ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРCОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел./0552/26-47-84, 49-31-78, факс 49-31-78, веб сторінка: ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
______________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 листопада 2019 року Справа № 923/638/19

Господарський суд Херсонської області у складі судді Нікітенка С.В. при секретарі Фінаровій О.Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ,

до Міського комунального підприємства "Херсонтеплоенерго", м. Херсон,

про стягнення 9045276,48 грн.

За участю представників сторін:

від позивача - адвоката Поліщук В.О., довіреність № 14-200 від 17.05.19р.;

від відповідача - адвокат Хом`ячук Ю.П., ордер серія ХС № 162899 від 17.09.2019р.

У відповідності до ч.1 п.1статті 222 Господарського процесуального кодексу України здійснюється повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суть спору: 30 липня 2019 року Акціонерне товариство " Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" звернулось до Господарського суду Херсонської області з позовною заявою про стягнення з Міського комунального підприємства "Херсонтеплоенерго" заборгованості у сумі 9045276,48 грн., з якої: 4041700,60 грн. - пеня, 1177435,96 грн. - 3% річних, 3826139,92 грн. - інфляційні втрати.

Обґрунтовуючи позовну заяву позивач посилається на порушення відповідачем умов укладеного з позивачем договору №2468/1617-ТЕ-33 від 23.09.2019, в частині порушення строків оплати за поставлений природний газ.

Ухвалою від 05 серпня 2019 року суд прийняв позовну заяву АТ "НАК""Нафтогаз України" до розгляду та відкрив провадження у справі. Розгляд справи № 923/638/19 визначено здійснювати за правилами загального позовного провадження.

Цією ж ухвалою суд запропонував сторонам у встановлені строки надати до суду: відповідачу - відзив на позовну заяву, належним чином завірені копії статутних та реєстраційних документів, позивачу - відповідь на відзив відповідача, у разі отримання відзиву - протягом п`яти днів з дня отримання відзиву.

Ухвала суду про відкриття провадження направлена сторонам рекомендованою поштою з повідомленням, у відповідності до вимог частини 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України, ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

29 серпня 2019 року до суду від відповідача у справі надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач позовні вимоги не визнає, вважає їх необґрунтованими, а тому просить суд відмовити позивачу у задоволені позову з підстав, викладених у відзиві, оцінюючі надані докази на підтвердження своєї правової позиції на свою користь. Зокрема, за твердженням відповідача, розрахунки між сторонами Договору від 23.09.2016 № 2468/1617-ТЕ-33 здійснювались двома способами: укладенням спільних протокольних рішень та коштами, які перераховувались відповідачем на користь позивача виключно з рахунку із спеціальним режимом використання у відповідності до ч. 1 п. 6.2 Договору № 2468/1617-ТЕ-33.

За таких обставин, відповідач просить суд врахувати, що оплата поставленого відповідачем природного газу за зазначеним вище договором проводилась в порядку та на умовах, визначених Постановою Кабінету Міністрів України від 18.06.2014 № 217 на підставі нормативів перерахування коштів, прийнятих на підставі постанов НКРЕКП у відповідності до умов п. 6.2. Договору, а остаточний розрахунок проводився на підставі спільних протокольних рішень відповідно до постанови Кабінету міністрів України № 20 від 11.01.2005. Таким чином, у позивача були відсутні правові підстави для нарахування відповідачу 3% річних, інфляційних втрат та пені.

Відповідач вважає безпідставним посилання позивача на п. 6.1., 8.3., частину 4 п. 11.3. договору, які начебто надають право позивачу, незважаючи на той факт, що гроші отримані у відповідності до порядку і строків, встановлених постановою КМУ №20, нараховувати 3% річних та інфляційні витрати, у зв`язку з тим, що прострочення виконання зобов`язань за договором по сумам наведеним позивачем у розрахунку до позову не відбулося, оскільки оплата проведена у відповідності до порядку, встановленого постановою КМУ № 20, яка має більшу юридичну силу чим зобов`язання за договором та грошові зобов`язання між сторонами по договору в частині, яку держава компенсує за рахунок коштів державного бюджету, регулюються нормами адміністративного, зокрема, бюджетного законодавства, а отже посилання на норми господарського та цивільного законодавства є безпідставними, тому просить суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.

Відзив з додатком прийнято до розгляду та долучено до матеріалів справи.

