ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" грудня 2019 р. Справа№ 925/52/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Дідиченко М.А.

суддів: Жук Г.А.

Зубець Л.П.

при секретарі судового засідання: Верьовкін С.С.

за участю представників сторін:

від позивача: Перетятько С.М.;

від відповідача: Скрипнікова Н.С.;

від третьої особи: не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестиційна компанія "Агросоюз - РП"

на рішення Господарського суду Черкаської області від 09.01.2019 (повний текст рішення складено 18.02.2019)

за позовом Національного банку України

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестиційна компанія "Агросоюз - РП"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Публічне акціонерне товариство "Комерційний банк "Фінансова ініціатива"

про звернення стягнення на предмет іпотеки

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог

Національний банк України звернувся до Господарського суду Черкаської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестиційна компанія "Агросоюз - РП" за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Фінансова ініціатива" про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Позивач у позові також просив встановити спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України "Про виконавче провадження", за початковою ціною 3 340 700 грн. 00 коп. без урахування податку на додану вартість.

В обґрунтування заявлених вимог, позивач посилається на невиконання Публічним акціонерним товариством "Комерційний банк "Фінансова ініціатива" зобов`язань за кредитним договором від 13.05.2014 №12/09/5 щодо повернення кредитних коштів та сплати процентів за користування ними, повернення яких забезпечені іпотечним договором від 16.06.2014, укладеним з Товариством з обмеженою відповідальністю "Інвестиційна компанія "Агросоюз - РП".

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 09.01.2019 у справі №925/52/18, з урахуванням ухвали від 06.03.2019 про виправлення описки, позов задоволено повністю.

В рахунок часткового погашення заборгованості Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Фінансова ініціатива" за Кредитним договором №12/09/5 від 13.05.2014 з додатковими угодами до нього від 28.05.2014, 04.06.2014, 01.12.2014, 23.12.2014, 26.02.2015) перед Національним банком України в загальній сумі заборгованості (станом на 16.05.2017р.) 2 135 863 013 гривень 70 коп., яка складається із заборгованості за кредитом - 2 000 000 000 грн. 00 коп. та заборгованості за процентами - 135 863 013 грн. 70 коп. звернути стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 16.06.2014 укладений між Національним банком України та Товариством з обмеженою відповідальністю "Інвестиційна компанія "Агросоюз - РП", посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Виноградовою Н.О. та зареєстрований в реєстрі за №862 на наступне нерухоме майно Комплекс, опис об`єкта: А-2. будинок тваринників 639,3 кв.м.; прибудова а; Б доїльний зал 829,5 кв.м.; корівник чотирьохрядний, Г, 3550,8 кв.м.; тамбур Г; тамбур, Г1, вигрібні ями, 1-4; прохідна, О, 8,8 кв.м.: навіс о; убиральня Е; огорожа 5; огорожа 6; ворота 7,8; хвіртка 9; ганки 3 шт. до будинку тваринників аІ-а3; тамбур Г2; тамбур Г3; тамбур Г4; тамбур Г5; прибудова Г6; тамбур з ганком Г7; тамбур з ганком Г8; бетонна площадка під бункер для сухих кормів 10; бетонна площадка під бункер для сухих кормів 11; корівник 4-х рядний В, 3559,1 кв.м.; прибудова в; тамбури в1-в6; роділка Д, 1224,5 кв.м.; прибудова Д; тамбур Д1; тамбур Д2; тамбур з ганком Д3 ветпункт П, 259,0 кв.м.; прибудова П; ганок П1: навіс П2; котельня З, 120,3 кв.м.; прибудова з; дизельна К, 64,8 кв.м.; підвал пд: гараж Л, 130,4 кв.м.; вагова С, 7,6кв.м.; навіс с; телятник Н, 1461,4 кв.м.; прибудова н: тамбур н1; тамбур н2; тамбур н3; тамбур н4; тамбур н5; бетонна площадка під бункер для сухих кормів 12; бетонна площадка під бункер для сухих кормів 13; телятник М 945 кв.м.; кормоцех Ж, 227,5 кв.м.; вигрібні ями 2 шт., 14,15; бетонна площадка під бункер для сухих кормів 16,17; прохідна Р, 4,6 кв.м.; навіс Т, який розташований за адресою: Черкаська область, Городищенський район, с. Петропавлівка, вул. Леніна, буд. 20. реєстраційний номер об`єкт нерухомого майна 03.

