ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"28" листопада 2019 р.м. Одеса Справа № 916/2927/19

Господарський суд Одеської області
У складі судді Желєзної С.П.
Секретаря судових засідань Савченко А.В.
За участю представників сторін:
Від позивача: Аксанюк Л.І. за довіреністю №482 від 31.10.2019р.;

Від відповідача: не з`явився;

Розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом акціонерного товариства „Одесаобленерго до Військової частини НОМЕР_1 про стягнення 65 922,90 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство „Одесаобленерго (далі по тексту АТ „Одесаобленерго) звернулось до господарського суду Одеської області з позовом до Військової частини НОМЕР_1 про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію у розмірі 65 922,90 грн. Позовні вимоги обґрунтовані фактом неналежного виконання відповідачем зобов`язань, прийнятих на себе за умовами договору про постачання електричної енергії №1049 від 20.03.2013р. в частині оплати вартості спожитої у грудні 2018р. електричної енергії.

Військова частина НОМЕР_1 була присутня лише у одному із засідань, призначених судом для розгляду даної справи, в інші судові засідання відповідач не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, незважаючи на його належне повідомлення про дату та час судового засідання, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленням про вручення поштового відправлення. Оскільки Військовою частиною НОМЕР_1 не було надано суду відзиву на позов, справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи та пояснення представника позивача, суд встановив наступне.
20.03.2013р. між відкритим акціонерним товариством „Енергопостачальна компанія „Одесаобленерго, найменування якого було змінено на АТ „Одесаобленерго (Постачальник) та Військовою частиною НОМЕР_1 (Споживач) було укладено договір про постачання електричної енергії №1049, у відповідності до п. 1.1 якого Постачальник електричної енергії продає електричну енергію Споживачу для забезпечення потреб електроустановок Споживача з приєднаною потужністю, величини якої по площадках вимірювання та точках продажу визначені додатком, а Споживач оплачує Постачальнику електричної енергії вартість використання (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору.

Розділом 2 „Зобов`язання сторін договору №1049 від 20.03.2013р. передбачено, що під час виконання цього договору з питань, що не обумовлені цим договором, сторони зобов`язуються керуватись чинним законодавством України та Правилами користування електричною енергією (далі по тексту договору ПКЕЕ).

У відповідності до ч. 1 ст. 275 ГК України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Окремим видом договору енергопостачання є договір постачання електричної енергії споживачу. Особливості постачання електричної енергії споживачам та вимоги до договору постачання електричної енергії споживачу встановлюються Законом України "Про ринок електричної енергії".

Згідно зі ч. 1,2 ст. 56 Закону України „Про ринок електричної енергії від 13 квітня 2017 року N 2019-VIII (далі по тексту Закон України „Про ринок електричної енергії) постачання електричної енергії споживачам здійснюється електропостачальниками, які отримали відповідну ліцензію, за договором постачання електричної енергії споживачу. Договір постачання електричної енергії споживачу укладається між електропостачальником та споживачем та передбачає постачання всього обсягу фактичного споживання електричної енергії споживачем у певний період часу одним електропостачальником. Постачання електричної енергії споживачам здійснюється за вільними цінами.

Положеннями п. 2.2 договору №1049 від 20.03.2013р. передбачено, що Постачальник електричної енергії зобов`язався постачати Споживачу електричну енергію як різновид товару в обсягах, визначених відповідно до розділу 5 та з урахуванням умов розділу 6 до цього договору (додаток „Обсяги постачання електричної енергії споживачу).

З додатку №1 до договору №1049 від 20.03.2013р. вбачається, що до переліку об`єктів Споживача, які Постачальник зобов`язався забезпечувати електричною енергію належить один об`єкт Споживача у м. Одеса, про вул. Приморська, 37.

В свою чергу, згідно з п. 2.3.3 договору №1049 від 20.03.2013р. Споживач зобов`язався оплачувати Постачальнику електричної енергії вартість спожитої електричної енергії згідно з умовами додатків „Порядок розрахунків та „Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії.

В додатку № 5 „Порядок розрахунків до договору №1049 від 20.03.2013р. сторонами погоджено, що розрахунковим періодом для визначення обсягу спожитої електроенергії приймається місяць з 10 числа попереднього місяця до такого ж числа розрахункового місяця. При розрахунках за фактично спожиту електроенергію поняття „розрахунковий період та „календарний місяць вважаються прирівняними. Оплата рахунків за активну електричну енергію та інші платежі відповідно згідно з умовами цього договору здійснюються споживачем самостійно протягом 10 операційних днів з дня отримання рахунку. Обсяг фактично спожитої електричної енергії визначається на підставі акту про обсяги спожитої електричної енергії за показами розрахункового засобу обліку.

