ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" листопада 2019 р. Справа№ 911/1283/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Руденко М.А.

суддів: Пономаренка Є.Ю.

Дідиченко М.А.

при секретарі: Реуцька Т.О.

представники сторін у судове засідання не з`явились

розглянувши апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Перший столичний хлібзавод"

на рішення господарського суду Київської області від 07.08.2019 року

у справі №911/1283/19 (суддя Бацуца В.М.)

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Будсервіс ЛТД-К"

до товариства з обмеженою відповідальністю "Перший столичний хлібзавод"

про стягнення 15 473, 15 грн.,

В С Т А Н О В И В:

У травні 2019 року до господарського суду Київської області надійшла позовна заява товариства з обмеженою відповідальністю "Будсервіс ЛТД-К" до товариства з обмеженою відповідальністю "Перший столичний хлібзавод" про стягнення 143 560,98 грн. основної заборгованості, 6 130,44 грн. інфляційних збитків, 1 781,73 грн. 3% річних.

Рішенням господарського суду Київської області від 07.08.2019 року у справі №911/1283/19 позов задоволено повністю: стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю "Перший столичний хлібзавод" на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Будсервіс ЛТД-К" 143 560,98 грн. основної заборгованості, 6 130,44 грн. інфляційних збитків, 1 781,73 грн. 3% річних та судові витрати 2 272,10 грн. судового збору.

Мотивуючи рішення, суд першої інстанції зазначив, що факт наявності заборгованості у відповідача перед позивачем належним чином доведений, документально підтверджений, в свою чергу відповідачем не спростований.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач - товариство з обмеженою відповідальністю "Перший столичний хлібзавод" звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить рішення скасувати та прийняти нове рішення, в якому врахувати доводи ТОВ "Перший столичний хлібзавод" стосовно зменшення розміру позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказав, що рішення суду першої інстанції прийнято при неповному з`ясуванні та вивченні обставин, що мають значення для справи, а також при порушенні норм процесуального та неправильному застосуванні норм матеріального права. Зазначив на те, що суд першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення взяв до уваги лише доводи позивача, не прийнявши до уваги аргументів відповідача щодо зменшення ціни позов. Зазначив, що позивач зобов`язаний був здійснити реєстрацію податкової накладної в дату виникнення податкового зобов`язання, а саме з дати підписання акту виконаних робіт. Вказаний обов`язок позивача як надавача послуг чинне податкове законодавство не пов`язує з датою фактичного отримання коштів від замовника. Вважає, що у разі нездійснення підрядником реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних в порядку та строки, передбачені договором, замовник має право притримати оплату за виконанні роботи в розмірі суми податку на додану вартість, яка могла бути віднесена замовником до складу податкового кредиту з податку на додану вартість до моменту реєстрації підрядником податкової накладної в належному вигляді.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.10.2019 року було прийнято до провадження апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Перший столичний хлібзавод" та призначено справу до розгляду на 19.11.2019 рік.

19.11.2019 року у судове засідання представники сторін не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили, як свідчать матеріали справи, про час та місце розгляду справи всі представники сторін були повідомлені належним чином. (а.с. 71, 72).

Частиною 12 ст. 270 ГПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Пунктом 2 ч. 3 ст. 202 ГПК України визначено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Враховуючи те, що матеріали справи містять докази повідомлення всіх учасників судового процесу про дату, час та місце судового засідання, явка представників сторін обов`язковою не визнавалась, колегія суддів вважає можливим розглянути справу у відсутності представників сторін за наявними у справі доказами.

Вивчивши матеріали справи, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, долучені до матеріалів справи, виходячи з вимог чинного законодавства, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 22.10.2018 року між позивачем (надалі - підрядник) та відповідачем (надалі - замовник) було укладено договір підряду №22/10-18. (а.с.19-21)

Згідно пунктів 1.1. та 1.2. договору на умовах та в порядку, визначених цим договором, підрядник за завданням замовника, на свій ризик, зобов`язується виконати і здати замовнику роботи з влаштування паркану навколо території заводу ТОВ "Перший столичний хлібзавод " в с. Нові Петрівці Вишгородського району Київської обл. Нове будівництво, а Замовник зобов`язується прийняти такі роботи і оплатити їх на умовах цього договору. Проведення будівельних робіт згідно зведених кошторисних розрахунків будівництва.

Розділом 2 зазначеного договору сторони визначили терміни виконання робіт, за яким загальний термін виконання робіт складає 24 робочих дні. (п.2.1).

Результати виконаних підрядником робіт оформляються Актом прийому-передачі виконаних робіт. (п.2.2.). Датою закінчення виконання робіт за цим Договором є дата підписання Сторонами Акту прийому-передачі виконаних робіт, з наданням Підрядником Замовнику комплекту документів на результат будівельних робіт. (п.2.4).