09 вересня 2019 року до суду від позивача у справі надійшла відповідь на відзив, позивачем спростовуються доводи відповідача та надається нормативно - правове обґрунтування своєї правової позиції. Зокрема, позивач зазначає, що відповідно до умов пунктом 8.2. укладеного договору у разі невиконання Покупцем умов пункту 6.1. цього договору Покупець зобов`язується (крім суми заборгованості) сплатити пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день простроченого платежу.

Позивач звертає увагу, що відповідно до абз. 3 п. 6.1. договору №2468/1617-ТЕ-33, сторони погодили, що з урахуванням пункту 11.3 цього договору укладання договору про реалізацію взаєморозрахунків, а також підписання сторонами відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005р. №20 «Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій» спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання, не змінює строків та умов розрахунків за цим договором.

За твердженням позивача, договір укладений між сторонами не був змінений в частині порядку здійснення розрахунків та в частині відповідальності за не виконання умов договору.

Позивач також вказує, що відповідно до наданого розрахунку штрафних санкцій, зазначено, що на суми які були сплаченні спільними протокольними рішеннями (пільги та субсидії) позивачем не нараховувалися штрафні санкції (пеня, 3% річних та інфляційні втрати).

Окремо позивач зазначає, що сторони прямо передбачили в договорі обов`язок відповідача, за відсутності або несвоєчасності надходження грошей через рахунок зі спеціальним режимом використання відповідача, сплачувати власними коштами, в строки, передбачені п. 6.1. договору.

Позивач також вказує, що відповідно до умов п.6.2. договору відповідач мав передбачену Договором можливість сплатити заборгованість своїми коштами, тим самим міг впливати на стан розрахунку.

Для застосування положень Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" на який посилається відповідач необхідна наявність кількох умов, зокрема, відносини повинні бути між постачальником природного газу та підприємством, яке здійснює виробництво теплової або електричної енергії, централізоване водопостачання та водовідведення населенню, використовуючи природний газ, а сума основного боргу має бути сплачена підприємством постачальнику до набрання чинності вказаним Законом. Оскільки відповідачем було сплачено основну заборгованість після набрання чинності вказаним Законом, то відповідно і застосувати норми даного Закону не має підстав, за таких обставин наполягає на задоволені позовних вимог у повному обсязі.

Відповідь позивача на відзив відповідача з додатком прийнята до розгляду та залучена до матеріалів справи

10 вересня 2019 року до суду від відповідача у справі надійшла заява про зупинення провадження у справі.

17 вересня 2019 року до суду від позивача у справі надійшли заперечення на заяву про зупинення провадження у справі.

Ухвалою від 17 вересня 2019 року суд відмовив відповідачу у задоволені заяви про зупинення провадження у справі 923/638/19.

Для забезпечення реалізації всіма учасниками процесу своїх процесуальних прав і обов`язків, у судовому засіданні 17.09.2019 було оголошено перерву.

01 жовтня 2019 року до суду від відповідача у справі надійшли додаткові пояснення в обґрунтування своєї правової позиції.

Ухвалою від 02 жовтня 2019 року закрито підготовче провадження у справі №923/638/19 та призначено справу до судового розгляду по суті.

Представник позивача у судовому засіданні 19.11.2019р. позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив задовольнити, з підстав викладених у позовній заяві.

Представник відповідача у судовому засіданні 19.11.2019р. позовні вимоги не визнає, вважає їх необґрунтованими, просить суд відмовити позивачу у задоволені позову, з підстав викладених у відзиві на позовну заяву.

У судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини судового рішення і повідомлено представникам сторін орієнтовний час складення повного рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд -

в с т а н о в и в:

Матеріали справи свідчать, що 23 вересня 2016 року між Публічним акціонерним товариством Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" (надалі - постачальник або позивач) і Міським комунальним підприємством "Херсонтеплоенерго" (надалі -споживач або відповідач) був укладений договір № 2468/1617-ТЕ-33 постачання природного газу (надалі - договір).

За умовами договору постачальник зобов`язався поставити споживачеві у 2016-2017 роках природний газ, а споживач в свою чергу зобов`язався оплатити його на умовах договору. Природний газ, що постачається за цим договором, використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої види населенню. (п.1.1., п. 1.2. договору).

Умовами договору сторони визначити обсяги поставленого газу, ціну, порядок обліку природного газу, порядок проведення розрахунків, права та обов`язки сторін, відповідальність сторін, строк дії договору та інші умови.