Відповідно до п. 9.4 договору №1049 від 20.03.2013р. цей договір набирає чинності з дня його підписання і укладається на строк до 31.12.2013р. Договір вважається щорічно продовженим, якщо за місяць до закінчення терміну дії договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов. Договір можу бути розірвано в інший термін за ініціативою будь-якої із сторін у порядку, визначеному законодавством України.

Як свідчать матеріали справи, а саме акт, складений відповідачем, про обсяги споживання електричної енергії у грудні 2018р. станом на 10.12.2018р. Військовою частиною НОМЕР_1 було спожито 25 000,00 кВт/год. АТ „Одесаобленерго на виконання зобов`язань за договором №1049 від 20.03.2013р. було виставлено відповідачеві рахунок-фактуру №1049/1 від 10.12.2018р. на суму 65 922,90 грн.

Звертаючись до господарського суду із позовними вимогами до Військової частини НОМЕР_1 , позивачем було наголошено, що відповідачем у порушення прийнятих на себе зобов`язань за договором про постачання електричної енергії №1049 від 20.03.2013р. не було оплачено вартості поставленої позивачем електричної енергії у грудні 2018р. на суму 65 922,90 грн., що стало підставою для звернення позивача до суду із даним позовом.

Вирішуючи питання про обґрунтованість заявлених в межах даної справи позовних вимог, суд виходить з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Статтею 193 ГК України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

У відповідності до ч. 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу, у тому числі і з договорів. Згідно з ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зобов`язання, в свою чергу, згідно вимог ст.ст. 525, 526 ЦК України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Згідно з ч. ч. 6, 7 ст. 276 ГК України розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених/визначених відповідно до вимог закону. Оплата енергії, що відпускається, здійснюється відповідно до умов договору. Договір може передбачати попередню оплату, планові платежі з наступним перерахунком або оплату, що проводиться за вартість прийнятих ресурсів.

Відповідно до ч. 3 ст. 58 Закону України „Про ринок електричної енергії споживач зобов`язаний, зокрема, сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів; надавати постачальникам послуг комерційного обліку, з якими він уклав договір, доступ до своїх електроустановок для здійснення монтажу, технічного обслуговування та зняття показників з приладів обліку споживання електричної енергії.

Проте, в порушення зобов`язань, прийнятих на себе за умовами договору №1049 від 20.03.2013р. Військовою частиною НОМЕР_1 не було оплачено вартості спожитої електричної енергії у грудні 2018р., в результаті викладеного, станом на момент розгляду даної справи, за відповідачем рахується прострочена заборгованість перед позивачем за спожиту електричну енергію, вартість якої складає 65 922,90 грн.

З викладених обставин, суд доходить висновку про наявність правових підстав для задоволення заявлених позовних вимог в частині стягнення із Військової частини НОМЕР_1 заборгованості за спожиту активну електричну енергію в сумі 65 922,90 грн.

Згідно вимог ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Разом з тим, ст. 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ч. 2 ст. 617 ЦК України особа, не звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання у разі відсутності у боржника необхідних коштів. Крім того, згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Підсумовуючи вищезазначене, суд доходить висновку щодо необхідності задоволення заявлених позовних вимог шляхом присудження до стягнення із Військової частини НОМЕР_1 на користь акціонерного товариства „Одесаобленерго суми основного боргу у розмірі 65 922,90 грн. відповідно до ст. ст. 56, 58 Закону України „Про ринок електричної енергії, ст. ст. 11, 509, 525, 526, 610 612, 617 Цивільного кодексу України, ст. ст. 193, 275, 276 Господарського кодексу України.

Судові витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви розподіляються судом відповідно до приписів ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 86, 129, 236 238, 240 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:
1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Військової частини НОМЕР_1 / АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 / на користь акціонерного товариства „Одесаобленерго /65031, м. Одеса, вул. М. Боровського, буд. 28-Б, ідентифікаційний код 00131713/ заборгованість у розмірі 65 922,90 грн. /шістдесят п`ять тисяч дев`ятсот двадцять дві грн. 90 коп./, судовий збір у розмірі 1921,00 грн. /одна тисяча дев`ятсот двадцять одна грн. 00 коп./.

Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 241 ГПК України.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ст. ст. 254, 256 ГПК України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 03.12.2019р.

Суддя С.П. Желєзна