ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
УХВАЛА

"04" грудня 2019 р. Cправа № 902/1188/15

Господарський суд Вінницької області в складі головуючого судді Тісецького С.С., при секретарі судового засідання Поцалюк Н.В., розглянувши в приміщенні суду матеріали у справі

за заявою: Головного управління ДПС у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, 7, м.Вінниця, 21028; )

до: Приватного акціонерного товариства "Вінницьке мостобудівельне управління № 4" (вул. Промислова, 3, м. Вінниця, 21011, )

про банкрутство

за участю :

від Головного управління ДПС у Вінницькій області : Олещук Я.В., за довіреністю

арбітражний керуючий Болховітін В.М., за посвідченням

присутні в якості слухачів: гр. ОСОБА_1 , ОСОБА_2

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Господарського суду Вінницької області перебувала справа №902/1188/15 за заявою Вінницької об`єднаної Державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Вінницькій області про банкрутство Приватного акціонерного товариства "Вінницьке мостобудівельне управління № 4".

Ухвалою суду від 29.01.2018 року, зокрема, затверджено схвалену комітетом кредиторів боржника (протокол від 22.01.2018 року) мирову угоду від 22.01.2018 року, укладену між боржником - Приватним акціонерним товариством "Вінницьке мостобудівельне управління № 4" та кредитором - Вінницькою об`єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Вінницькій області; закрито провадження у справі № 902/1188/15; ухвалено, що повноваження арбітражного керуючого (керуючого санацією приватного акціонерного товариства "Вінницьке мостобудівельне управління № 4") Болховітіна В.М. продовжуються до проведення зборів/засідання відповідного органу приватного акціонерного товариства "Вінницьке мостобудівельне управління № 4", до компетенції якого належить призначення керівника (органів управління) боржника.

16.10.2019 року від Головного управління ДПС у Вінницькій області до суду надійшла заява б/н від 16.10.2019 року (вх. № 02.1-36/642/19) про розірвання мирової угоди у справі № 902/1188/15.

Ухвалою суду від 18.10.2019 року зазначену вище заяву призначено до розгляду в судовому засіданні на 19.11.2019 року.

Ухвалою суду від 18.10.2019 року замінено кредитора у справі - Вінницьку об`єднану Державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Вінницькій області на правонаступника - Головне управління ДПС у Вінницькій області.

Ухвалою від 19.11.2019 року заяву призначено до розгляду на 04.12.2019 року.

02.12.2019 року від ГУ ДПС у Вінницькій області, на виконання вимог ухвали суду від 19.11.2019 року, надійшло письмове пояснення щодо залишку несплаченої заборгованості за період з 01.04.2019 року по 01.10.2019 року в розмірі 363 669,47 грн.

В судове засідання на визначену дату з`явились арбітражний керуючий Болховітін В.М. та представник заявника. Боржник повноважного представника в судове засідання не направив.

В ході розгляду справи, представник ГУ ДПС у Вінницькій області надала пояснення щодо обставин, викладених у заяві про розірвання мирової угоди у даній справі та поясненнях щодо залишку несплаченої заборгованості за період з 01.04.2019 року по 01.10.2019 року. Також представник заявника підтримала заяву про розірвання мирової угоди.

Арбітражний керуючий також підтримав заяву про розірвання мирової угоди у даній справі.

Суд, розглянувши вказану заяву ГУ ДПС у Вінницькій області, заслухавши представників сторін та дослідивши матеріали справи, дійшов наступних висновків з огляду на таке.

Як вбачається зі змісту заяви та письмових пояснень, ухвалою суду від 29.01.2018 року затверджено мирову угоду від 22.01.2018 року, укладену між боржником - Приватним акціонерним товариством "Вінницьке мостобудівельне управління № 4" та кредитором - Вінницькою об`єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Вінницькій області.

Дану мирову угоду укладено щодо вимог шостої черги.

Пунктом 3.4 розділу 3 визначено умови та порядок виконання зобов`язань боржника: щоквартальна виплата розстрочених сум.

Однак, станом на час звернення з даною заявою, боржником відповідно до вимог мирової угоди, не сплачено розстроченні суми податкових зобов`язань із податку на додану вартість строк сплати яких настав 01.04.2019 року, 01.07.2019 року та 01.10.2019року на суму 304 167,09 грн. та з земельного податку на суму 59 502,38 грн.

