закінчення терміну дії цього договору.

Відповідачем в якості доказу зарахування суми за зустрічними вимогами долучено до матеріалів справи копію акту прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 31.01.2019 на суму 51 081,07 грн., який не підписаний позивачем.

Судом встановлено, що у відповідності до умов додаткової угоди від 31.05.2019 позивач направляв відповідачу повідомлення про припинення як договору поставки від 01.01.2015, так і договору про надання послуг від 01.04.2015 з 01.09.2018, відтак суд встановив, що договір про надання послуг №ВЗ 1І029673 від 01.04.2015 також є припиненим з 01.09.2018, відтак, зобов`язання за ним припинилися.

Доказів надання відповідачем позивачу будь-яких послуг в січні 2019 року на суму 51 081,07 грн. суду не подано, Акт № від 31.01.2019 позивачем отриманий 19.02.2019 шляхом електронного листування, підписаний не був, 19.02.2019 позивачем надано обґрунтовану відмову від його підписання, відтак послуги, зазначені в акті, виконавцем не надавалися, замовником не прийняті, відтак не належать до оплати.

За таких обставин, повно та ґрунтовно дослідивши матеріали справи, перевіривши на відповідність закону та дійсним обставинам справи розрахунок заборгованості, наданий позивачем, суд задовольняє позов товариства з обмеженою відповідальністю Кондитерська фабрика Ярич повністю, приймає рішення про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю Астерс Груп 78 329,09 грн. боргу.

У зв`язку із задоволенням позову, витрати по сплаті судового збору, у відповідності до ст. 129 ГПК України, покладаються судом на відповідача у повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 73-92, 129, 233, 236-238, 240, 241 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов товариства з обмеженою відповідальністю Кондитерська фабрика Ярич задовольнити повністю.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю Астерс Груп (08205, Київська обл., м. Ірпінь, вул. Лісова, буд. 6-Г, код 35995595)

на користь товариства з обмеженою відповідальністю Кондитерська фабрика Ярич (80463, Львівська область, Кам?янка-Бузький район, с. Старий Яричів, вул. Заводська, буд. 1, код 36767366)

78 329,09 грн. (сімдесят вісім тисяч триста двадцять дев`ять гривень дев`ять копійок) основного боргу,

1 921,00 грн. (одну тисячу дев`ятсот двадцять одну гривню) судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення відповідно до ст.ст. 240-241 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення підписано 03.12.2019.

Суддя О.В. Конюх