Суму договору та порядок розрахунків, сторони погодили розділом 4 зазначеного договору, за яким договірна ціна робіт за цим договором складає 287 060, 98 (двісті вісімдесят сім тисяч шістдесят гривень дев`яносто вісім копійок) гривень. Загальна вартість робіт визначається після їх завершення та прийому замовником за актом приймання-передачі виконаних робіт. (п.4.1)

Розрахунок видів та вартості робіт надано в кошторисі до цього договору та включає ПДВ.

Оплата за цим договором здійснюється Замовником Підряднику платіжними дорученнями на поточний рахунок Підрядника у національній валюті України:

- оплата авансу в розмірі 100% від кошторису за 3 дні перед початком виконання робіт;

- всі наступні розрахунки виконуються - протягом 5 (п`яти) банківських днів після підписання проміжних Актів прийому-передачі виконаних робіт. (п.4.2)

За умовами пункту 6.1. договору, право власності на приміщення переходить до замовника з моменту підписання уповноваженими представниками замовника Акту прийому-передачі виконаних робіт та надання підрядником документів згідно п. 2.4. договору.

Пунктами 11.1 та 11.2 договору визначено, що цей договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками сторін. Строк цього договору починає свій перебіг у момент, визначений у п. 11.1. цього договору та діє до повного виконання сторонами своїх обов`язків за договором.

23.10.2018 року відповідачем було частково виконано свій обов`язок по оплаті підрядних робіт та перераховано позивачу грошові кошти у розмірі авансового платежу - 143 500, 00 грн., у відповідності до п.4.2 договору, що підтверджується актом звірки взаємних розрахунків за період з 01.01.2018 року по 15.02.2019 року, підписаним сторонами та скріпленими печатками підприємств (а.с. 24) та згідно з матеріалами справи не заперечувалось представниками сторін.

На виконання умов договору позивачем у листопаді 2018 року було виконано для відповідача підрядні роботи на загальну суму 287 060, 98 грн., що підтверджується актом приймання виконаних будівельних робіт за 01.11.2018 - 30.11.2018 року, підписаним уповноваженими представниками сторін та скріплено печатками, без зауважень. (а.с. 23).

В зв`язку з тим, що відповідач не в повному обсязі розрахувався за виконані роботи, 22.02.219 року позивач звернувся до відповідача з претензією вих. №6, щодо сплати заборгованості в розмірі 1772797,81 грн., в тому числі і за договорам підряду №22/10-18 від 22.10.2018 р. на суму 143 560,98 грн. (а.с.25) Факт отримання відповідної претензії відповідачем підтверджується відміткою відповідача про реєстрацію.

Позивач звернувся з позовними вимогами на підставі того, що відповідачем в порушення договірних зобов`язань не було сплачено заборгованість за договором підряду №22/10-18 від 22.10.2018 року в розмірі 143 560,98 грн. (287 060,98 -143 500,00), та на підставі вимог ст. 625 ЦК України , в зв`язку з порушенням умов договору підряду в частині своєчасного розрахунку за виконанні роботи нараховано 6 130,44 грн. - інфляційних збитків та 1 781,73 грн. - 3% річних.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що відповідач в добровільному порядку не виконав умови договору № 22/10-18 від 22.10.2018 року та в повному обсязі не розрахувався за надані послуги та має борг 143 560,98 грн. Окрім того, у зв`язку з несвоєчасним виконанням зобов`язання щодо сплати коштів за надані послуги стягнув 6 130,44 грн. - інфляційні збитки, 1 781,73 грн. - 3% річних , у відповідності до вимог ст. 625 ЦК України.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції зважаючи на наступне.

Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором підряду.

Як унормовано до вимог ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Вимогами ч. 1, статті 853 ЦК України унормовано, що замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки в роботі.

Також, за змістом ч. 1 ст. 854 ЦК України - якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Відповідно ч. 4 ст. 882 ЦК України передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною.

Згідно зі статтями 11, 509 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав і обов`язків (зобов`язань), які мають виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору (ст. 526 Цивільного Кодексу України), а одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускаються (ст. 525 Цивільного кодексу України).

За змістом статті 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно із статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Позивачем на виконання умов договору №22/10-18 від 22.10.2018 року було виконано роботи з влаштування паркану навколо території заводу ТОВ "Перший столичний хлібзавод" в с. Нові Петрівці Вишгородського району Київської обл. нове будівництво, що підтверджується актом приймання виконаних робіт (надання послуг) на суму 287 060,98 грн. та скріплено печаткою відповідача, при цьому зі змісту зазначеного акту вбачається, що замовник претензій по об`єму, якості та строкам виконання робіт (надання послуг) не має. (а.с. 25).

