ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" грудня 2019 р. Справа№ 910/12878/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Демидової А.М.

суддів: Владимиренко С.В.

Корсака В.А.

за участю помічника судді Волошиної Т.В., яка за дорученням головуючого судді здійснює повноваження секретаря судового засідання,

за участю представників сторін:

від позивача: не з`явився

від відповідача-1: не з`явився

від відповідача-2: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 23.09.2019 (суддя Турчин С.О.)

у справі № 910/12878/19 Господарського суду міста Києва

за позовом ОСОБА_1

до: 1) Товариства з обмеженою відповідальністю "Аріян" (відповідач-1);

2) Публічного акціонерного товариства "ОТП Банк" (відповідач-2)

про визнання недійсним договорів та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст і підстави позовних вимог.

ОСОБА_1 (позивач) звернулася до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Аріян" (далі - ТОВ "Аріян", відповідач-1) та Публічного акціонерного товариства "ОТП Банк" (далі - ПАТ "ОТП Банк", відповідач-2) про:

1) визнання недійсним договору іпотеки (майнова порука) № РМ-SМЕ 004/358/2007 від 18.12.2007, укладеного між Закритим акціонерним товариством "ОТП Банк" та ТОВ "Аріян" в особі засновника ОСОБА_2 ;

2) визнання недійсним договору іпотеки (майнова порука) № РСМ-007/004/2005 від 08.12.2005, укладеного між Акціонерним комерційним банком "Райффайзенбанк Україна" та ТОВ "Аріян" в особі громадянина Ісламської Республіки Іран ОСОБА_4;

3) визнання недійсним додаткового договору № 5 від 13.06.2014 до кредитного договору № СМ-007/004/2005 від 08.12.2005, укладеного між ПАТ "ОТП Банк", ОСОБА_3 та ТОВ "Аріян";

4) визнання недійсним додаткового договору від 07.09.2012 до кредитного договору № СМ-SМЕ 004/358/2007 від 18.12.2007, укладеного між ПАТ "ОТП Банк", ОСОБА_3 та ТОВ "Аріян";

5) зобов`язання Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Русанюка Золтана Золтановича провести реєстраційні дії: виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис за реєстраційним номером 2673195, зареєстрований 08.12.2005, та № 6253347, зареєстрований 18.12.2007.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_1 послалася на те, що спірні правочини є такими, що порушують права ТОВ "Аріян", укладені з суттєвим порушенням вимог закону та підлягають визнанню недійсними в судовому порядку.

Короткий зміст ухвали місцевого господарського суду та мотиви її прийняття.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.09.2019 у даній справі (суддя Турчин С.О.) відмовлено у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ТОВ "Аріян", ПАТ "ОТП Банк" про визнання договорів недійсними та зобов`язання вчинити дії на підставі п. 1 ч. 1 ст. 175 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

При винесенні вказаної ухвали суд виходив з того, що спір у даній справі не відноситься до юрисдикції господарських судів та може бути пред`явлений до суду загальної юрисдикції, враховуючи суб`єктний склад сторін спору.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів.

Не погоджуючись з ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.09.2019 у справі № 910/12878/19, ОСОБА_1 звернулася до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вказану ухвалу та направити справу для продовження розгляду до Господарського суду міста Києва. В апеляційній скарзі скаржником заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду міста Києва від 23.09.2019 у справі № 910/12878/19.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, скаржник зазначає, що оскаржувана ухвала є передчасною, незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню.

Скаржник вказує, що він не є стороною спірних правочинів, проте під час їх укладення було суттєво порушено майнові права ТОВ "Аріян", керівником та власником 100% статутного фонду якого є позивач.

Позивач вважає, що внаслідок неповного та необ`єктивного дослідження матеріалів позовної заяви та підстав для звернення до Господарського суду міста Києва, судом першої інстанції було залишено без уваги те, що дії ПАТ "ОТП Банк" та учасників ТОВ "Аріян" спричинили значне порушення майнових прав та інтересів ТОВ "Аріян", керівником якого є позивач, тому даний спір є корпоративним.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.11.2019 справу № 910/12878/19 передано на розгляд колегії суддів у складі: Демидова А.М. - головуючий, Владимиренко С.В., Корсак В.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.11.2019 задоволено клопотання ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду міста Києва від 23.09.2019 у справі № 910/12878/19 та поновлено ОСОБА_1 зазначений строк; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 23.09.2019 у справі № 910/12878/19; розгляд апеляційної скарги призначено на 03.12.2019 о 10 год. 30 хв.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.11.2019 зупинено дію ухвали Господарського суду міста Києва від 23.09.2019 у справі № 910/12878/19.