Встановлено спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України "Про виконавче провадження" за початковою ціною 3 340 700 (три мільйони триста сорок тисяч сімсот) (без ПДВ).

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестиційна компанія "Агросоюз-РП" на користь Національного банку України судовий збір у розмірі 50 110,50 грн.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції встановив факт невиконання Публічним акціонерним товариство "Комерційний банк "Фінансова ініціатива" своїх зобов`язань за кредитним договором від 13.05.2014 №12/09/5 щодо повернення Національному банку України кредиту у сумі 2 000 000 000 грн. 00 коп. та сплати процентів за період користування кредитом з 01.01.2015 по 24.06.2015 у сумі 135 863 013 грн. 70 коп. в установлені договором строки, що є достатньою підставою за Законом України "Про іпотеку" для звернення Національним банком України за рішенням суду стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки від 16.06.2014 шляхом продажу предмету іпотеки на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України "Про виконавче провадження".

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, відповідач звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Черкаської області у справі № 925/52/18 від 09.01.2019 та ухвалити нове, яким відмовити у позові в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції при ухвалені оскаржуваного рішення було порушено норми матеріального та процесуального права. Так, апелянт зазначає, що початкова ціна продажу предмету іпотеки встановлена звітом про оцінку майна станом на 17.05.2017, що є порушенням законодавства України. Також, відповідач не погоджується з звітом про оцінку майна станом на 17.05.2017, оскільки вартість майна є значно меншою, ніж ціна, узгоджена під час укладення договорів іпотеки, та встановлена у висновку експерта на замовлення відповідача. Крім того, судом не встановлено належними та допустимими доказами наявності заборгованості у боржника за кредитним договором.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу № 925/52/18 передано на розгляд колегії суддів у складі: Дідиченко М. А. - головуюча суддя; судді - Руденко М. А., Пономаренко Є. Ю.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 05.04.2019 відкрито апеляційне провадження по справі № 925/52/18 та призначено до розгляду на 22.05.2019.

SITATE LIMITED, не погоджуючись з рішенням Господарського суду Черкаської області від 09.01.2019 у справі 925/52/18, також зверталось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати вказане рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову у в повному обсязі.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.04.2019 апеляційну скаргу SITATE LIMITED на рішення Господарського суду Черкаської області від 09.01.2019 у справі № 925/52/18 повернуто скаржнику з доданими до неї документами, оскільки апелянтом не було надано належних документів на підтвердження покладення повноважень на Ріана Лумпоурі, як директора компанії SITATE LIMITED, та відповідно, і підписання апеляційної скарги.

13.05.2019 SITATE LIMITED подано касаційну скаргу на ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 22.04.2019 у справі № 925/52/18.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.05.2019 зупинено провадження у справі № 925/52/18 до вирішення питання щодо перегляду ухвали Північного апеляційного господарського суду від 22.04.2019 Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 26.06.2019 відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою SITATE LIMITED (СІТАТЕ ЛІМІТЕД) на ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 22.04.2019 у справі № 925/52/18.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 08.07.2019 відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестиційна компанія "Агросоюз - РП" на ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 22.05.2019 у справі №925/52/18.

SITATE LIMITED повторно звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Черкаської області у справі № 925/52/18 від 09.01.2019 та ухвалити нове, яким відмовити в позові в повному обсязі.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу № 925/52/18 передано на розгляд колегії суддів у складі: Дідиченко М. А. - головуюча суддя; судді - Руденко М. А., Пономаренко Є. Ю.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, у зв`язку з перебуванням суддів Руденко М.А., Пономаренко Є.Ю., які не є головуючим суддею, у відпустці, сформовано для розгляду апеляційної скарги у справі № 925/52/18 колегію суддів у складі: головуючий суддя - Дідиченко М.А., судді - Жук Г.А., Зубець Л.П.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.08.2019 апеляційну скаргу SITATE LIMITED на рішення Господарського суду Черкаської області від 09.01.2019 у справі № 925/52/19 було повернуто скаржнику з доданими до неї документами.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 07.10.2019, з урахуванням ухвали суду від 31.10.2019 про виправлення описок, було поновлено провадження у справі № 925/52/18 та призначено справу до розгляду на 07.11.2019.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 07.11.2019 було оголошено перерву до 21.11.2019.

