РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

03.12.2019Справа № 910/13701/19

За позовом Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" (м. Київ) в особі відокремленого підрозділу "Північна електроенергетична система" (м. Харків)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергомашвин" (м. Київ)

про стягнення 64.411,46 грн

Суддя Ващенко Т.М.

Секретар судового засідання Шаповалов А.М.

Представники сторін: не викликались

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство "Національна енергетична компанія "Укренерго" в особі відокремленого підрозділу "Північна електроенергетична система" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергомашвин" про стягнення 64.411,46 грн, з яких: 29.728,37 грн пені, 34.683,09 грн штрафу.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач вказує на невиконання відповідачем робіт за Договором підряду № 80-4/3818-17 від 27.12.17.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.10.19. відкрито провадження у справі № 910/13701/19, з підстав, викладених в ухвалі, постановлено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (без проведення судового засідання); встановлено сторонам строки на подання надання відзиву, відповіді на відзив та заперечень на відповідь на відзив.

Відповідачем у встановлений судом строк письмового відзиву на позов не подано, доказів на обґрунтування своєї правової позиції у справі не надано.

При цьому судом встановлено, що відповідачу ухвалу суду про відкриття провадження в даній справі, направлено на адресу, визначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, вручено 24.10.19.

Отже, відповідач належним чином повідомлений про розгляд справи № 910/13701/19.

У разі неподання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч. 9 ст. 165 ГПК України).

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 4 ст. 13 ГПК України).

Оскільки наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення, у відповідності до ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними у справі матеріалами.

При цьому судом враховано, що розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться (ч. 2 ст. 252 ГПК України).

Положеннями ст. 248 ГПК України унормовано, що суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (ч. 5 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України).

Розглянувши надані документи і матеріали, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

За змістом ст. 509 Цивільного кодексу України, ст. 173 Господарського кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За приписами ст. ст. 11, 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають, зокрема, з договору.

Згідно зі ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. ст. 6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

27.12.17. між позивачем (Замовник) (який є правонаступником Державного підприємства "Національна енергетична компанія "Укренерго") та відповідачем (Підрядник) було укладено Договір № 80-4/3818-17 (далі - Договір), відповідно до пунктів 1.1, 1.2 якого найменування робіт -ДСТУ Б.Д. 1.1-1:2013 Виконання робіт з відновлення роботоспроможності елегазового вимикача 750 кВ «ВВР-750 «Південнодонбаська» на ПС-750 кВ «Донбаська» Інв. № 820-6 Інші завершальні будівельні роботи. Об`єкт Інв. № 82510. Підрядник зобов`язується у 2017 р. - 2018 р. на свій ризик власними силами з власних матеріальних ресурсів та матеріальних ресурсів Замовника виконати роботи відповідно до Технічних вимог (Додаток 2 до Договору), Замовник - прийняти і оплатити такі роботи. Підрядник повинен виконати будівельні роботи, а Замовник зобов`язується надати Підряднику будівельний майданчик (фронт робот) та передати іншу необхідну дозвільну документацію, затверджену в установленому порядку, прийняти виконані роботи та оплатити їх в порядку та на умовах, визначених цим Договором.

Обсяги закупівлі робіт можуть бути зменшені залежно від реального фінансування видатків (п. 1.3 Договору).

Доказів зменшення обсягів закупівлі робіт за Договором сторонами до матеріалів справи не подано.

Строк дії Договору сторонами погоджено п. 9.1 (в редакції додаткової угоди № 5 від 11.10.18. до Договору) з моменту його підписання сторонами і скріплення печатками та діє до 31.07.19., а в частині взаєморозрахунків - до їх повного завершення, в частині гарантійних зобов`язань - до їх повного виконання.

З огляду на встановлений ст. 204 Цивільного кодексу України принцип правомірності правочину, суд приймає до уваги Договір як належну підставу, у розумінні норм ст. 11 названого Кодексу України, для виникнення у позивача та відповідача взаємних цивільних прав та обов`язків.

За своїм змістом та правовою природою укладений між сторонами Договір є договором підряду.

Відповідно до ч. 1 ст. 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду (ч. 1 ст. 846 ЦК України).

Початок і закінчення всіх видів робіт за Договором здійснюється від дати укладання Договору до 31.05.19. (п. 4.1.1 Договору в редакції додаткової угоди № 5 від 11.10.18. до Договору).

Згідно з пунктами 4.5.4, 4.5.5 Договору підрядник готує і передає для підписання Замовнику у строк не пізніше 25 числа кожного звітного місяця акти виконаних будівельних робіт. замовник протягом 3-х календарних днів з дня одержання перевіряє надані акти, довідку на відповідність їх щодо якості, будівельним та технічним нормам після чого підписує їх і скріплює печаткою або надає мотивовану відмову від підписання.

У відповідності до наявних в матеріалах справи підписаних сторонами та скріплених їх печатками Довідок про вартість виконаних будівельних робіт за формою КБ-3 та Актів приймання виконаних будівельних робіт за формою КБ-2в за травень-червень 2018 року, актами здачі-приймання робіт в травні 2018 року відповідачем виконано, а позивачем прийнято робіт за Договором на загальну суму 322.042,00 грн.

Доказів виконання робіт за Договором на суму 494.805,57 грн матеріали справи не містять.

Відповідно до п. 4.5.2 Договору датою прийняття в експлуатацію закінчених робіт є дата оформлення документу (акту готовності об`єкта до експлуатації), що засвідчує відповідність закінчених робіт ДБН, стандартам і правилам та є підставою для проведення остаточних розрахунків між сторонами.

За матеріалами справи судом встановлено, що акту готовності об`єкта до експлуатації за Договором між сторонами не підписано.

