РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

03.12.2019Справа № 910/12774/19

Суддя Господарського суду міста Києва Стасюк С.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін матеріали справи

за позовом Товариства з додатковою відповідальністю "Експрес Страхування"

до Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія"Ю.ЕС.АЙ"

третя особа-1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_1

третя особа-2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_2

про стягнення 50 783,36 грн.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з додатковою відповідальністю "Експрес Страхування" (надалі по тексту - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія"Ю.ЕС.АЙ" (надалі по тексту - відповідач) про стягнення 50 783,36 грн. з яких 49 086, 46 грн. сума страхового відшкодування, інфляційне збільшення боргу у розмірі 833,52 грн., три проценти річних у розмірі 863,38 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачем на підставі Договору добровільного страхування наземних транспортних засобів, які є предметом застави № 202.17.2369132 від 05.09.2017 з огляду на настання страхової події - дорожньо-транспортної пригоди, виплачено страхове відшкодування власнику автомобіля "KIA Sportage", державний номер НОМЕР_1 , внаслідок чого до позивача перейшло право вимоги до відповідача, як страховика транспортного засобу, водієм якого було вчинено дорожньо-транспортну пригоду, а саме ОСОБА_1 (поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ/4439034), який керував автомобілем марки "Audi", державний номер НОМЕР_2 .

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.09.2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/12274/19, ухвалено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

15.10.2019 до Господарського суду міста Києва від відповідача надійшов відзив на позовну заяву. У поданому відзиві відповідач зазначив, що оскільки дорожньо-транспортна пригода сталася з вини ОСОБА_1 та з вини пішохода ОСОБА_2 відповідачем було прийнято рішення щодо виплати страхового відшкодування в розмірі 48 913,54 грн. з урахуванням положень п. 36.3. статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та з вирахуванням суми франшизи в розмірі 2000,00 грн., яка передбачена умовами полісу АМ/4439034. У задоволенні позову відповідач просив відмовити у повному обсязі.

Згідно із частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

05.09.2017 між ОСОБА_3 (страхувальник) та Товариством з додатковою відповідальністю "Експрес Страхування" (страховик) укладено Договір добровільного страхування наземних транспортних засобів № 202.17.2369132, які є предметом застави, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та/або розпорядженням транспортним засобом "KIA Sportage", державний номер НОМЕР_1 .

14.08.2018 року о 15 годині 05 хвилин ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Audi А4», державний номер НОМЕР_2 по проспекту Броварському, 27 в м. Києві, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з транспортним засобом «КІА» державний номер НОМЕР_1 , який зупинився попереду аби уникнути наїзду на пішохода, який перебігав проїзну частину в невстановленому місці. При ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.п. 2.3б, 12.1., 13.1 ПДР України.

14.08.2018 року о 15 годині 05 хвилин по проспекту Броварському, 27 в м. Києві пішохід Грек І.В. переходив проїзну частину у невстановленому місці, поза межами пішохідного переходу, чим порушив п. 4.7 ПДР України та створив аварійну обстановку, що призвело до ДТП між транспортними засобами «Audi А4», державний номер ТК НОМЕР_3 та «КІА» державний номер НОМЕР_1 .

Відповідно до постанов Дніпровського районного суду м. Києва від 14.11.2018 у справі у справі № 755/12898/18 та № 755/12897/18 дорожньо-транспортна пригода сталася з вини водія ОСОБА_1 , який порушив п.п. 2.3.б, 12.1, 13.1 ПДР України, та з вини пішохода ОСОБА_2 , який порушив вимогу п. 4.7 ПДР України, в зв`язку з чим ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП, ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 127 КУпАП.

Таким чином, вищезазначеними постановами Дніпровського районного суду м. Києва встановлено вину водія транспортного засобу «Audi А4», державний номер НОМЕР_2 ОСОБА_1 та пішохода ОСОБА_2 .

Судом встановлено, 15.08.2018 до позивача із заявою про виплату страхового відшкодування звернувся ОСОБА_3 .

Відповідно до умов Договору страхування № 202.17.2369132 від 05.09.2017 позивачем було здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 101 827,08 грн., що підтверджується платіжним дорученням № ЦО03183 від 28.08.2018.

Позивач зазначає, що ОСОБА_1 є відповідальним за збитки, заподіяні автомобілю «КІА» державний номер НОМЕР_1 .

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 , як володільця транспортного засобу «Audi А4», державний номер НОМЕР_2 станом на дату дорожньо-транспортної пригоди була застрахована у відповідача на підставі полісу АМ/4439034.

