УХВАЛА

м. Київ

03.12.2019Справа № 910/16659/19

Суддя Привалов А.І., розглянувши

заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Технохімреагент» (вул. Цимлянська, 29-А, м. Запоріжжя, 69034; )

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Корум Сорс» (вул. Лейпцизька, 15, м. Київ, 01015; )

про видачу судового наказу за вимогою про стягнення 17 101,92 грн пені, 1504,00 річних, 1124,73 грн інфляційних нарахувань, розрахованих, у зв`язку з порушенням умов Договору купівлі-продажу № КС/125-18 від 01.01.2018,

УСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Технохімреагент» звернулося до Господарського суду міста Києва з заявою про видачу судового наказу про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Корум Сорс» 17 101,92 грн пені, 1504,00 річних, 1124,73 грн інфляційних нарахувань, розрахованих, у зв`язку з порушенням умов Договору купівлі-продажу № КС/125-18 від 01.01.2018.

Відповідно до частини 1 статті 148 Господарського процесуального кодексу України, судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Положеннями ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

В силу приписів ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.

За приписами ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Отже, пеня за своєю правовою природою не є заборгованістю за договором, а являється видом штрафних санкцій, яку сторона зобов`язання сплачує, у разі невиконання/неналежного виконання зобов`язань.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Сплата трьох процентів від простроченої суми є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним утримуваними коштами, належними до сплати кредиторові.

Разом з тим, вимоги про стягнення штрафних санкцій (пеня і штраф), інфляційних та 3% річних хоча й мають грошовий характер, але за своєю правовою природою не є основним зобов`язанням і боргом за договором, а відтак суд має перевіряти правомірність здійснення таких нарахувань, що не узгоджується з положеннями п. 7 ч. 1 ст. 155 ГПК України.

Отже, судом встановлено, що в заяві про видачу судового наказу містяться вимоги тільки про стягнення пені, інфляційних нарахувань 3% річних, які за своєю правовою природою не є вимогою про стягнення грошової заборгованості за договором та не підлягають розгляду в порядку наказного провадження.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу про стягнення 17 101,92 грн пені, 1504,00 річних, 1124,73 грн інфляційних нарахувань, розрахованих, у зв`язку з порушенням Договору купівлі-продажу № КС/125-18 від 01.01.2018.

У п. 3 ч.1 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суддя відмовляє у видачі судового наказу, зокрема, заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам ст.148 цього Кодексу.

При цьому, суд звертає увагу заявника, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених п.п.3-6 ч.1 ст. 152 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Крім того, суд звертає увагу, що згідно частини 1 статті 150 ГПК України заява про видачу судового наказу подається до суду у письмовій формі та підписується заявником.

Відповідно до пункту 17 розділу XI "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України визначено, що до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи:

- подання, реєстрація, надсилання процесуальних та інших документів, доказів, формування, зберігання та надсилання матеріалів справи здійснюються в паперовій формі (п.п. 17.1 п. 17);

- Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система починає функціонувати через 90 днів з дня опублікування Державною судовою адміністрацією України у газеті "Голос України" та на веб-порталі судової влади оголошення про створення та забезпечення функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи.

Таке оголошення про створення та забезпечення функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи опубліковано 01.12.2018 в газеті "Голос України" № 229 (6984).

Разом з тим, 01.03.2019 у періодичному виданні "Голос України" (№ 42 (7048) від 01.03.2019) опубліковано повідомлення про відкликання ДСА України оголошення, опублікованого в газеті "Голос України" (№ 229 (6984) від 01.12.2018) щодо створення та забезпечення функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи.

Так, відповідно до рішення Вищої ради правосуддя від 28.02.2019 № 624/0/15-19 та враховуючи результати обговорення з судами, іншими органами та установами системи правосуддя питання необхідності відтермінування початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (ЄСІТС), Державна судова адміністрація України повідомила про відкликання оголошення, опублікованого в газеті "Голос України" (№ 229 (6984) від 01.12.2018).

Визначено, що після публікації цього оголошення зміни, передбачені Законом України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів", пов`язані з початком функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (далі - ЄСІТС), не набувають чинності.

Тобто, функціонування роботи Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи відтерміновано, а відповідно, до початку її функціонування подання процесуальних документів та інших документів, доказів здійснюється в паперовій формі, тоді як заява про видачу судового Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційна фірма «Технохімреагент» і додані до неї документи подані в електронній формі.

За змістом пункту 1 частини 1 статті 152 ГПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушеннями вимог статті 150 цього Кодексу.

У відповідності до ст. 147, 148, 150, 152-154, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Технохімреагент» у видачі судового наказу за вимогою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Корум Сорс» 17 101,92 грн пені, 1504,00 річних, 1124,73 грн інфляційних нарахувань, розрахованих, у зв`язку з порушенням умов Договору купівлі-продажу № КС/125-18 від 01.01.2018.

2. Згідно ч. 2 ст.235 Господарського процесуального кодексу України дана ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена у порядку, встановленому статтею 256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя А.І.Привалов