Між сторонами також було укладено додаткову угоду №1 від 23.09.2016 до вказаного договору та спільні протокольні рішення, якими погоджено ціну природного газу за окремі періоди та внесено зміни та доповнення в окремі пункту договору.

Предметом даного позову є вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості у загальному розмірі 9045276,48грн., з якої: сума пені у розмірі 4041700,60 грн., нарахованої на підставі п. 8.2 договору, сума 3 % річних в розмірі 1177435,96 грн. та сума інфляційних втрат у розмірі 3826139,92 грн., які нараховані на підставі ст. 625 ЦК України.

За умовами п.6.1. договору оплата за природній газ здійснюється споживачем виключно коштами шляхом 100 - відсоткової поточної оплати протягом місяця поставки природного газу.

Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Сторони погодили, що з урахуванням пункту 11.3 цього договору укладення договору про організацію взаєморозрахунків, а також підписання сторонами відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 січня 2005 р. № 20 "Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій" спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання, не змінює строків та умов розрахунків за цим договором.

Сторонами договору погоджено, що за невиконання або неналежне виконання договірних зобов`язань сторони несуть відповідальність згідно з чинним законодавством України, а також цим договором . У разі невиконання споживачем пункту 6.1 та 6.6. цього договору він зобов`язується сплатити Постачальнику пеню в розмірі 21% річних, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожний день прострочення. Нарахування пені не здійснюється постачальником на суми оплат, проведені споживачем відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 січня 2005 р. № 20,

Сторони погодили, що з урахуванням пункту 11.3. цього договору укладення договорів про організацію взаєморозрахунків, а також підписання сторонами відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 січня 2005 р. № 20 спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання не звільняє Споживача від обов`язку сплатити на користь Постачальника платежі відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, нараховані на всю суму заборгованості за цим Договором. (п.8.1. та п.8.2. Договору).

Судом встановлено, що згідно з п. 3.4. договору приймання-передача природного газу у відповідному місяці постачання оформлюється актом приймання-передачі. Обсяг використання природного газу споживачем у відповідному місяці постачання встановлюється шляхом складення добових обсягів, визначених на підставі показів вузлів/вузла обліку природного газу.

Відповідно до пункту 3.5. договору споживач зобов`язується подати не пізніше 7 числа місяця, наступного за місяцем постачання природного газу, постачальнику, зокрема, підписані та скріплені печаткою споживача два примірники акта приймання-передачі природного газу, де зазначаються фактичні обсяги використаного природного газу згідно з Договором у розрахунковому місяці, його фактична ціна та вартість.

Так, позивачем на підтвердження факту належного виконання зобов`язань за договором надано наступні докази: копію договору №2468/1617-ТЕ-33 від 23.09.2016, копію додаткової угоди №1 від 23.09.2017, акти приймання передачі природного газу за період з жовтня 2016 по грудень 2016 року, з січня 2017 по березень 2017, бухгалтерські виписки по договору №2468/1617-ТЕ-33 від 23.09.2016 та розрахунки заборгованості.

Матеріали справи свідчать, що позивачем у період з жовтня 2016 по березень 2017 року на виконання умов договору та додаткових угод до нього поставлено відповідачу природний газ, що підтверджується актами приймання - передачі природного газу, які підписані сторонами договору та скріплені їх печатками (а.с. 39-44).

За твердженням позивача, ним було належним чином виконано зобов`язання за договором поставки природного газу. Відповідач в свою чергу несвоєчасно здійснював оплату за поставлений газ. Оскільки відповідачем було порушено строки проведення розрахунків, позивачем нараховано та заявлено до стягнення пеню, 3% річних та інфляційні втрати.

Таким чином, виник спір, який підлягає вирішенню у судовому порядку.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Частиною першою статті 11 Цивільного кодексу України встановлено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки, зокрема, з договорів та інших правочинів.

Судом встановлено, що укладений між позивачем та відповідачем договір про постачання природного газу № 2468/1617-ТЕ-33 від 23.09.2016 за своїм змістом та правовою природою є договором поставки.

Згідно з частиною першою статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до частини першої статті 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (частина друга статті 712 Цивільного кодексу України).

Покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу (частина перша статті 691 Цивільного кодексу України).