Явка представників учасників справи. Позиції учасників справи.

У судове засідання 03.12.2019 представники учасників справи не з`явились.

03.12.2019 на електронну пошту Північного апеляційного господарського суду надійшла заява представника ОСОБА_1 про розгляд апеляційної скарги без участі представника скаржника.

Представники відповідача-1 та відповідача-2 про причини неявки суд не повідомили.

Враховуючи належне повідомлення всіх учасників справи про час і місце судового розгляду апеляційної скарги, а також те, що явка представників учасників справи в судове засідання не визнана обов`язковою, колегія суддів дійшла висновку про розгляд апеляційної скарги за відсутності представників учасників справи.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, в обґрунтування позовних вимог позивач вказувала на те, що вона є керівником ТОВ "Аріян" та власником 100% статутного фонду ТОВ "Аріян" з 22.07.2009 та на даний час. У травні 2019 року позивач вирішила здійснити перевірку майна, яке перебуває на балансі підприємства, та дізналася про укладення договорів іпотеки (майнова порука) № РМ-SМЕ 004/358/2007 від 18.12.2007 та № РСМ-007/004/2005 від 08.12.2005 щодо майна ТОВ "Аріян" особами, які не мають відповідних повноважень та без проведення загальних зборів. Також, позивач зазначила, що додаткові договори від 07.09.2012 до кредитного договору № СМ-SМЕ 004/358/2007 від 18.12.2007 та від 07.09.2012 до кредитного договору № СМ-SМЕ 004/358/2007 від 18.12.2007 укладені з суттєвими порушеннями ст. 96 Цивільного кодексу України, без проведення загальних зборів ТОВ "Аріян" та без відома керівника ТОВ "Аріян".

Відтак, позивач вважає, що договори іпотеки (майнова порука) № РСМ-007/004/2005 від 08.12.2005 та № 5 від 13.06.2014, додаткові договори від 07.09.2012 до кредитного договору № СМ-SМЕ 004/358/2007 від 18.12.2007 та від 07.09.2012 до кредитного договору № СМ-SМЕ 004/358/2007 від 18.12.2007, є такими, що порушують права ТОВ "Аріян", укладені з суттєвим порушенням вимог закону та підлягають визнанню недійсними в судовому порядку.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції.

Вирішуючи питання обґрунтованості постановлення судом першої інстанції судового рішення (ухвали) про відмову у прийнятті позовної заяви ОСОБА_1 , Північний апеляційний господарський суд виходить з такого.

Статтею 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Поняття "суд, встановлений законом" включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Відповідно до ст. 4 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням, мають юридичні особи та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування.

Предметна та суб`єкта юрисдикція господарських судів, тобто сукупність повноважень господарських судів щодо розгляду справ, віднесених до їх компетенції, визначена ст. 20 ГПК України. Так, за частиною першою цієї статті господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці (п. 1); справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів (п. 3); справи у спорах, що виникають з правочинів щодо акцій, часток, паїв, інших корпоративних прав в юридичній особі, крім правочинів у сімейних та спадкових правовідносинах (п. 4).

Тобто, юрисдикція господарських судів поширюється, зокрема, щодо розгляду спорів стосовно правочинів, укладених для забезпечення виконання основного зобов`язання, якщо сторонами цього основного зобов`язання є юридичні особи та (або) фізичні особи-підприємці. У цьому випадку суб`єктний склад сторін правочинів, укладених для забезпечення виконання основного зобов`язання, не має значення для визначення юрисдикції господарського суду щодо розгляду відповідної справи. Така юрисдикція визначається, враховуючи суб`єктний склад основного зобов`язання (п. 20 постанови Великої Палати Верховного Суду від 17.04.2018 у справі № 545/1014/15-ц).

Як встановлено місцевим господарським судом та вбачається з матеріалів справи (у тому числі з апеляційної скарги), позивачем за даним позовом про визнання договорів недійсними та зобов`язання вчинити дії є фізична особа, яка, як вбачається з обґрунтування позовної заяви та долучених до позову доказів, не є стороною спірних правочинів та не обґрунтовує свої вимоги порушенням її корпоративних прав, а посилається на порушення прав іншої особи - ТОВ "Аріян".

