ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.12.2019 м.Дніпро Справа №908/845/19

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді Орєшкіної Е.В. (доповідач),

суддів Кощеєва І.М., Подобєда І.М.,

секретар судового засідання: Абадей М.О.,

представники сторін:

від Приватного акціонерного товариства Розівський елеватор: Савенко О.О., довіреність №б/н від 21.01.2019, адвокат;

від Таврійської сільської ради Оріхівського району Запорізької області: представник не з`явився;

від Виконавчого комітету Оріхівської міської ради в особі Відділу державної реєстрації Виконавчого комітету Оріхівської міської ради: представник не з`явився;

від Державного підприємства Запорізький науково-дослідний інститут землеустрою: представник не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Розівський елеватор" на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 16.08.2019 (ухвалу підписано 16.08.2019, суддя Носівець В.В.) у справі №908/845/19

за позовом: Приватного акціонерного товариства "Розівський елеватор", м.Дніпро

до відповідача: Таврійської сільської ради Оріхівського району Запорізької області, с.Таврійське, Оріхівський район, Запорізька область

за участю третьої особи-1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Державного підприємства "Запорізький науково-дослідний інститут землеустрою", м. Запоріжжя

за участю третьої особи-2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Виконавчого комітету Оріхівської міської ради в особі Відділу державної реєстрації виконавчого комітету Оріхівської міської ради, м. Оріхів, Запорізька область

про визнання недійсним та скасування рішення Таврійської сільської ради №20 від 07.02.2019, визнання права постійного користування земельною ділянкою, проведення державної реєстрації,

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2019 року Приватне акціонерне товариство "Розівський елеватор" звернулось до Господарського суду Запорізької області з позовом про:

1) визнання недійсним та скасування рішення Таврійської сільської ради №20 від 07.02.2019 "Про організаційні заходи щодо підготовки документації до земельних торгів (аукціону)";

2) визнання за Приватним акціонерним товариством "Розівський елеватор" права постійного користування земельною ділянкою кадастровий номер :02:001:0002 на підставі Державного акту на право постійного користування Серії ЗП №001632, виданого 26.09.1995 Орендному підприємству "Оріхівський комбінат хлібопродуктів";

3) проведення державної реєстрації іншого речового права, права постійного користування земельною ділянкою на земельну ділянку кадастровий номер :02:001:0002 Приватного акціонерного товариства "Розівський елеватор" на підставі рішення суду (з урахуванням прийнятої судом заяви про зміну предмета позову).

Таврійською сільською радою Оріхівського району Запорізької області подано зустрічний позов про витребування із незаконного володіння Приватного акціонерного товариство "Розівський елеватор" земельної ділянки сільськогосподарського призначення комунальної власності (кадастровий номер :02:001:0002) площею 103,773 га на території Таврійської сільської ради Оріхівського району Запорізької області, надану у постійне користування Орендному підприємству "Оріхівський комбінат хлібопродуктів" на підставі Державного акту на право постійного користування серії ЗП №001632 від 26.09.1995 для ведення підсобного господарства.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 05.08.2019 у справі №908/845/19:

- первісний позов задоволено частково, визнано недійсним та скасовано рішення Таврійської сільської ради №20 від 07.02.2019 "Про організаційні заходи щодо підготовки документації до земельних торгів (аукціону)", з Таврійської сільської ради Оріхівського району Запорізької області на користь Приватного акціонерного товариства "Розівський елеватор" стягнуто 1 921 грн. судового збору, в іншій частині первісного позову відмовлено;

- в задоволенні зустрічного позову відмовлено.

07.08.2019 Приватне акціонерне товариство "Розівський елеватор" подало заяву до місцевого господарського суду про постановлення додаткового рішення щодо стягнення понесених Приватним акціонерним товариством "Розівський елеватор" витрат на професійну правничу допомогу.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 16.08.2019 у задоволенні заяви Приватного акціонерного товариства "Розівський елеватор" про винесення додаткового рішення у справі №908/845/19 відмовлено.

Ухвала місцевого господарського суду мотивована тим, що позивачем не надано доказів на підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу.

Як зазначено місцевим господарським судом, за змістом поданої Приватним акціонерним товариством "Розівський елеватор" заяви взагалі не наведено вимогу за додатковим рішенням, лише вказано про надання доказів розміру витрат на професійну правничу допомогу та прохання винести додаткове рішення, при цьому суму понесених витрат не зазначено.

Місцевий господарський суд дійшов до висновку, що відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу є підставою для відмови у задоволенні вимоги про відшкодування таких витрат.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, Приватне акціонерне товариство "Розівський елеватор" подало апеляційну скаргу, в якій просить Центральний апеляційний господарський суд її скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга мотивована тим, що місцевий господарський суд дійшов до помилкового висновку про відмову у прийнятті додаткового рішення про розподіл судових витрат.

