ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" листопада 2019 р. Справа№ 910/9009/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Руденко М.А.

суддів: Пономаренка Є.Ю.

Смірнової Л.Г.

при секретарі: Реуцька Т.О.

за участю представників сторін:

від позивача: Капустін А.Б. (довіреність №96/19 від 04.04.2019)

від відповідача: не з`явився

розглянувши апеляційну скаргу акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця"

на рішення господарського суду міста Києва від 10.09.2019 року

у справі № 910/9009/19 (суддя Курдельчук І.Д.)

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Лемтранс"

до акціонерного товариства "Українська залізниця "

про стягнення 77 177,70 грн.,-

В С Т А Н О В И В:

У липні 2019 року ТОВ "Лемтранс" звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до АТ "Українська залізниця" про стягнення 83 349,74 грн. відшкодування збитків, спричинених незабезпеченням збереження цілісності майна (вагонів) під час перевезення залізницею.

Рішенням господарського суду міста Києва від 10.09.2019 у справі № 910/9009/19 позов задоволено повністю, стягнуто з відповідача на користь позивача суму збитків у сумі 83 349,74 грн.

Мотивуючи зазначене рішення, суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що матеріалами справи належним чином підтверджується факт протиправної бездіяльності відповідача, що виявилась у незабезпеченні збереженості (схоронності) належного позивачу майна (вагонів), внаслідок чого позивачу було завдана майнова шкода (пошкодження складових частин вагонів), а відповідач в свою чергу не довів належними та допустимими доказами, що пошкодження вагонів під час їх перевезення залізницею сталося не з його вини.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач - акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" АТ "Укрзалізниця" звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити. В обґрунтування вимог та доводів апеляційної скарги скаржник посилається на неправильне застосування судом першої інстанції Статуту залізниць України. Вказав на те, що позивач не має право на звернення з даним позовом. За твердженням скаржника, порожні вагони, в розумінні Статуту залізниці України, не є вантажем, тому відсутні підстави для складання комерційних актів по факту розукомплектування вагонів та застосування ст. 126, 129 Статуту залізниць України. Скаржник також наполягає на відсутності всіх елементів цивільної відповідальності, передбачених ст. 1166 ЦК України.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 23.10.2019 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" АТ "Укрзалізниця" на рішення господарського суду міста Києва від 10.09.2019 у справі № 910/9009/19 на призначено справу до розгляду на 26.11.2019 року 10 год. 45 хвилин.

15.10.2019 до Північного апеляційного господарського суду надійшли заперечення ТОВ "Лемтранс" на апеляційну скаргу, в яких позивач просив залишити рішення суду без змін, а апеляційну скаргу без задоволення з огляду на її необґрунтованість.

У судовому засіданні 26.11.2019 року представник позивача вказав на те, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, підстави для його скасування відсутні.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився про причини неявки суд не повідомив, як свідчать матеріали справи, про час та місце розгляду справи всі представники сторін були повідомлені належним чином. (а.с. 5-7 т.3).

Частиною 12 ст. 270 ГПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Пунктом 2 ч.3 ст. 202 ГПК України визначено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Враховуючи те, що матеріали справи містять докази повідомлення всіх учасників судового процесу про дату, час та місце судового засідання, явка представника відповідача обов`язковою не визнавалась, колегія суддів вважає можливим розглянути справу у відсутності представника відповідача за наявними у справі доказами.

Колегія суддів, заслухавши представників сторін, розглянувши наявні матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку фактичних обставин даної господарської справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права прийшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Як правильно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, відповідно до залізничних накладних № 40986754, № 40986754, № 41085531, № 40998502, № 36936649, №45430436, №45428299, №45331477, №45330669, №40936650, №40920605, №45501046, №45495504, №45496361 та №4549267 відповідачем здійснювалося перевезення вантажних вагонів власності (оренди) ТОВ "Лемтранс".(а.с.50,57,64,70,77,90,96,102,108, 114,120,125,131,137,143)

У графі 20. "Найменування вантажу" вказаних накладних зазначено - "вагони залізничні, що перевозяться на своїх осях, не зазначені в алфавіті".

Під час перевезення на станціях Нижньодніпровськ - Вузол та Богуславський було виявлено пошкодження вагонів №№ 56850639, 62966361, 62610605, 61843553, 61848347, 56875388, 61982484, 53451647, 62258017, 61668364, 61894655, 52506367, 52796927, 53133047, 59474221., а саме: розукомплектування ручних стоянкових гальм.