Отже, станом на 01.10.2019 року залишок несплаченої суми в розмірі 363 669,47 грн., становить 41,4% в загальній сумі розстрочених вимог - 879 114, 90 грн.

Як зазначено у письмових поясненнях, ухвалою попереднього засідання від 03.12.2015 року затверджено реєстр вимог кредиторів ПрАТ "Вінницьке мостобудівельне управління № 4", до якого ввійшли вимоги Вінницької ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області з сумою вимог, в тому числі: 1 526 350,63 грн. - основного боргу (третя черга задоволення); 901 756,25 грн. - неустойка (штраф, пеня) (шоста черга задоволення).

Відповідно до п.3.3 мирової угоди від 22.01.2018 року зазначено, що дану мирову угоду було укладено щодо вимог шостої черги в сумі 879 114,90 грн., оскільки було часткове погашення в розмірі 22 641,35 грн. (901 756,25 грн. - 22 641, 35 грн. = 879 114,90 грн.), а вимоги, які забезпечені заставою, основні вимоги першої, другої та третьої черг у справі, погашені в ході процедури санації.

Так, як мирова угода була укладена на погашення вимог шостої черги в сумі 879 114,90 грн., з яких: сума по податку на додану на вартість становить 811 112,21 грн., сума сплати на кожен квартал складає 101 389,03 грн. (811 112,21 грн./8 = 101 389,03 грн.), по земельному податку з юридичних осіб становить 68 002,69 грн., сума сплати за кожен квартал складає 8 500,34 грн. (68 002,69 грн. /8 = 8 500,34 грн.), тому щоквартальна виплата складається з 109 889,37 грн. (101 389,03 грн. + 8 500,34 грн. = 109 889,37 грн.).

Податок на додану вартістьЗемельний податок з юридичних осібРазом
№Дата виконання зобов`язан ьРозстроч ена сумаСплачена сумаЗалишок несплачен ої сумиДата виконання зобов`язаньРозстроче на сумаСплаче на сумаЗалишок несплачен ої сумиРозстроче на сумаСплачена сумаЗалишок несплаченої суми
101.04.18101389,03101389,03-01.04.188500,34-8500,34109889,37101389,038500,34
201.07.18101389,03101389,03-01.07.188500,34-8500,34109889,37101389,038500,34
301.10.18101389,03101389,03-01.10.188500,34-8500,34109889,37101389,038500,34
401.01.19101389,03101389,03-01.01.198500,34-8500,34109889,37101389,038500,34
501.04.19101389,03-101389,0301.04.198500,34-8500,34109889,37-109889,37
601.07.19101389,03-101389,0301.07.198500,34-8500,34109889,37-109889,37
701.10.19101389,03-101389,0301.10.198500,34-8500,34109889,37-109889,37
Всього709723,21405556,12304167,09 52,38769225,59405556,12363669,47

Несплачена сума по ПДВ за період з 01.04.2019 - 01.10.2019 рр. складає 304 167,09 грн., сума заборгованості з земельного податку за період з 01.04.2018 - 01.10.2019 рр. складає 59 502,89 грн., оскільки за жоден квартал сплачено не було.

За умовами та порядком виконання зобов`язань боржника в мировій угоді, а саме розділ 4 п. 4.4 передбачено, що на період дії цієї мирової угоди боржник зобов`язаний в повному обсязі сплачувати грошові зобов`язання по податках і зборах, які будуть виникати після укладання мирової угоди відповідно до вимог податкового законодавства чи іншого законодавства України.

Однак, ПрАТ "Вінницьке мостобудівельне управління № 4" порушено умови сплати грошових зобов`язань визначених у мировій угоді. Невиконання умов мирової угоди порушує права кредитора Головного управління ДПС у Вінницькій області у справі про банкрутство ПрАТ "Вінницьке мостобудівельне управління № 4".

Посилаючись на наведене обставини та положення ст. 82 ЗУ "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", заявник просить суд розірвати мирову угоду від 22.01.2018 року, укладену між боржником та кредитором ГУ ДПС у Вінницькій області; поновити провадження у справі № 902/1188/15 про банкрутство ПрАТ "Вінницьке мостобудівельне управління №4".