За приписами статті 193 Господарського кодексу України та статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України).

Частиною першою статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, що, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно із частинами першою, другою статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Вказані інфляційні нарахування на суму боргу не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування за загальним правилом здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи із суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Разом з тим, сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Отже при нарахуванні інфляційних та річних основними складовими частинами нарахування є сума заборгованості, період заборгованості та розмір процентів та коефіцієнтів, які діють у такий період.

Сторонами договору погоджено, що у разі невиконання споживачем пункту 6.1 та 6.6. цього договору він зобов`язується сплатити Постачальнику пеню в розмірі 21% річних, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

У зв`язку з порушенням відповідачем строків проведення розрахунків за поставлений природний газ позивачем нараховано та заявлено до стягнення з відповідача суму заборгованості у загальному розмірі 9045276,48 грн., з якої: 4041700,60 грн. - пеня, 1177435,96 грн. - 3 % річних, 3826139,92 грн. - інфляційні втрати.

Судом перевірено правильність виконаних позивачем розрахунків пені, 3% річних та інфляційних втрат, та встановлено, що вони є вірним.

За таких обставин, позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 9045276,48 грн. заборгованості, з якої: 4041700,60 грн. - пеня, 1177435,96 грн. - 3% річних, 3826139,92 грн. - інфляційні втрати є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо посилань відповідача у відзиві на позовну заяву на постанову Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 №20, то суд зазначає, що абзацом 3 п. 6.1. договору сторони погодили, що з урахуванням пункту 11.3. цього договору укладання договору про реалізацію взаєморозрахунків, а також підписання сторонами відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005р. №20 «Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій» спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання, не змінює строків та умов розрахунків за цим договором.

Пунктом 11.3. договору сторони погодили порядок внесення змін до договору, а саме: будь які спільні протокольні рішення, в тому числі про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання, підписанні сторонами відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 № 20 можуть бути застосовані до відносин за цим договором тільки після підписання сторонами окремого додаткового договору або додаткової угоди про внесення змін до цього договору.

Таким чином, укладення спільних протокольних рішень не змінюють умов договору №2468/1617-ТЕ-33 щодо строків розрахунків та відповідальності за невиконання умов договору, оскільки сторони узгодили нерозповсюдження умов таких правочинів на умови договору без внесення змін до договору в певній формі, а саме шляхом укладення додаткових угод, які в даному випадку відсутні.

Суд також звертає увагу, що відповідно до наданого розрахунку штрафних санкцій, зазначено, що на суми які були сплаченні спільними протокольними рішеннями (пільги та субсидії) позивачем не нараховувалися штрафні санкції (пеня, 3% річних та інфляційні втрати).

За таких обставин, доводи відповідача, викладені ним у відзиві на позовну заяву в частині невизнання позовних вимог, підлягають відхиленню, як такі, що не відповідають чинному законодавству, не ґрунтуються на належних доказах і спростовуються фактично встановленими судом обставинами та матеріалами справи.

Згідно частини третьої статті 13 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

У відповідності до частини першої статті 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Вимога пункту 1 статті 6 Конвенції щодо обґрунтовування судових рішень не може розумітись як обов`язок суду детально відповідати на кожен довід заявника. Стаття 6 Конвенції також не встановлює правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання в першу чергу національного законодавства та оцінки національними судами. Проте Європейський суд з прав людини оцінює ступінь умотивованості рішення національного суду, як правило, з точки зору наявності в ньому достатніх аргументів стосовно прийняття чи відмови в прийнятті саме тих доказів і доводів, які є важливими, тобто такими, що були сформульовані заявником ясно й чітко та могли справді вплинути на результат розгляду справи.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги підлягають задоволенню повністю.

Судові витрати по сплаті судового збору покласти на відповідача згідно ст. ст. 123, 129 ГПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 129, 232, 233, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд -

в и р і ш и в:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Міського комунального підприємства "Херсонтеплоенерго" (73003, м. Херсон, Острівське шосе, 1, ) на користь Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01001, м. Київ, вул. Б.Хмельницького, 6, ) суму пені у розмірі 4041700,60 грн., суму інфляційних втрат у розмірі 3826139,92 грн., суму 3% річних у розмірі 1177435,96 грн. та суму судових витрат по сплаті судового збору у розмірі 135679,15 грн.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 02.12.2019р.

Суддя С.В. Нікітенко