Апелянт зазначає, що статтями 129, 221 Господарського процесуального кодексу України, які є спеціальними відносно положень статті 244 Господарського процесуального кодексу України, передбачено ухвалення додаткового рішення про судові витрати за наявності достатніх доказів, а у разі відсутності таких доказів залишення заяви без розгляду, а не відмови у прийнятті додаткового рішення.

Апелянт звертає увагу апеляційного господарського суду на те, що законодавчо не встановлений вичерпний перелік документів, які подаються на підтвердження понесення судових витрат, а частиною 2 статті 126 та частиною 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України передбачено стягнення витрат на правничу допомогу, що сплачена або підлягає сплаті.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 24.09.2019 (у складі колегії суддів: головуючого судді (доповідача) Орєшкіної Е.В., суддів Подобєда І.М., Кощеєва І.М.) відкрито апеляційне провадження з розгляду апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства "Розівський елеватор" на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 16.08.2019 у справі №904/845/19, розгляд скарги призначений в судове засідання на 23.10.2019.

У судовому засіданні 23.10.2019 оголошувалась перерва до 20.11.2019.

07.11.2019 від Приватного акціонерного товариства "Розівський елеватор" надійшло клопотання про залучення додаткових доказів, а саме платіжного доручення №090085 від 19.09.2019 про сплату 10 000,00 грн. витрат про надання правової допомоги згідно договору №4 від 03.01.2018. Клопотання мотивоване тим, що до суду першої інстанції вказаний доказ не був наданий, оскільки виконання фінансової операції відбулося після прийняття оскаржуваної ухвали від 16.08.2019.

У судовому засіданні 20.11.2019 оголошувалась перерва до 04.12.2019.

03.12.2019 від Таврійської сільської ради Оріхівського району Запорізької області надійшла заява, в якій вона просить провести судове засідання з питання розподілу судових витрат 04.12.2019 без участі свого представника, та просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги на оскаржувану ухвалу, з посиланням на те, що станом на час її постановлення первісним позивачем в порушення вимог статті 126 Господарського процесуального кодексу України не доведено належними доказами розмір здійснених витрат на правничу допомогу.

У судовому засіданні 04.12.2019 оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

Апеляційний суд, дослідивши наявні у справі докази, перевіривши правильність висновків місцевого господарського суду, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Як встановлено господарським судом та підтверджується матеріалами справи, у квітні 2019 року Приватне акціонерне товариство "Розівський елеватор" звернулось до Господарського суду Запорізької області з позовом про: 1) визнання недійсним та скасування рішення Таврійської сільської ради №20 від 07.02.2019 "Про організаційні заходи щодо підготовки документації до земельних торгів (аукціону)"; 2) визнання за Приватним акціонерним товариством "Розівський елеватор" права постійного користування земельною ділянкою кадастровий номер :02:001:0002 на підставі Державного акту на право постійного користування Серії ЗП №001632, виданого 26.09.1995 Орендному підприємству "Оріхівський комбінат хлібопродуктів"; 3) проведення державної реєстрації іншого речового права, права постійного користування земельною ділянкою на земельну ділянку кадастровий номер :02:001:0002 Приватного акціонерного товариства "Розівський елеватор" на підставі рішення суду (з урахуванням прийнятої судом заяви про зміну предмета позову).

Таврійською сільською радою Оріхівського району Запорізької області подано зустрічний позов про витребування із незаконного володіння Приватного акціонерного товариство "Розівський елеватор" земельної ділянки сільськогосподарського призначення комунальної власності (кадастровий номер :02:001:0002) площею 103,773 га на території Таврійської сільської ради Оріхівського району Запорізької області, надану у постійне користування Орендному підприємству "Оріхівський комбінат хлібопродуктів" на підставі Державного акту на право постійного користування серії ЗП №001632 від 26.09.1995 для ведення підсобного господарства.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 05.08.2019 у справі №908/845/19 первісний позов задоволено частково, визнано недійсним та скасовано рішення Таврійської сільської ради №20 від 07.02.2019 "Про організаційні заходи щодо підготовки документації до земельних торгів (аукціону)", з Таврійської сільської ради Оріхівського району Запорізької області на користь Приватного акціонерного товариства "Розівський елеватор" стягнуто 1 921 грн. судового збору, в іншій частині первісного позову відмовлено; в задоволенні зустрічного позову відмовлено.

07.08.2019 Приватне акціонерне товариство "Розівський елеватор" подало заяву до місцевого господарського суду про постановлення додаткового рішення про стягнення понесених Приватним акціонерним товариством "Розівський елеватор" витрат на професійну правничу допомогу.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу Приватним акціонерним товариством "Розівський елеватор" надано копії свідоцтва про право зайняття адвокатською діяльністю серія ДП № 2821 від 20.06.2014, договору про надання правової допомоги від 03.01.2018 № 4, укладеного між адвокатом Савенко Олексієм Олександровичем та Приватним акціонерним товариством "Розівський елеватор", предметом якого є надання Адвокатом за дорученням Клієнта і за винагороду (гонорар) правової допомоги, передбаченої Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", згідно наведеного у п. 1.1.1. договору переліку.