На підтвердження обставин, викладених у заяві та письмових поясненнях, додано відповідні докази.

З врахуванням встановлених обставин справи, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 3 ГПК України, судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ГПК України, завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Відповідно до ч. 1,2 ст. 4 ГПК України, право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.

Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

В силу ч. 3 ст. 13 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

За приписами ч. 1, ч. 2 ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно ч.1, ч.2 ст. 79 ГПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За змістом ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Так, мирова угода від 22.01.2018 року, укладена між ПрАТ "Вінницьке мостобудівельне управління № 4" та кредитором - Вінницькою ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області у справі № 902/1188/15 була затвердження ухвалою суду від 29.01.2018 року, на час дії ЗУ "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Заява ГУ ДПС у Вінницькій області б/н від 16.10.2019 року про розірвання мирової угоди у справі № 902/1188/15 також подана на момент чинності ЗУ "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Так, частина 1 статті 77 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" визначала, що, під мировою угодою у справі про банкрутство розуміється домовленість між боржником і кредиторами стосовно відстрочки та/або розстрочки, а також прощення (списання) кредиторами боргів боржника, яка оформляється шляхом укладення угоди між сторонами.

За приписами ч. 1 ст. 78 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", мирова угода може бути укладена тільки щодо вимог, забезпечених заставою, вимог другої та наступних черг задоволення вимог кредиторів, визначених цим Законом.

Відповідно до ч.ч. 3-8 ст. 82 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", визнання мирової угоди недійсною чи розірвання мирової угоди є підставою для поновлення провадження у справі про банкрутство, про що господарським судом виноситься ухвала.

Вимоги кредиторів, за якими зроблено розрахунки згідно з умовами мирової угоди, вважаються погашеними.

Повідомлення про поновлення провадження у справі про банкрутство боржника офіційно оприлюднюється в порядку, встановленому цим Законом.

Мирова угода може бути розірвана в разі невиконання боржником умов мирової угоди щодо не менш як третини вимог кредиторів в межах провадження справи про банкрутство.

Розірвання мирової угоди господарським судом щодо окремого кредитора не тягне її розірвання щодо інших кредиторів.

У разі визнання мирової угоди недійсною або її розірвання вимоги кредиторів, щодо яких були надані відстрочка та/або розстрочка платежів або прощення (списання) боргів, відновлюються в повному розмірі у незадоволеній частині.

Водночас, суд звертає увагу на те, що 21.04.2019 року набрав чинності Кодекс України з процедур банкрутства (далі - КУ з процедур банкрутства).

Частина 1 ст. 2 КУ з процедур банкрутства передбачає, що провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.

Згідно п. 1, п. 2 Прикінцевих та перехідних положень КУ з процедур банкрутства, цей Кодекс набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, та вводиться в дію через шість місяців з дня набрання чинності цим Кодексом. З дня введення в дію цього Кодексу визнати такими, що втратили чинність: Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (Відомості Верховної Ради України, 1992 р., № 31, ст. 440 із наступними змінами).

Враховуючи наведене, КУ з процедур банкрутства введено в дію з 21.10.2019 року.

Відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень КУ з процедур банкрутства, установлено, що з дня введення в дію цього Кодексу подальший розгляд справ КУ з процедур банкрутства про банкрутство здійснюється відповідно до положень цього Кодексу незалежно від дати відкриття провадження у справі про банкрутство, крім справ про банкрутство, які на день введення в дію цього Кодексу перебувають на стадії санації, провадження в яких продовжується відповідно до Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Отже, на даний час слід застосовувати положення КУ з процедур банкрутства.

При цьому, КУ з процедур банкрутства не передбачено такої процесуальної дії як затвердження мирової угоди, укладеної між боржником та кредиторами, закриття провадження у справі з цих підстав та відповідно розірвання такої мирової угоди.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 2 КУ з процедур банкрутства, провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.

Частиною 6 статті 12 ГПК України передбачено, що господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку, передбаченому цим Кодексом для позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Поряд з цим, приймаючи рішення щодо заяви про розірвання мирової угоди, судом враховано наступні положення закону.

За змістом ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.