Внаслідок відсутності головної та магістральної частин повітророзподільника, позивачем направлено вагони 56850639, 62966361, 62610605, 61843553, 61848347, 56875388, 61982484, 53451647, 62258017, 61668364, 61894655, 52506367, 52796927, 53133047, 59474221. на технічне обслуговування та оформлено повідомлення форми ВУ-23М:

№56850639 - повідомлення №0532 від 01.02.2019 (а.с.53 т.1),

№62966361- повідомлення №534 від 01.02.2019 (а.с. 6 т.1),

№62610605- повідомлення від 01.02.219 (а.с.66 т.1),

№61843553- повідомлення №0487 від 31.01.2019 (а.с.73 т.1),

№61848347- повідомлення №0503 від 31.01.2019 (а.с.79 т.1),

№56875388 - повідомлення №3154 від 30.01.2019 (а.с.92 т.1),

№61982484 - повідомлення №3160 від 29.01.2019 (а.с.98 т.1),

№53451647- повідомлення №3184 від 30.01.2019 (а.с.104 т.1),

№62258017- повідомлення №3186 від 30.01.2019 (а.с.110 т.1),

№61668364- повідомлення №3172 від 30.01.2019 (а.с.116 т.1),

№61894655 - повідомлення №3173 від 30.01.2019 (а.с.121а т.1),

№52506367- повідомлення №3210 від 31.01.2019 (а.с.127 т.1),

№52796927- повідомлення №3202 від 31.01.2019 (а.с.133 т.1),

№53133047- повідомлення №3206 від 31.01.2019 (а.с.139 т.1),

№59474221- повідомлення №3233 від 31.01.2019 (а.с. 145 т.1).

Позивач звернувся до відповідача із заявами № 572/ДВ від 07.02.2019, №533/ДВ від 06.02.2019, №532/ДВ від 06.02.2019 (а.с. 46, 83, 84 т.1), у яких просив оформити акти про пошкодження вагонів форми ВУ-25М та комерційні акти форми ГУ-22 і надати по одному примірнику позивачу.

Структурними підрозділами на станції «Нижньодніпровськ-Вузол» регіональної філії «Придніпровська залізниця» та станції Богуславський Придніпровської залізниця складені акти про пошкодження вагона (форма ВУ-25М) (а.с.52,59,65,72,78, 91,109,115,121,126,132,138,144 т.1)

З метою ремонту пошкоджених вагонів позивачем відповідно до договорів поставки № 710/16 від 01.11.2016, №235/16 від 13.04.2016, №558/74 від 11.12.2014, №59/14 від 10.02.2014, №773/12 від 15.11.2012 (а.с.200-203, 218-221, 225-227, 231-233, 237 т.1), відповідної специфікацій (а.с.204, 207, 208, 211, 214, 222, 228,234, 240 т.1) та платіжних доручень (а.с.206, 207, 210, 213, 217, 224, 230, 236, 242 т.1) було придбано деталі загальною вартістю 79 064,04 грн., що були відсутні у вагонах та передані структурним підрозділам «Нижньодніпровськ-Вузол» регіональної філії «Придніпровська залізниця» та станції Богуславський Придніпровської залізниця.

Крім того позивачем було сплачено 4 285,70 грн. за технічне обслуговування з встановлення запчастин на пошкоджені вагони, що підтверджується відповідними актами № 89/255, №90/255 від 28.02.2019, №92/255, №94/255, №95/255, №96/255, від 28.02.2019 (а.с.175, 178, 181, 184, 187,190 т.1) №148/255 від 29.03.2019 (а.с.193 т.1), №153/255 від 31.03.2019 (а.с.196 т.1). рахунком № 89/255, №90/255, №92/255, №94/255, №95/255 №96/255 від 28.02.2019 (а.с.176, 179, 182, 185, 188, 191 т.1), №148/255 від 29.03.2019 (а.с.194 т.1) №153/255 від 31.03.2019 (а.с.197 т.1) платіжними дорученнями № 2235, №2238, №2237, №2236, №2233, №2284, від 25.03.2019 (а.с.177, 180, 183, 186, 189, 192 т.1) №3105 від 18.04.2019 (а.с.195 т.1), №3340 від 25.04.2019 (а.с.198 т.1)

У зв`язку із викладеними обставинами позивач звернуся до суду із даним позовом та просив стягнути з відповідача 83 349,74 грн., у тому числі 79 064,04 грн. - вартість придбаних деталей, 4 285,70 грн. - вартість технічного обслуговування, посилаючись на порушення відповідачем положень статей 110, 114, 126 Статуту залізниць України, згідно яких залізниця несе відповідальність за збереження вантажу під час перевезення; відшкодовує збитки за не збережений вантаж, а також несе матеріальну відповідальність за пошкодження вагонів, та норми ст. 1166 ЦК України.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що підтверджується факт протиправної бездіяльності відповідача, що виявилась у незабезпеченні збереженості (схоронності) належного позивачу майна (вагонів), внаслідок чого позивачу було завдана майнова шкода (пошкодження складових частин вагонів).