Додатковою угодою №5 від 01.04.2019 до договору про надання правової допомоги №4 від 03.01.2018 передбачено представництво Адвоката у господарських судах з метою визнання протиправним та скасування рішення Таврійської сільської ради № 20 від 07.02.2019. В пункті 4.1 вказаної додаткової угоди сторони домовились, що за надання правової допомоги, передбаченої цією додатковою угодою, Клієнт, незалежно від того, чи досягнуто мету представництва, сплачує Адвокату за представництво у господарському суді першої інстанції 5000,00 грн.

Згідно з п. 4.2 додаткової угоди в разі, якщо буде досягнуто мету представництва (прийнято судове рішення про скасування рішення Таврійської сільської ради № 20 від 07.02.2019), Клієнт додатково сплачує Адвокату гонорар в розмірі 5000,00 грн.

Також, до заяви Приватним акціонерним товариством "Розівський елеватор" надано копію акта від 06.08.2019 про надання послуг за договором про надання правової допомоги № 4 від 03.01.2018, в пункті 1 якого перелічені види наданої Адвокатом правової допомоги, а в пункті 2 зазначено загальну вартість послуг адвоката 10 000,00 грн.

Відмовляючи у задоволенні заяви про розподіл витрат на правничу допомогу та прийняття додаткового рішення, місцевий господарський суд зазначив, що позивачем не наведено вимогу за додатковим рішенням (не вказано суму понесених витрат), а лише вказано про надання доказів розміру витрат на професійну правничу допомогу та прохання винести додаткове рішення, не надано доказів на підтвердження понесення витрат на правничу допомогу.

Апелянт не погоджується із такими висновками місцевого господарського суду, посилаючись на те, що Господарським процесуальним кодексом України передбачений розподіл судових витрат на правничу допомогу, яка сплачена або підлягає сплаті; у разі якщо суд дійшов до висновку про відсутність всіх необхідних документів на підтвердження правничої допомоги, то заява підлягає залишенню без розгляду.

Предметом апеляційного розгляду є ухвала Господарського суду Запорізької області від 16.08.2019 про відмову у задоволенні заяви Приватного акціонерного товариства "Розівський елеватор" про винесення додаткового рішення у справі №908/845/19.

Відповідно до статті 221 Господарського процесуального кодексу України якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

За змістом статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).

Разом із тим згідно зі статтею 15 Господарського процесуального кодексу України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (стаття 16 Господарського процесуального кодексу України).

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 зазначеного Кодексу ).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 Господарського процесуального кодексу України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 Господарського процесуального кодексу України): подання заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу;

3) розподіл судових витрат (стаття 129 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно зі статтею 123 зазначеного Кодексу судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до частин 1, 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Разом із тим розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 126 цього Кодексу).

Водночас за змістом частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

У розумінні положень частини 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Зокрема відповідно до частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, визначені також положеннями частин 6, 7, 9 статті 129 цього Кодексу.

Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.

При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини 5-6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись частинами 5-7, 9 статті 129 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Матеріалами справи підтверджується, що Приватним акціонерним товариством "Розівський елеватор" разом із позовною заявою поданий попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат на суму 16 723,50 грн., з яких: 6 723,50 грн. витрати по сплаті судового збору, 10 000,00 грн. витрати на професійну правничу допомогу (а.с. 13-14, том 1).

27.06.2019 Приватним акціонерним товариством "Розівський елеватор" подано до місцевого господарського суду заяву про подання доказів понесення судових витрат на професійну правничу допомогу протягом п`яти днів після ухвалення рішення (а.с. 118-119, том 2).

07.08.2019 Приватне акціонерне товариство "Розівський елеватор" подало заяву до місцевого господарського суду про постановлення додаткового рішення про стягнення понесених Приватним акціонерним товариством "Розівський елеватор" витрат на професійну правничу допомогу, до якої, зокрема, додано копію акта від 06.08.2019 про надання послуг за договором про надання правової допомоги № 4 від 03.01.2018 на загальну вартість послуг Адвоката у сумі 10 000,00 грн.

Так, у вказаному акті зазначено, що Клієнт сплачує Адвокату гонорар (винагороду) у розмірі 5 000,00 грн. відповідно до пункту 4.1 додаткової угоди №5 від 01.04.2019 (за представництво у господарському суді першої інстанції) та 5 000,00 грн. відповідно до пункту 4.2 додаткової угоди №5 від 01.04.2019 (за досягнення мети представництва прийняття рішення про скасування рішення Таврійської сільської рад №20 від 07.02.2019) (а.с. 225-226, том 2).