Як зазначено в ст. 174 Господарського кодексу України, господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Так, згідно з 509 ЦК України, зобов`язанням є таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Таке ж положення містить і ч. 1 ст.173 ГК України, в якій зазначено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно ч.1, ч. 2 ст. 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

В силу ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння заміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610 Кодексу, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Так, враховуючи наведені вище положення закону, затверджена судом мирова угода є двостороннім правочином, який відповідно до ст.11 та ч.2 ст. 509 ЦК України, є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків.

Як зазначено раніше, ухвалою суду від 29.01.2018 року було затверджено схвалену комітетом кредиторів боржника (протокол від 22.01.2018 року) мирову угоду від 22.01.2018 року, укладену між боржником - ПрАТ "Вінницьке мостобудівельне управління № 4" та кредитором - Вінницькою ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області.

Дану мирову угоду укладено щодо вимог шостої черги: Вінницької ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області в сумі 879 114,90 грн. (п. 3.3).

Відповідно до п. 3.4., умови та порядок виконання зобов`язань боржника: щоквартальна виплата розстрочених сум, а саме:

№ п/пДата виконання зобов`язанняСума грн.
101.04.2018 року109 889,36
201.07.2018 року109 889,36
301.10.2018 року109 889,36
401.01.2019 року109 889,36
501.04.2019 року109 889,36
601.07.2019 року109 889,36
701.10.2019 року109 889,36
801.01.2020 року109 889,38
Всього879 114,90

Відповідно до п. 3.5, строки виконання зобов`язань боржника 2 (два) роки.

Відповідно до п.п. 4.7., 4.12., 4.14., 4.16., відповідно до п. 3 ст. 79 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" одностороння відмова від Мирової угоди не допускається.

Мирова угода може бути розірвана в разі невиконання боржником умов мирової угоди щодо не менш як третини вимог кредиторів в межах провадження справи про банкрутство.

В разі визнання Мирової угоди недійсною або її розірвання вимоги кредиторів відновлюються в розмірі, які були незадоволені Боржником.

Зобов`язання по даній Мировій угоді повинні виконуватись належним чином і в установлений нею строк, одностороння зміна її положень не допускається.

Разом з тим, всупереч умовам мирової угоди від 22.01.2018 року, боржник - ПрАТ "Вінницьке мостобудівельне управління № 4" не здійснювало у повному обсязі та в визначений строк щоквартальну виплату розстрочених сум, що передбачено умовами даної мирової угоди.

Як зазначено заявником, мирова угода була укладена на погашення вимог шостої черги в сумі 879 114,90 грн., з яких: сума по податку на додану на вартість становить 811 112,21 грн., сума сплати на кожен квартал складає 101 389,03 грн. (811 112,21 грн./8 = 101 389,03 грн.), по земельному податку з юридичних осіб становить 68 002,69 грн., сума сплати за кожен квартал складає 8 500,34 грн. (68 002,69 грн./8 = 8 500,34 грн.), тому щоквартальна виплата складається з 109 889,37 грн. (101 389,03 грн. + 8 500,34 грн. = 109 889,37 грн.).

При цьому, боржником не сплачено розстрочені суми за зобов`язаннями із податку на додану вартість, строк сплати яких настав згідно графіку мирової угоди 01.04.2019 року, 01.07.2019 року та 01.10.2019 року, на загальну суму 304 167,09 грн.; також боржником не здійснено жодної щоквартальної виплати зі сплати земельного податку, строк сплати яких настав згідно графіку мирової угоди 01.04.2018 року, 01.07.2018 року, 01.10.2018 року, 01.01.2019 року, 01.04.2019 року, 01.07.2019 року та 01.10.2019 року, на загальну суму 59 502,38 грн.

Наведені вище обставини підтверджуються наданими заявником доказами, зокрема, службовою запискою начальника управління по роботі з податковим боргом ГУ ДПС у Вінницькій області № 57/02-32-10 від 30.09.2019 року, довідкою ГУ ДПС у Вінницькій області про заборгованість по підприємству станом на 01.10.2019 року, інтегрованими картками по податку на додану вартість та по земельному податку.

При цьому, боржником не надано до суду доказів на підтвердження виконання мирової угоди у повному обсязі та в строк, визначений її умовами.