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції зважаючи на наступне.

Як правомірно встановлено судом першої інстанції між сторонами виникли правовідносини з перевезення вантажу залізницею, які регулюються положеннями глави 64 ЦК України та глави 32 ГК України та нормами спеціального законодавства, що регулюють залізничне перевезення в Україні.

Відповідно до статей 909 ЦК України та 307 ГК України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається в письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства. Перевізники зобов`язані забезпечувати вантажовідправників бланками перевізних документів згідно з правилами здійснення відповідних перевезень.

Законодавство про залізничний транспорт загального користування складається із Закону України "Про транспорт", Закону України "Про залізничний транспорт", Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 за № 457 та інших актів законодавства України, зокрема, Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 334 від 28.05.2002, Правил користування вагонами і контейнерами, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 25.02.1999 № 113.

Відповідно до статті 23 Закону України "Про залізничний транспорт" перевізники несуть відповідальність за зберігання вантажу, багажу, вантажобагажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу, а також за дотримання терміну їх доставки в межах, визначених Статутом залізниць України.

За незбереження (втрату, нестачу, псування, пошкодження) прийнятого до перевезень вантажу, багажу, вантажобагажу перевізники несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з незалежних від них причин.

Відповідно до пункту 20 Правил складання актів акт про пошкодження вагона (контейнера) складається у разі пошкодження вагона (контейнера) під час перевезення, навантаження, вивантаження вантажу, виконання маневрових робіт, а також в інших випадках для засвідчення обставин і розмірів пошкодження і є підставою для матеріальної відповідальності винних у пошкодженні.

Також пунктом 20 Правил користування вагонами і контейнерами визначено, що пошкодження вантажного вагона - це порушення справного стану вагона або його складових частин унаслідок зовнішніх впливів, що перевищують рівні, установлені ГОСТ 22235-76, а також унесення змін у конструкції вагонів, заварювання дверей, люків, знімання бортів платформ, дверей напіввагонів, знімного устаткування вагонів тощо, свердління (пробивання, пропалювання) отворів для кріплення вантажів у деталях вагонів, а також кріплення до них вантажів за допомогою зварювання без дозволу залізниці.

Ремонт пошкодженого вагона здійснюється на підприємстві, що має право на виконання таких робіт, або на найближчому до місця пошкодження вагоноремонтному підприємстві. Перелік таких підприємств оприлюднюється у товарних конторах станцій обслуговування.

Оскільки порожні приватні вагони мають статус "вантажу", відповідно до пункту 2 Правил складання актів повинен бути сформований комерційний акт у зв`язку з пошкодженням вантажу (вагону).

Відповідно до пункту 8 Правил складання актів, комерційні акти складаються у трьох примірниках на бланках установленої форми і заповнюються на друкарській машинці або чорнилами чітко, без будь-яких виправлень. На кожному акті проставляється штемпель станції. Другий примірник акта видається одержувачу на його вимогу.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач прийняв вагони до перевезення без заперечень, проте після виявлення пошкодження на звернення позивача із заявами про складання актів, відповідач не відреагував на звернення. В свою чергу акти про пошкодження вагонів були підписані В. о. НПТО Лащенко А.О., Начальником вагонного депо Ємцев Є.В. станції Нижньодніпровськ-Вузол Придніпровської залізниці (а.с.52,59,65,72,78т1), а також ВМ Булгакова, Начальником вагонного депо НПТО Федоров С.І. станції Богуславський Придніпровської залізниці (а.с.91,97,103,109,115,121,126,132, 138,144 т.1)

Статтею 110 Статуту залізниць України встановлено, що залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі згідно з Правилами іншому підприємству.

Порожні приватні власні вагони, які перевозяться залізницею за повними перевізними документами зі сплатою провізної плати, мають статус "вантажу", залізниця не має права розпоряджатись ними на свій розсуд, як вона розпоряджається вагонами загального парку залізниць, а зобов`язана доставити ці власні порожні вагони на станцію призначення у цілості та збереженості і видати їх одержувачу, зазначеному в накладній.

Всупереч чинного законодавства, відповідач не забезпечив схоронності (збереження) вагонів під час їх курсування залізничними коліями, внаслідок чого завдано збитків майну позивача.