Враховуючи, що умовами договору передбачений розмір винагороди, за представництво: в господарському суді першої інстанції в сумі 5 000,00 грн., а також у разі ухвалення судового рішення про скасування рішення Таврійської сільської рад №20 від 07.02.2019 у сумі 5 000,00 грн., про надання послуг на вказану суму між Адвокатом та Клієнтом підписаний відповідний акт від 06.08.2019, апеляційний господарський суд погоджується із доводами апелянта про безпідставність відмови місцевим господарським судом у прийнятті додаткового рішення.

Апеляційний господарський суд не погоджується із висновком місцевого господарського суду про відсутність підстав для стягнення витрат на професійну правничу допомогу, оскільки постановляючи оскаржувану ухвалу, місцевий господарський суд неправильно застосував норм процесуального права, зокрема статті 126 Господарського процесуального кодексу України, що призвело до прийняття незаконного судового рішення (ухвали).

Так, місцевий господарський суд не звернув увагу на те, що за змістом пункту 1 частини 2 статті 126, частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 126 цього Кодексу).

Натомість положеннями пункту 2 частини 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України регламентовано порядок компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги (витрати на проїзд, проживання, поштові послуги тощо), для розподілу яких необхідною умовою є надання відповідних доказів, які підтверджують здійснення таких витрат.

Враховуючи, що рішенням Господарського суду Запорізької області від 05.08.2019 у справі №908/845/19 позов Приватного акціонерного товариства "Розівський елеватор" задоволено частково: визнано недійсним та скасовано рішення Таврійської сільської ради №20 від 07.02.2019 "Про організаційні заходи щодо підготовки документації до земельних торгів (аукціону)", в решті позовних вимог відмовлено, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу у сумі 6 666,66 грн. (за представлення інтересів у суді першої інстанції у сумі 1 666,66 грн. (пропорційно задоволених вимог) + 5 000,00 грн. за досягнення мети представництва (прийняття судового рішення про визнання протиправним та скасування рішення Таврійської сільської ради №20 від 07.02.2019 "Про організаційні заходи щодо підготовки документації до земельних торгів (аукціону)").

Подане 07.11.2019 Приватним акціонерним товариством "Розівський елеватор" платіжне доручення №090085 від 19.09.2019 про сплату 10 000,00 грн. витрат про надання правової допомоги згідно договору №4 від 03.01.2018 апеляційним господарським судом не приймається як доказ, оскільки переглядаючи оскаржувану ухвалу, апеляційний господарський суд надає оцінку правильності її прийняття з урахуванням доказів, які були в матеріалах справи під час її постановлення, в той час як платіжне доручення №090085 від 19.09.2019 датоване пізніше оскаржуваної ухвали.

Відповідно до частини 1 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (частина 4 статті 269 Господарського процесуального кодексу України).

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права (частина 1 статті 277 Господарського процесуального кодексу України).

Враховуючи встановлені вище обставини справи, зазначені положення законодавства, апеляційний господарський суд частково погоджується із доводами апелянта, наведеними в обґрунтування апеляційної скарги.

Таким чином, апеляційний господарський суд вбачає підстави, передбачені статтею 277 Господарського процесуального кодексу України, для скасування ухвали Господарського суду Запорізької області від 16.08.2019 у справі №908/845/19, та, відповідно, часткового задоволення апеляційної скарги з прийняттям нового рішення про прийняття додаткового рішення про розподіл витрат на правничу допомогу.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на Таврійську сільську раду Оріхівського району Запорізької області.

З огляду на викладене та керуючись ст. 129, ст. 244, ст. 277, ст. 282, ст. 284 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Розівський елеватор" на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 16.08.2019 у справі №908/845/19 задовольнити частково.

Ухвалу Господарського суду Запорізької області від 16.08.2019 у справі №908/845/19 скасувати.

Заяву Приватного акціонерного товариства "Розівський елеватор" про винесення додаткового рішення у справі №908/845/19 задовольнити.

Прийняти додаткове рішення про розподіл витрат на правничу допомогу.

Стягнути з Таврійської сільської ради Оріхівського району Запорізької області на користь Приватного акціонерного товариства "Розівський елеватор" витрати на правничу допомогу у сумі 6 666, 66 грн.

Стягнути з Таврійської сільської ради Оріхівського району Запорізької області на користь Приватного акціонерного товариства "Розівський елеватор" витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги у сумі 1 921,00 грн.

Видачу наказів відповідно до статті 327 Господарського процесуального кодексу України на виконання цієї постанови доручити Господарському суду Запорізької області.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

(Повний текст постанови складений - 05.12.2019).

Головуючий суддя Е.В. Орєшкіна

Суддя І.М. Кощеєв

Суддя І.М. Подобєд