21.11.2019 від представника відповідача надійшла заява про відвід судді Зубець Л.П.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.11.2019 визнано заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестиційна компанія "Агросоюз - РП" про відвід судді Зубець Л.П. від участі у розгляді апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестиційна компанія "Агросоюз - РП" на рішення господарського суду Черкаської області від 09.01.2019р. у справі № 925/52/18 необґрунтованою; повідомлено учасників процесу, що розгляд справи №925/52/18 відбудеться 04.12.2019р.; передано справу для вирішення питання про відвід судді у порядку, встановленому ст. 32 ГПК України.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.11.2019р. заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестиційна компанія "Агросоюз - РП" про відвід судді Зубець Л.П. у справі №925/52/18 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді Пантелієнка В.О., суддів Верховця А.А., Доманської М.Л.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.11.2019 відмовлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Інвестиційна компанія "Агросоюз - РП" у задоволенні заяви про відвід судді Зубець Л.П. від розгляду справи №925/52/18.

Заявлені клопотання та результати їх розгляду

20.05.2019 через відділ документального забезпечення суду від відповідача надійшло клопотання про призначення у справі оціночно-будівельної експертизи.

Подане клопотання обґрунтоване тим, що строк дії звіту про оцінку нежитлової нерухомості, на яку посилався суд першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення та визначення ринкової вартості предмета іпотеки, був до 17.05.2018 і станом на день винесення рішення у даній справі закінчився.

А тому, за твердженням заявника, звіт про оцінку іпотечного майна не можна приймати до розгляду, оскільки він не відображав дійсної ринкової ціни нерухомого майна на момент звернення до суду з позовом та на момент прийняття судового рішення строку дії цього звіту закінчився.

Разом з тим, у разі, якщо дійсна вартість предмета іпотеки буде встановлена більшою, за рахунок вартості предмета іпотеки відповідач буде спроможний погасити більший розмір заборгованості, що суттєво впливає на результат вирішення спору у цій справі.

Колегія суддів, у судовому засіданні 07.11.2019 в нарадчій кімнаті, дійшла до висновку про відхилення поданого клопотання про призначення експертизи з мотивів, зазначених в мотивувальній частині постанови.

Явка представників сторін

Уповноважений представник третьої особи у судове засідання 04.12.2019 не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про дату, час і місце розгляду справи представник третьої особи був повідомлений належним чином.

Відповідно до ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Оскільки сторони були належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги, явка сторін не визнавалася обов`язковою судом апеляційної інстанції, а участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком сторони, Північний апеляційний господарський суд дійшов до висновку про можливість розгляду апеляційної скарги по суті в судовому засіданні 04.12.2019 за відсутності представника третьої особи.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

13.05.2014 між Національним банком України (кредитор) та Публічним акціонерним товариство "Комерційний банк "Фінансова ініціатива" (позичальник) укладено Кредитний договір №12/09/5 (кредитний договір), відповідно до умов якого кредитор надає позичальнику кредит на суму 2 000 000 000 грн. на строк з 13.05.2014 по 30.12.2016 шляхом збільшення ліміту за відкритою кредитною лінією відповідно до кредитного договору №12/09 від 16.02.2009. Процентна ставка за користування кредитом не підлягає коригуванню, її розмір встановлюється на рівні подвійної облікової ставки Національного банку України та становить 19,0% річних (пункт 1.1. Кредитного договору-2).

Відповідно до пункту 1.2. Кредитного договору повернення кредиту здійснюється відповідно до погодженого сторонами графіку із датою остаточного повернення кредиту - 30.12.2016.

Згідно з пунктом 1.4. Кредитного договору позичальник нараховує та сплачує нараховані проценти за користування кредитом щомісячно в останній робочий день поточного місяця та одночасно з кінцевим строком погашення кредиту.

Пунктом 1.7. Кредитного договору сторони погодили, що за невиконання або несвоєчасне виконання позичальником грошових зобов`язань за кредитним договором нараховується пеня в розмірі 0,5 процента від суми заборгованості за кожний день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період прострочення виконання зобов`язання. Базовою кількістю днів для нарахування пені є фактична кількість днів у місяці/році.