З урахуванням встановлених обставин, суд дійшов висновку про те, що порушення боржником погоджених умов мирової угоди та відповідно нездійснення щоквартальних виплат розстрочених сум є дійсно істотним, оскільки внаслідок таких дій кредитор - ГУ ДПС у Вінницькій області значною мірою позбавляється того, на що розраховував при укладенні мирової угоди.

Відтак, беручи до уваги те, що дії боржника порушують умови мирової угоди та вимоги чинного законодавства, суд вважає, що заява Головного управління ДПС у Вінницькій області б/н від 16.10.2019 року про розірвання мирової угоди у справі №902/1188/15, підлягає задоволенню у повному обсязі.

При цьому, оскільки судом задоволено вимоги заяви про розірвання мирової угоди від 22.01.2018 року, укладеної між ПрАТ "Вінницьке мостобудівельне управління № 4" та кредитором ГУ ДПС у Вінницькій області у справі № 902/1188/15 та затвердженої ухвалою суду від 29.01.2018 року, суд дійшов висновку про необхідність поновлення провадження у справі № 902/1188/15 про банкрутство ПрАТ "Вінницьке мостобудівельне управління № 4", призначення керуючим санацією боржника арбітражного керуючого Болховітіна В.М. та призначення справи до розгляду в судовому засіданні.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 18, 169, 232, 234, 235, 326 ГПК України, 651 ЦК України -

У Х В А Л И В :

1. Задоволити заяву Головного управління ДПС у Вінницькій області б/н від 16.10.2019 року про розірвання мирової угоди у справі № 902/1188/15, у повному обсязі.

2. Розірвати мирову угоду від 22.01.2018 року, укладену між боржником - Приватним акціонерним товариством "Вінницьке мостобудівельне управління № 4" та кредитором - Головним управлінням ДПС у Вінницькій області, схвалену комітетом кредиторів боржника (протокол від 22.01.2018 року) мирову угоду та затверджену ухвалою Господарського суду Вінницької області від 29.01.2018 року у справі №902/1188/15.

3. Поновити провадження у справі № 902/1188/15 про банкрутство Приватного акціонерного товариства "Вінницьке мостобудівельне управління № 4" (вул.Промислова, 3, м. Вінниця, 21011, ).

4. Призначити керуючим санацією Приватного акціонерного товариства "Вінницьке мостобудівельне управління № 4" (21011, м. Вінниця, вул. Промислова, 3, код 03449924) у справі № 902/1188/15 арбітражного керуючого Болховітіна Віталія Михайловича (свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) № 1404 від 10.07.2013 року (ідент. код НОМЕР_1 ; пошт. адреса: 21050, м. Вінниця-50, а/с 8194).

5. Справу призначити до розгляду на 20.01.2020 року - 14:30 год., в приміщенні Господарського суду Вінницької області (вул. Пирогова, 29, м. Вінниця, 21018).

6. Копію ухвали направити згідно переліку рекомендованим листом.

Згідно ч. 4 ст. 9 КУ з процедур банкрутства, ухвали та постанова про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури, прийняті господарським судом у справі про банкрутство, набирають законної сили з моменту їх прийняття, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Ухвала може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції в порядку та строки, встановлені статтями 254-256, пп. 17.5 п. 17 ч. 1 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Тісецький С.С.

Віддрук. прим.:

1- до справи;

2 ГУ ДПС у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, 21018);

3 - ПрАТ "Вінницьке мостобудівельне управління № 4", 21011, м. Вінниця, вул. Промислова, 3;

4 - ПАТ "Державний ощадний банк України", м. Вінниця, вул. Соборна, 71, 21050.

5 - Арбітражному керуючому Болховітіну В. М., 21050, м. Вінниця-50, а/с 8194;

6 - ГУ ПФУ у Вінницькій області, 21100, м. Вінниця, вул. Хмельницьке шосе, 7.

7 - Відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГУЮ у Вінницькій області (21036, м.Вінниця, вул. Хмельницьке шосе,7);

8 - Департаменту адміністративних послуг ВМР (21050, м. Вінниця, вул. Соборна, 59);

9 - ГУ статистики у Вінницькій області (21100, м. Вінниця, Хмельницьке шосе , 15).