Відповідно до пункту 21 Правил користування вагонами і контейнерами, ремонт пошкодженого вагона здійснюється на підприємстві, що має право на виконання таких робіт, або на найближчому до місця пошкодження вагоноремонтному підприємстві. Перелік таких підприємств оприлюднюється у товарних конторах станцій обслуговування.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, акти про пошкодження вагонів форми ВУ-25М, складені структурним підрозділом «Нижньодніпровськ-Вузол» регіональної філії «Придніпровська залізниця» та станції Богуславський Придніпровської залізниця за своєю формою та змістом відповідають вимогам Статуту залізниць України та Правил складення актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 334 від 28.05.2002, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 08.07.2002 за № 567/6855, а тому є належними та допустимими доказами на підтвердження факту пошкодження вагонів.

При цьому докази заперечень відповідача щодо форми, порядку складання, змісту вказаних комерційних актів та посадових осіб, які їх підписали, а також факту оскарження їх з боку сторін відсутні.

Статтею 114 Статуту залізниць України передбачено, що залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, а саме, за втрату чи недостачу - у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі; за псування і пошкодження - у розмірах тієї суми, на яку було знижено його вартість.

Відповідно до статті 126 Статуту залізниць України за пошкодження залізницею вагонів або контейнерів, що належать підприємствам, залізниця несе матеріальну відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди.

Стаття 224 ГК України зобов`язує учасника господарських відносин, який порушив господарські зобов`язання або встановлені вимоги, які стосуються здійснення господарської діяльності, відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушені. Під збитками розуміються витрати, здійсненні уповноваженою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не отримані нею доходи, які уповноважена сторона отримала б у разі належного виконання зобов`язання або дотримання правил здійснення господарської діяльності іншою стороною.

Статтею 225 ГК України визначений вичерпний перелік складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, зокрема: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково втрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом, вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства.

За встановлених обставин, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що саме на позивача покладається обов`язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяними збитками. При цьому, важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та збитками потерпілої сторони. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які завдано особі, - наслідком такої протиправної поведінки.

Протиправність поведінки відповідача виражена у бездіяльності та незабезпеченні збереження належних позивачу вагонів, чим порушено наведені положення Статуту залізниць України та Закону України "Про залізничний транспорт", внаслідок чого вагони були розукомплектовані і позивачу завдані збитки в розмірі вартості їх ремонту.

Між протиправною поведінкою відповідача та завданими збитками існує прямий причинно-наслідковий зв`язок, також матеріали справи не містять доказів того, що розукомплектування вантажних вагонів сталося не з вини відповідача, який взяв на себе відповідальність за збереження прийнятих до перевезення вагонів позивача, але не зберіг майно ТОВ "Лемтранс".

Оскільки позивачем доведено наявність в діях відповідача повного складу цивільного правопорушення, а відповідачем не доведено відсутності його вини, позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Доводи апелянта про відсутність у позивача права на пред`явлення даного позову, оскільки ТОВ "Лемтранс" не є а ні вантажовідправником, а ні вантажоодержувачем вказаних вагонів, відхиляються колегією суддів з огляду на те, що відповідач виступає саме як перевізник, на якого покладено обов`язок зі збереження прийнятого ним до перевезення вантажу (вагонів), і не вчинення відповідних дій прямо порушує права позивача, як особи, якій належні вказані вагони, що були пошкоджені. Посилання відповідача на статтю 130 Статуту залізниць України є помилковим, оскільки предметом даного спору є стягнення збитків за розукомплектування вагонів, підставою для нарахування яких позивачем визначено ст.ст. 22, 1166 ЦК та ст.ст. 224, 225 ГК України.

З урахуванням усіх фактичних обставин справи, встановлених судом першої інстанції та судом апеляційної інстанції, доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі, є безпідставними та не впливають на вирішення спору у даній справі.

Згідно зі статтею 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що скаржник не довів обґрунтованість своєї апеляційної скарги, докази на підтвердження своїх вимог суду не надав, апеляційний суд погоджується із рішенням господарського суду міста Києва від 10.09.2019 року у справі № 910/9009/19, отже підстав для його скасування або зміни не вбачається.

Оскільки, у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на відповідача (апелянта).

Керуючись ст. ст. 269, 275, 276, 282 Господарського процесуального кодексу України суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" на рішення господарського суду міста Києва від 10.09.2019 року у справі № 910/9009/19 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду міста Києва від 10.09.2019 року у справі № 910/9009/19 залишити без змін.

Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на відповідача (апелянта).

Матеріали справи № 910/9009/19 повернути до місцевого господарського суду .

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст.ст. 287,288 ГПК України

Повний текст постанови складено 04.12.2019 р.

Головуючий суддя М.А. Руденко

Судді Є.Ю. Пономаренко

Л.Г. Смірнова