За умовами пункту 2.3.2. Кредитного договору позичальник зобов`язується, своєчасно та в повному обсязі виконувати зобов`язання відповідно до умов цього кредитного договору, в т.ч. повернути кредитору суму кредиту у терміни, визначені кредитним договором, та проценти за користування цим кредитом.

Цей кредитний договір вважається укладеним з дати його підписання сторонами і діє до повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань, що не звільняє сторони від відповідальності за невиконання взятих на себе зобов`язань за цим кредитним договором (пункт 3 Кредитного договору).

В подальшому, Національний банк України і Публічне акціонерне товариство "Комерційний Банк "Фінансова Ініціатива" уклали наступні додаткові договори до кредитного договору №12/09/5:

додатковий договір від 28.05.2014 №1 про внесення змін до кредитного договору №12/09/5 в частині зменшення розміру процентів за користування кредитом з 19,0% до 14,25% річних;

додатковий договір від 04.06.2014 №2 про внесення змін до кредитного договору №12/09/5, зокрема, в частині встановлення нового графіка повернення кредиту;

додатковий договір від 01.12.2014 №3 про внесення змін до кредитного договору №12/09/5 в частині встановлення строку сплати позичальником процентів за користування кредитом за листопад 2014 року - 26.12.2014;

додатковий договір від 23.12.2014 №4 про внесення змін до кредитного договору №12/09/5 в частині встановлення строків сплати позичальником процентів за користування кредитом за грудень 2014 року - 27.01.2015, за січень 2015 року - 27.02.2015 і за лютий 2015 року - 27.03.2015.

додатковий договір від 26.02.2015 №5 про внесення змін до кредитного договору №12/09/5 в частині встановлення строку нарахування та сплати процентів за користування кредитом - щомісячно в останній робочий день місяця та одночасно з кінцевим строком погашення кредиту і про перенесення з лютого - травня 2015 року до 10.06.2015 терміну сплати нарахованих процентів за користування кредитом за січень, лютий, березень, квітень та травень 2015 року.

16.06.2014 між Національним банком України, як іпотекодержателем, та Товариством з обмеженою відповідальністю "Інвестиційна компанія "Агросоюз - РП", як іпотекодавецем, було укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Виноградовою Н.О. та зареєстрованим в реєстрі за №862.

Відповідно до пункту 1 Іпотечного договору цей договір забезпечує вимоги іпотекодержателя, що випливають з Кредитного договору №12/09/5 від 13.05.2014, що укладений між іпотекодержателем та позичальником та будь-яких додаткових правочинів (договорів, угод до нього, додатків, змін та доповнень до нього), які можуть бути укладені після укладення цього договору (у тому числі щодо продовження строку користування кредитними коштами, збільшення суми кредиту, процентів за користування тощо), з повернення кредиту в сумах та строками повернення, що обумовлені Кредитним договором; сплати процентів за користування кредитом, штрафних санкцій у розмірі та порядку, передбаченому кредитним договором.

Відповідно до пункту 5 Іпотечного договору в забезпечення виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором іпотекодавець надав в іпотеку нерухоме майно, зокрема, комплекс, опис об`єкта: А-2, будинок тваринників 639,3 кв.м.; прибудова а; Б доїльний зал 829,5 кв.м.; корівник чотирьохрядний, Г, 3550,8 кв.м.; тамбур Г; тамбур, Г1, вигрібні ями, 1-4; прохідна, О, 8,8 кв.м.: навіс о; убиральня Е; огорожа 5; огорожа 6; ворота 7,8; хвіртка 9; ганки 3 шт. до будинку тваринників а1-а3; тамбур Г2; тамбур Г3; тамбур Г4; тамбур Г5; прибудова Г6; тамбур з ганком Г7; тамбур з ганком Г8; бетонна площадка під бункер для сухих кормів 10; бетонна площадка під бункер для сухих кормів 11; корівник 4-х рядний В, 3559,1 кв.м.; прибудова в; тамбури в1-в6; роділка Д, 1224,5 кв.м.; прибудова Д, тамбур Д1; тамбур Д2; тамбур з ганком Д3; ветпункт П, 259,0 кв.м.; прибудова П; ганок П1; навіс П2; котельня З, 120,3 кв.м.; прибудова з; дизельна К, 64,8 кв.м.; підвал пд: гараж Л, 130,4 кв.м.; вагова С, 7,6кв.м.; навіс с; телятник Н, 1461,4 кв.м.; прибудова н: тамбур н1; тамбур н2; тамбур н3; тамбур н4; тамбур н5; бетонна площадка під бункер для сухих кормів 12; бетонна площадка під бункер для сухих кормів 13; телятник М 945 кв.м.; кормоцех Ж, 227,5 кв.м.; вигрібні ями 2 шт., 14,15 кв.м.; бетонна площадка під бункер для сухих кормів 16,17; прохідна Р, 4,6 кв.м.; навіс Т, який розташований за адресою: Черкаська область, Городищенський район, с. Петропавлівка, вул. Леніна, буд. 20, реєстраційний номер об`єкт нерухомого майна 03 за погодженою сторонами договору іпотеки ринковою вартістю 157 173 156,00 грн., визначену за результатами проведеної товариством з обмеженою відповідальністю "Бізнес-центр "Експертиза" оцінки цього майна станом на 02.06.2014. (п. 5.8. договору іпотеки)