Позивач звернувся до відповідача із заявою № 3.18.1775 від 26.10.2018 про виплату страхового відшкодування в розмірі 101 827,08 грн.

Відповідачем було сплачено позивачу страхове відшкодування у розмірі 48 913,54 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 11707 від 15.02.2019.

Позивач вважає часткову виплату відповідачем страхового відшкодування необґрунтованою та безпідставною, що і стало підставою для звернення до суду.

Оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (ст. 979 Цивільного кодексу України).

Відповідно до п. 22.1. ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Вказана норма встановлює обов`язок страховика, з яким укладено договір обов`язкового страхування відповідальності власників наземних транспортних засобів, здійснити виплату на користь особи, якій завдано шкоди внаслідок страхового випадку.

Статтею 993 Цивільного кодексу України встановлено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

З огляду на те, що позивач виплатив суму страхового відшкодування, до нього перейшло право вимагати від відповідача відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Судом встановлено, що позивач звертався до відповідача з заявою щодо відшкодування страхової виплати.

Відповідачем було сплачено позивачу страхове відшкодування у розмірі 48 913,54 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 11707 від 15.02.2019.

Відповідно до пунктів 1, 3 частини 1 статті 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, а за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Отже, за змістом вказаних норм, у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципі вини.

Шкода, заподіяна кількома особами, відшкодовується кожною з них в частині, заподіяної нею (в порядку часткової відповідальності). Особи, які спільно заподіяли шкоду, тобто заподіяли неподільну шкоду взаємопов`язаними, сукупними діями, або діями з єдністю наміру, несуть солідарну відповідальність перед потерпілими. У такому ж порядку відповідають володільці джерел підвищеної небезпеки за шкоду, заподіяну внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки іншим особам.

Таким чином, розмір частки відшкодування шкоди визначається відповідно до ступеня вини кожного із учасників ДТП.

Як встановлено судом вище, відповідно до постанов Дніпровського районного суду м. Києва від 14.11.2018 у справі у справі № 755/12898/18 та № 755/12897/18 дорожньо-транспортна пригода сталася з вини водія ОСОБА_1 , який порушив п.п. 2.3.б, 12.1, 13.1 ПДР України, та з вини пішохода ОСОБА_2 , який порушив вимогу п. 4.7 ПДР України, в зв`язку з чим ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП, ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 127 КУпАП.

Таким чином, вищезазначеними постановами Дніпровського районного суду м. Києва встановлено обопільну вину водія транспортного засобу «Audi А4», державний номер НОМЕР_2 ОСОБА_1 та пішохода ОСОБА_2 .

Згідно п. 36.3. ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі якщо відповідальними за заподіяння неподільної шкоди взаємопов`язаними, сукупними діями є декілька осіб, розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за кожну з таких осіб визначається шляхом поділу розміру заподіяної шкоди на кількість таких осіб.

Позивачем було здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 101 827,08 грн., що підтверджується платіжним дорученням № ЦО03183 від 28.08.2018.

Згідно полісу АМ/4439034 сума франшизи складає 2 000,00 грн.

За таких підстав, з врахуванням вищезазначеного, відповідач повинен відшкодувати суму страхового відшкодування в розмірі 48 913,54 грн. (101 827,08 грн. : 2=50 913,54 грн. - 2 000,00 грн. = 48 913,54 грн.).

З огляду на те, що відповідачем виплачено позивачу страхове відшкодування в розмірі 48 913,54 грн., заявлені позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Оскільки позовні вимоги про стягнення 833,52 грн. інфляційних втрат, 863,38 грн. 3 % річних є похідними від вимоги про стягнення страхового відшкодування у задоволенні якої судом відмовлено, зазначені позовні вимоги про стягнення з відповідача 833,52 грн. інфляційних втрат та 863,38 грн. 3 % річних задоволенню не підлягають.

Судовий збір за розгляд справи відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладається на позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст. 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.У позові Товариства з додатковою відповідальністю "Експрес Страхування" до Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія"Ю.ЕС.АЙ", за участю третьої особи-1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_1 , третьої особи-2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_2 про стягнення 50 783,36 грн. - відмовити повністю.

2.Витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 921,00 грн. покласти на позивача.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення. При цьому, згідно з п.п.17.5 п.17 Розділу XI "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повний текст рішення складено 03.12.2019

Суддя С. В. Стасюк