Умовами договору сторони визначили, що оплата робіт за договором підлягає попередній оплаті в розмірі 100 % від суми кошторису (п.4).

Відповідачем на підставі договору №22/10-18 від 22.10.2018 року було зроблено часткову передплату у розмірі 143 500,00 грн., що підтверджується актом звірки взаємних розрахунків за період з 01.01.2018 по 15.02.2019 року, підписаними сторонами, що не заперечується відповідачем. (а.с. 24)

Згідно п.4.1 договору загальна вартість робіт визначається після їх завершення та прийому замовником за актами приймання-передачі виконаних робіт. Згідно з атом виконаних робіт загальна сума, яка підлягає оплаті замовником за вказаним договором №22/10-18 становить - 287 060,98 грн. Таким чином заборгованість відповідача за виконанні роботи з урахуванням суми передоплати становить 143 560,98 грн. (287 060,98 грн. - 143 500,00 грн.)

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про те, що підрядник в повному обсязі виконав свої договірні зобов`язання, про що свідчить акт приймання виконаних будівельних робіт, підписаний представниками обох сторін без зауважень, в свою чергу відповідач обов`язок щодо оплати виконаних позивачем робіт в повному обсязі не здійснив, належних та допустимих доказів в розумінні ст.ст. 76, 77 ГПК України оплати в повному обсязі за виконанні роботи суду не надав, за вищевказаних обставин судом першої інстанції правомірно задоволено позовні вимоги щодо стягнення основної суми заборгованості за виконані роботи в розмірі 143 560,98 грн.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача інфляційних збитків в сумі 6 130,44 грн. та 3% річних у розмірі 1 781,73 грн., відповідно до вимог ст. 625 ЦК України колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог в цій частині зважаючи на наступне.

Статтею 625 ЦК врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають особливості. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Формулювання ст. 625 ЦК, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому проценти річних не є неустойкою у розумінні положень ст. 549 ЦК і ст. 230 ГК.

Отже, за змістом наведеної норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Зазначена правова позиція узгоджується з правовою позицією Верховного суду України, викладеною у постанові від 26.04.2017 року у справі №3-1522гс16.

Інфляційні нарахування на суму боргу здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Відповідно до листа Верховного Суду України від 03.04.1997 року №62-97р при застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс інфляції розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому за місяць; тому умовно слід вважати, що сума, яка внесена за період з 01 по 15 число відповідного місяця, наприклад травня, індексується за період з урахуванням травня, а якщо з 16 по 31 число, то розрахунок починається з наступного місяця - червня.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Дослідивши матеріали справи, та перевіривши розрахунки втрат від інфляції та 3 відсотків річних, колегія суддів вважає його арифметично вірними, оскільки відповідач взяті на себе зобов`язання з своєчасної оплати за виконанні роботи не здійснив, враховуючи строки, визначені в розділі 11 договору, з відповідача підлягає стягненню інфляційні збитки у розмірі 6 130,44 грн. та 3% річних в сумі 1 781,73 грн. за період з 01.12.2018 по 21.05.2019 рік.

Щодо доводів апеляційної скарги , що судом першої інстанції при винесені оскаржуваного рішення не враховано те, що позивач зобов`язаний був здійснити реєстрацію податкової накладної в дату виникнення податкового зобов`язання, а саме з дати підписання акту виконаних робіт, колегія суддів вважає їх безпідставними, оскільки умовами договору не передбачено звільнення відповідача від сплати коштів, за виконанні роботи, в зв`язку з нездійсненням позивачем реєстрації податкової накладної.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновку місцевого господарського суду з огляду на вищевикладене.

Відповідно до ст.ст. 73, 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Дослідивши матеріали наявні у справі, апеляційний суд робить висновок, що суд першої інстанції дав належну оцінку доказам по справі та виніс законне і обґрунтоване рішення, яке відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам і матеріалам справи.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що скаржник не довів обґрунтованість апеляційної скарги, докази на підтвердження своїх вимог суду не надав, апеляційний суд погоджується із рішенням господарського суду Київської області від 07.08.2019 року у справі №911/1283/19, отже підстав для його скасування або зміни не вбачається.

Оскільки, у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на відповідача (апелянта).

Керуючись ст.ст. 269, 275, 276, 282 Господарського процесуального кодексу України суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Перший столичний хлібзавод" на рішення господарського суду Київської області від 07.08.2019 року у справі №911/1283/19 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Київської області від 07.08.2019 року у справі №911/1283/19 залишити без змін.

Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на відповідача (апелянта).

Матеріали справи №911/1283/19 повернути до місцевого господарського суду .

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст.ст. 287, 288 ГПК України

Повний текст постанови складено 02.12.2019 р.

Головуючий суддя М.А. Руденко

Судді Є.Ю. Пономаренко

М.А. Дідиченко