Предмет іпотеки належить іпотекодавцю на підставі дублікату свідоцтва про право власності на нерухоме майно, серія САВ № 978623, виданого Виконавчим комітетом Петропавлівської сільської ради 25.12.2009.

Пунктом 14.8.1. Іпотечного договору визначено, що з метою задоволення своїх вимог іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки у випадку, якщо в момент настання термінів виконання якого-небудь із зобов`язань, передбачених Кредитним договором, вони не будуть виконані.

Згідно з пунктом 14.9 Іпотечного договору у разі звернення стягнення на предмет іпотеки за умовами цього договору іпотекодержатель має право задовольнити за рахунок предмету іпотеки свої вимоги у повному обсязі, що визначаються на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, винагороди та інші платежі, відшкодування збитків, неустойки, витрати на утримання предмета іпотеки, а також на здійснення забезпечених іпотекою вимог.

Відповідно до пункту 19 Іпотечного договору звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється у випадках, передбачених умовами цього договору, відповідно до статті 33 та розділу V Закону України "Про іпотеку" на підставі рішення суду або на підставі виконавчого напису нотаріуса або згідно з п. 2.3 цього договору.

Відповідно до пункту 24 Іпотечного договору термін дії договору - до повного виконання іпотекодержателем зобов`язань за Кредитним договором та всіма додатковими договорами до нього.

Як зазначив позивач, Публічне акціонерне товариство "Комерційний Банк "Фінансова Ініціатива" свого зобов`язання за кредитним договором від 13.05.2014 №12/09/5 щодо повернення суми кредиту та сплати процентів за користування ним, нарахованих за період з 01.01.2015 по 24.06.2015, не виконало, у зв`язку з чим позивач звернувся з даним позовом до суду.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Статями 11, 629 Цивільного кодексу України визначено, що договір є однією з підстав виникнення зобов`язань та є обов`язковим для виконання сторонами.

За своєю правовою природою, укладений між позивачем та третьою особою договір, є кредитним договором, відносини щодо якого регулюються нормами параграфу 2 Розділу ІІІ Книги п`ять Цивільного кодексу України.

У силу положень статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частини 1, 3 статті 1049 ЦК України).

Згідно частини 2 статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів належних йому.

Пунктом 1.1. кредитного договору (в редакції додаткового договору №1 від 28.05.2014) встановлено розмір процентної ставки за користування кредитом на рівні півтори облікової ставки Національного банку України у розмірі 14,25% річних.

Відповідно до пункту 1.2. Кредитного договору (в редакції додаткового договору № 2 від 04.06.2014) повернення кредиту здійснюється відповідно до погодженого сторонами графіку із датою остаточного повернення кредиту є 30.12.2016.

Так, на виконання умов Кредитного договору позивачем надано третій особі кредит за Кредитним договором №12/09/5 від 13.05.2014 в сумі 2 000 000 000 грн. При цьому, факт отримання та розмір наданих НБУ кредитних коштів третьою особою не заперечувався.

Доказів пред`явлення третьою особою претензій щодо якості, обсягів, а також термінів надання банківських послуг до суду не надходило, будь-які заперечення щодо повного та належного виконання НБУ положень кредитного договору з боку третьої особи відсутні.