З урахуванням викладеного, господарський суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що даний спір не відноситься до юрисдикції господарських судів.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 175 ГПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.

Наведена норма підлягає застосуванню, якщо позов подано внаслідок помилкового уявлення особи про її право на звернення до господарського суду у випадках, коли предмет спору чи суб`єктний склад його учасників не охоплюється юрисдикцією господарських судів, або коли право чи інтерес не підлягають судовому захисту.

Така правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.02.2019 у справі № 910/8729/18.

За таких обставин, господарським судом першої інстанції правомірно відмовлено у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ТОВ "Аріян" та ПАТ "ОТП Банк" про визнання договорів недійсними та зобов`язання вчинити дії на підставі п. 1 ч. 1 ст. 175 ГПК України, оскільки даний спір не відноситься до юрисдикції господарських судів.

Відповідно до ч. 6 ст. 175 ГПК України, відмовляючи у відкритті провадження з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз`яснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи.

За приписами ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Отже, в порядку цивільного судочинства можуть розглядатися будь-які справи, у яких хоча б однією зі сторін є фізична особа, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.

Таким чином, виходячи з вищезазначених положень норм ЦПК України та ГПК України, даний спір за суб`єктним складом є цивільно-правовим, а юрисдикція щодо його розгляду належить суду загальної юрисдикції (аналогічних висновків за подібних обставин дійшла Велика Палата Верховного Суду в постанові від 31.10.2018 у справі № 369/382/17).

На підставі викладеного, суд першої інстанції вірно роз`яснив позивачу, що даний спір може бути пред`явлений як цивільний позов до відповідного суду загальної юрисдикції.

Щодо доводів, викладених в апеляційній скарзі, про те, що судом першої інстанції було залишено без уваги те, що дії ПАТ "ОТП Банк" та учасників ТОВ "Аріян" спричинили значне порушення майнових прав та інтересів ТОВ "Аріян", керівником якого є позивач, тому даний спір є корпоративним, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає таке.

Як визначено п. 3 ч. 1 ст. 20 ГПК України, спорами, що виникають з корпоративних відносин, є спори між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів.

З аналізу положень ст. 167 Господарського кодексу України вбачається, що корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації. Зазначені права учасників господарського товариства є складними, до них належать як майнові (право на частку прибутку, право на оплату вартості майна при виході з товариства тощо), так і немайнові права (право брати в управлінні справами товариства, право виходу із товариства тощо), визначені законом та установчими документами (така правова позиція викладена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 17.04.2018 у справі № 920/1245/16).

Крім того, суд враховує, що виходячи з положень ст. 4 ГПК України, фізичним особам надано право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду.

Водночас, зі змісту позовної заяви вбачається, що позовні вимоги пред`явлені позивачем як керівником ТОВ "Аріян" з метою захисту порушених прав та інтересів цього товариства, а не як учасником товариства з метою захисту своїх прав, пов`язаних з участю у товаристві.

З урахуванням викладеного, доводи скаржника про те, що даний спір є корпоративним, є помилковими та такими, що не ґрунтуються на нормах законодавства.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції враховує висновки Європейського суду з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006), в якому зазначено, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У даній справі апелянту було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин згідно з нормами матеріального та процесуального права.

За таких обставин, підстави для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 відсутні.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги.

Згідно з ч. 1 ст. 271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Нормою ст. 276 ГПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладені обставини, висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, а тому ухвала Господарського суду міста Києва від 23.09.2019 у справі № 910/12878/19 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи і підстав для його скасування не вбачається.

Судові витрати.

У зв`язку з відсутністю підстав для задоволення апеляційної скарги витрати за подання апеляційної скарги відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст. 74, 129, 269, 271, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 23.09.2019 у справі № 910/12878/19 залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 23.09.2019 у справі № 910/12878/19 залишити без змін.

3. Поновити дію ухвали Господарського суду міста Києва від 23.09.2019 у справі № 910/12878/19.

4. Матеріали справи № 910/12878/19 повернути до місцевого господарського суду.

5. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст постанови складено 09.12.2019.

Головуючий суддя А.М. Демидова

Судді С.В. Владимиренко

В.А. Корсак