За умовами п. 2.1 Договору Замовник здійснює оплату в національній валюті України - гривні, в межах наявних фінансових можливостей.

Відповідно до п. 2.2 Договору в редакції Додаткової угоди № 2 від 07.03.18. до Договору ціна Договору (сума, визначена у Договорі) становить 816.847,57 грн з ПДВ та визначена на підставі Договірної ціни (Додаток 3 до Договору) та Калькуляцій №№1-3 (Додатки 7, 8, 9 до Договору), та є твердою.

Розмір попередньої оплати становить:

- до 30 % від вартості робіт на підставі рахунку;

- до 50% від вартості вітчизняного обладнання (у разі наявності) на підставі рахунку;

- до 80 % від вартості імпортного обладнання (у разі наявності) на підставі рахунку

Погашення Підрядником авансових платежів проводиться поетапно шляхом пропорційного зменшення коштів (згідно з відсотком отриманого авансу), в Актах виконаних робіт, що підлягають оплаті у поточному місяці. Підрядник зобов`язується використати одержаний авансовий платіж на придбання (виробництво) необхідних для виконання робіт матеріалів, обладнання (не менше 75% від суми одержаного авансового платежу) протягом 60 днів після одержання авансового платежу. Підрядник протягом 65 днів з дня надходження авансового платежу повинен надати звіт про використання авансових коштів разом з підтверджуючими документами (копії накладних/актів, платіжних доручень з відміткою банку, тощо). В разі ненадання у встановлений строк такого звіту або виявлення факту нецільового використання і невикористання авансового платежу Замовник вправі достроково розірвати Договір, повідомивши Підрядника, та/або вимагати повернення всієї суми авансового платежу, з урахуванням індексу інфляції та відсотків річних 14%. Подальша оплата за виконані роботи здійснюється в безготівковому порядку, шляхом перерахування грошових коштів через банк протягом 25 банківських днів з дати підписання Сторонами Актів виконаних робіт (ф.КБ-2в, довідка ф.КБ-3) за наданим Підрядником оригіналу рахунку-фактури Підрядника із зазначенням номеру Договору, описом виконаних робіт та з урахуванням, що така оплата здійснюється після реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних відповідно до статті 201 Податкового кодексу України. Після прийняття Замовником Робіт на суму авансового платежу він здійснює оплату прийнятих Робіт, вартість якої непокрита авансовим платежем (подальша оплата) (пункти 3.2.2, 3.2.3 Договору).

У відповідності до платіжних доручень № 86 від 18.07.18., № 87 від 18.07.18., № 140 від 22.01.18. позивач перерахував відповідачу 322.033,30 грн.

Оскільки роботи на суму 494.805,57 грн відповідачем у встановлений Договором строк 31.05.19. не виконано, позивач претензією № 07/28434 від 31.07.19. повідомив відповідача про необхідність сплати штрафу та пені за невиконання робіт.

При цьому судом встановлено, що відповідачем не виконано робіт за Договором на суму саме 494.805,57 грн, а не на суму 495.472,70 грн, як на те вказує позивач, оскільки, як відзначалось судом, відповідно до п. 2.2 Договору в редакції Додаткової угоди № 2 від 07.03.18. до Договору ціна Договору (сума, визначена у Договорі) становить 816.847,57 грн з ПДВ.

Відповідно до частини 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно зі ст. ст. 76-77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд відзначає наступне.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічні положення містяться і в Господарському кодексі України. Так, відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договорів, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Стаття 610 Цивільного кодексу України визначає, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Позивачем доведено належним чином, а відповідачем не спростовано факту невиконання робіт за Договором.

У відповідності з нормами ст. 617 Цивільного кодексу України згідно якої особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Приписами ст. 216 Господарського кодексу України встановлено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов`язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

Зазначене кореспондується з нормами ст. 617 Цивільного кодексу України згідно якої особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Згідно з ст. ст. 546, 549 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, різновидом якої є штраф та пеня.

Відповідно до ч. 2 ст. 549 Цивільного кодексу України, штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Відповідно до ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Пунктом 6.8.1 Договору сторони погодили, що у разі порушення встановленого умовами Договору строку виконання підрядником зобов`язань, останній сплачує Замовнику пеню у розмірі 0,1% ціни прострочених зобов`язань за кожен день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково сплачує штраф в розмірі 7% від вказаної ціни.

Судом здійснено перерахунок штрафу і пені та встановлено, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 34.636,39 грн штрафу та 29.688,33 грн пені.

Пеню в сумі 40,04 грн та штраф в сумі 46,70 грн нараховано безпідставно, з огляду на що суд відмовляє в позові в цій частині.

За вказаних підстав позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Відповідно ст. 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 76-80, 86, 129, ч. 9 ст. 165, ст. ст. 219, 232, 233, 236-238, 240, 241, 252 ГПК України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергомашвин" (04078, м. Київ, вул. Сирецька,49; ідентифікаційний код 38233455) на користь Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" (01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри,25; ідентифікаційний код 001100227) в особі відокремленого підрозділу "Північна електроенергетична система" (61003, м. Харків, вул. Кооперативна, 12/14; ідентифікаційний код 00131624) 34.636 (тридцять чотири тисячі шістсот тридцять шість) грн 39 коп. штрафу, 29.688 (двадцять дев`ять тисяч шістсот вісімдесят вісім) грн 33 коп. пені, 1.918 (одну тисячу дев`ятсот вісімнадцять) грн 41 коп. судового збору.

3. В іншій частині в позові відмовити.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення господарського суду може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст.ст. 253, 254, 256-259 ГПК України з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI "Перехідні положення" ГПК України.

Суддя Т.М. Ващенко