Позичальник, у свою чергу, як підтверджується матеріалами справи, свої зобов`язання з повернення кредитних коштів та сплати процентів належним чином та у повному обсязі не виконав, внаслідок чого за ним утворилась заборгованість за кредитом у сумі 2 000 000 000 грн. та заборгованість по процентам у сумі 135 863 013,70 грн.

Розмір наявної заборгованості за кредитним договором у вказаному розмірі третьою особою та відповідачем під час розгляду справи у суді не заперечувався. Контррозрахунку вказаної заборгованості суду не надано.

Розмір заборгованості за кредитним договором №12/09/5 від 13.05.2014 підтверджується рішенням Господарського суду міста Києва від 10.09.2018 у справі № 910/11361/17, яке залишено без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 11.12.2018 та постановою Верховного Суду від 18.04.2019; рішенням Господарського суду міста Києва від 06.09.2018 у справі № 910/11364/17, яке залишене без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 22.01.2019 та постановою Верховного Суду від 24.04.2019; рішенням Господарського суду Черкаської області від 09.10.2018 у справі № 925/53/18, яке залишено без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 11.01.2019.

Високий Суд у пунктах 46, 47 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Устименко проти України" від 29 жовтня 2015 року (заява № 32053/13), яке набуло статусу остаточного 29.01.2016, зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (див. рішення у справі "Рябих проти Росії" (Ryabykh v. Russia), заява № 52854/99, пункти 51 і 52, ECHR 2003-Х).

Даний принцип тісно пов`язаний з приписами ч. 4 ст. 75 ГПК України, відповідно до якої, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Преюдиційні факти є обов`язковими при вирішенні інших справ та не підлягають доказуванню, оскільки їх істинність встановлено у рішенні, у зв`язку з чим немає необхідності встановлювати їх знову, піддаючи сумніву істинність та стабільність судового акту, який набрав законної сили.

Отже, в межах провадження по справах № № 910/11361/17, 910/11364/17 та 925/53/18 було встановлено обставини розміру наявної заборгованості за кредитним договором та нарахованих процентів, які у відповідності до ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України повторному доведенню не потребують.

А тому, твердження апелянта щодо не підтвердження розміру заборгованості за кредитним договором колегією суддів відхиляються.

Згідно з ст. 564 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до статті 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Згідно з частиною першою статті 575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про іпотеку" (тут і далі - у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно ч. 5,6 ст. 3 Закону України "Про іпотеку" іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. У разі порушення боржником основного зобов`язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки.

У відповідності до ст. 7 Закону України "Про іпотеку", за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання. Якщо вимога за основним зобов`язанням підлягає виконанню у грошовій формі, розмір цієї вимоги визначається на підставі іпотечного договору або договору, що обумовлює основне зобов`язання, у чітко встановленій сумі чи шляхом надання критеріїв, які дозволяють встановити розмір цієї вимоги на конкретний час протягом строку дії основного зобов`язання.

Як визначено частиною 1 статті 12 Закону України "Про іпотеку", у разі порушення іпотекодавцем обов`язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до частини першої статті 33 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Згідно з частинами першою та другою статті 35 Закону України "Про іпотеку" у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону.

В той же час, положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку.

А тому, не направлення іподекодержателем вимоги на адресу іпотекодавця не є перешкодою для реалізації його права на звернення стягнення на предмет іпотеки у судовому порядку, у зв`язку з чим доводи відповідача в цій частині є безпідставними.

Пунктом 14.8.1. Іпотечного договору визначено, що з метою задоволення своїх вимог іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки у випадку, якщо в момент настання термінів виконання якого-небудь із зобов`язань, передбачених Кредитним договором, вони не будуть виконані.

Таким чином, оскільки матеріали справи не містять доказів задоволення ані позичальником, ані іпотекодавцем вимог позивача, як Кредитора та іпотекодержателя щодо погашення заборгованості та процентів за кредитним договором та щодо передання предмету іпотеки у рахунок погашення вищевказаної судом заборгованості позичальника по кредитному договору в добровільному порядку, приймаючи до уваги вищенаведене та враховуючи приписи статей 33, 35 Закону України "Про іпотеку", наявні підстави для звернення стягнення на предмет іпотеки за рішенням суду.

Стосовно способу реалізації предмета іпотеки судом встановлено наступне.

Статтею 41 Закону України "Про іпотеку" передбачена можливість реалізації предмета іпотеки шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України "Про виконавче провадження" з дотриманням вимог цього Закону.

Відповідно до частини 1 статті 39 Закону України "Про іпотеку" у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

Згідно з частиною 2 статті 43 Закону України "Про іпотеку" початкова ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за рішенням суду або за згодою між іпотекодавцем та іпотекодержателем, а якщо вони не досягли згоди, - на підставі оцінки, проведеної відповідно до законодавства про оцінку майна і майнових прав та професійну оціночну діяльність, при цьому початкова ціна продажу майна не може бути нижчою за 90 відсотків його вартості, визначеної шляхом його оцінки.

Вирішуючи питання визначення початкової ціни продажу предмету іпотеки, колегія суддів відзначає, що виходячи зі змісту поняття "ціна", як форми грошового вираження вартості товару, послуг тощо у розумінні норми статті 39 цього Закону України "Про іпотеку", встановлення початкової ціни предмета іпотеки означає встановлення її в рішенні суду в грошовому вираженні, визначеної за процедурою, передбаченою частиною шостою статті 38 цього Закону.

Відповідно до вказаної вище статті 38 Закону України "Про іпотеку" ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем та іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна.

Пунктом 5.8 Іпотечного договору сторони погодили, що вартість предмета іпотеки 8 складає 157 173 156,00 грн.

Як вбачається із матеріалів справи, на замовлення позивача з метою визначення вартості заставного майна суб`єктом оціночної діяльності - Товариством з обмеженою відповідальністю "Консалтингова компанія "Увекон" було проведено оцінку майна нежитлової нерухомості - комплексу будівель та споруд, що знаходиться за адресою: Черкаська область, Городищенський район, с. Петропавлівка, вул.. Леніна, 20.

Згідно з даним висновком станом на 17.05.2017 ринкова вартість об`єкту оцінки - вищезазначеного рухомого майна становить 3 340 700,00 грн. (без ПДВ)

Водночас, як вбачається із матеріалів справи, відповідач проти визначеної цим висновком вартості рухомого майна заперечував, посилаючись на те, що така вартість визначена без обстеження об`єкту оцінки на відповідність технічних характеристик оцінки наявним вихідним даним та інформації про нього.

У зв`язку з наведеним, відповідач просив призначити судову експертизу, на вирішення якої поставити питання щодо визначення ринкової вартості предмета іпотеки.

Враховуючи зазначені обставини, ухвалою Господарського суду Черкаської області від 20.03.2018 судом призначалась оціночно-будівельна експертиза, на вирішення якої було поставлено питання щодо визначення ринкової вартості предмета іпотеки у даній справі.

Проте, призначена ухвалою Господарського суду Черкаської області від 20.03.2018 судова експертиза у справі не була проведена у зв`язку із несплатою ТОВ "Інвестиційна компанія «Агросоюз-РП" вартості проведення судової експертизи.

Таким чином, судом першої інстанції визначалась вартість іпотечного майна на підставі наданого позивачем звіту про оцінку спірного майна станом на 17.05.2017.

В той же час, у вказаному звіті вказано, що строк його дії - 12 місяців.

Отже, на момент прийняття оскаржуваного рішення термін чинності висновку, який був наданий позивачем та на підставі якого судом першої інстанції визначено початкову ціну реалізації предмета іпотеки, сплив.

Таким чином, судом першої інстанції було безпідставно визначено початкову ціну реалізації предмета іпотеки на підставі експертного висновку, наданого позивачем.

А тому, початкова ціна предмета іпотеки у даному випадку має бути визначена на підставі висновку суб`єкта оціночної діяльності в межах процедури виконавчого провадження, з огляду на наступне.

Згідно з ч. 3 ст. 61 Закону України "Про виконавче провадження", початкова ціна продажу нерухомого майна визначається в порядку, встановленому статтею 57 цього Закону.

Приписи ст. 57 Закону України "Про виконавче провадження" встановлюють, що визначення вартості майна боржника здійснюється за взаємною згодою сторонами виконавчого провадження.

У разі якщо сторони виконавчого провадження не дійшли згоди щодо визначення вартості майна, визначення вартості майна боржника здійснюється виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна. Для проведення оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден виконавець залучає суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання (ч. 3 ст. 57 Закону України "Про виконавче провадження").

Як визначено в ч. 5 ст. 57 вказаного Закону, виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам не пізніше наступного робочого дня після дня визначення вартості чи отримання звіту про оцінку. У разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки майна, вони мають право оскаржити їх у судовому порядку в 10-денний строк з дня отримання відповідного повідомлення.

Враховуючи наведене, початкова ціна предмету іпотеки має бути визначена на підставі висновку суб`єкта оціночної діяльності в межах процедури виконавчого провадження, що не суперечить нормам діючого законодавства.

Вказане вище, зокрема, узгоджується з практикою Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постанові від 21.03.2018 у справі № 235/3619/15-ц (провадження 14-11цс18), в постанові Верховного суду від 27.03.2018 у справі № 910/2764/14 та інших.

Крім того, враховуючи усталену практику Верховного суду щодо визначення початкової ціни предмету іпотеки, законодавцем 03.07.2018 р. були внесені зміни до ст. 39 Закону України «Про іпотеку» (які були введені в дію з 04.02.2019), в частині визначення початкової ціни іпотеки для подальшої реалізації, вказавши, що у разі визначення судом способу реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів ціна предмета іпотеки у рішенні суду не зазначається та визначається при його примусовому виконанні на рівні, не нижчому за звичайні ціни на такий вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Таким чином, враховуючи вказані вище приписи законодавства, колегія суддів дійшла до висновку, що початкова ціна предмета іпотеки у разі визначення судом способу реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів має визначатися на підставі висновку суб`єкта оціночної діяльності на стадії оцінки майна в межах процедури виконавчого провадження відповідно до вимог Закону України "Про виконавче провадження", що не суперечить нормам Закону України "Про іпотеку".

З вищенаведених мотивів колегією суддів також відхиляється подане відповідачем клопотання про призначення у справі оціночно-будівельної експертизи у зв`язку з відсутністю необхідності обов`язкового визначення початкової ціни предмету іпотеки.

Більш того, колегією суддів враховано, що відповідачем вже заявлялось аналогічне клопотання про призначення експертизи до суду першої інстанції, яке було задоволено.

Однак, вказане експертне дослідження не було проведено у зв`язку з неоплатою його відповідачем.

Колегією суддів враховано, що недотримання порядку призначення та проведення судової експертизи має наслідком затягування судового процесу і призводить до порушення вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, стосовно права кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Таким чином, з урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню шляхом звернення стягнення на користь Національного банку України на предмет іпотеки, що належить Товариству з обмеженою відповідальністю "Інвестиційна компанія "Агросоюз - РП", в рахунок погашення заборгованості третьої особи за Кредитним договором №12/09/5 від 13.05.2014 в загальній сумі 2 135 863 013,70 грн., яка складається із заборгованості за кредитом - 2 000 000 000,00 грн. та заборгованості за процентами - 135 863 013,70 грн., шляхом продажу предмету іпотеки на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Надаючи оцінку доводам всіх учасників судового процесу, судом враховано, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи (ч.5 ст.236 Господарського процесуального кодексу України).

За таких обставин, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції в частині визначення початкової ціни реалізації предмету іпотеки, у зв`язку з чим рішення в цій частині підлягає зміні шляхом виключення початкової ціни предмету іпотеки та встановлення її на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності під час проведення виконавчих дій, в той же час як апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестиційна компанія "Агросоюз - РП", з огляду на її вимоги та доводи, підлягає залишенню без задоволення.

Згідно із ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника.

Керуючись ст.ст. 74, 129, 269, 275, 277, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В :

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестиційна компанія "Агросоюз - РП" на рішення Господарського суду Черкаської області від 09.01.2019 року у справі № 925/52/18 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Черкаської області від 09.01.2019 року у справі № 925/52/18 змінити, виклавши абзац 3 резолютивної частини рішення в наступній редакції:

«Визначити спосіб реалізації предмета іпотеки - шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження на рівні, не нижчому за звичайні ціни на такий вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій, передбачених Законом України «Про виконавче провадження».»

3. В решті рішення Господарського суду Черкаської області від 09.01.2019 року у справі № 925/52/18 залишити без змін.

4. Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на апелянта.

5. Матеріали справи № 925/52/18 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст постанови складено 09.12.2019 р.

Головуючий суддя М.А. Дідиченко

Судді Г.А. Жук

Л.П. Зубець