РІШЕННЯ

28 листопада 2019 року Справа № 913/1385/16

Провадження №1/913/1385/16

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Луганське енергетичне об`єднання", м. Луганськ

до відповідача Приватного акціонерного товариства "Краснодонвугілля", м. Маріуполь Донецької області

про стягнення 81129910 грн. 78 коп.

Суддя Зюбанова Н.М.

Секретар судового засідання - Романенко Т.М.

Без виклику представників сторін

У відповідності до розпорядження керівника апарату від 09.07.2019 № 160-р щодо призначення повторного автоматизованого розподілу справ у зв`язку із знаходженням судді Корнієнко В.В. у відпустці, справу № 913/1385/16 передано на розгляд судді Зюбановій Н.М. (протокол повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.07.2019.)

Суть спору: про стягнення 63756456 грн. 85 коп. боргу за спожиту активну електроенергію (за період з березня 2015 року по червень 2016 року), 229554 грн. 26 коп. боргу за перетоки реактивної електроенергії (за період з грудня 2015 року по червень 2016 року), 1634915 грн. 27 коп. 3% річних, 2982387 грн. 34 коп. інфляційних нарахувань та 12526597 грн. 06 коп. пені за договором про постачання електричної енергії від 01.03.2015 № 57/186.

Відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань за Безкоштовним запитом, зробленим судом, відповідач - Приватне акціонерне товариство "Краснодонвугілля" (ідентифікаційний код 32363486) змінив юридичну адресу на м. Маріуполь Донецької області, проспект Нікопольський, буд. 54, корпус 4.

Як свідчать матеріали справи, ухвалою суду від 22.12.2016 порушено провадження у справі № 913/1358/16. Після тривалого оскарження різними юридичними особами процесуальних документів по справі, справа знаходилась поза межами суду.

15.12.2017 набув чинності Закон України Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів №2147-VIII від 03.10.2017, яким ГПК України викладено в новій редакції.

У відповідності до п.п. 9 п.1 розділу XI Перехідних Положень ГПК України в новій редакції справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Таким чином, подальший розгляд цієї справи відбувається за правилами, що передбачені новою редакцією ГПК України.

09.07.2019 матеріали справи № 913/1385/16 повернуті до господарського суду Луганської області, тому суд поновив провадження у справі, зазначив про її розгляд за правилами загального позовного провадження та призначив підготовче засідання.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши представників сторін, суд дійшов наступних висновків щодо причин виникнення спору між сторонами.

Так, між Товариством з обмеженою відповідальністю "Луганське енергетичне об`єднання" (позивач у справі), як постачальником, та Приватним акціонерним товариством "Краснодонвугілля" (відповідач у справі), як споживачем, 01.03.2015 було укладено договір № 57/186 про постачання електричної енергії з протоколами розбіжностей та їх узгодження, за умовами яких постачальник зобов`язався постачати електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електричних установок споживача, а споживач прийняв зобов`язання оплачувати вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснювати інші платежі згідно з умовами договору та додатками до договору, що є його невід`ємною частиною (п.1 договору).

Договір укладався сторонами на строк до 31.12.2015 (п. 9.3 у редакції протоколу узгодження розбіжностей, погодженого позивачем - арк. справи 200, т. 3).

Рішенням від 25.08.2015 у справі № 913/414/15 суд врегулював розбіжності сторін згідно п. 2.2.5 проекту договору, запропонованого споживачем, та виключив цей пункт (арк.. справи 201-203, т. 3).

За умовами п. 2.3.4 п. 2.3 договору сторони дійшли згоди про те, що Споживач має оплачувати вартість електричної енергії за діючими тарифами, встановленими відповідно до Умов та правил здійснення підприємницької діяльності з постачання електричної енергії за регульованим тарифом та здійснювати інші платежі згідно з умовами Додатку "Порядок розрахунків".

Відповідно до п. 4.4.1 договору у разі порушення споживачем строку розрахунку за активну електричну енергію, строку внесення плати за перетікання реактивної електричної енергії та строків оплати за перевищення договірних величин споживання електричної енергії та потужності, за не обліковану електричну енергію та на відшкодування збитків споживачу нараховується пеня в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, діючої в період, за який сплачується пеня від розміру простроченого платежу за кожен день прострочення. На суму нарахованої пені, 3% річних та інфляційних нарахувань споживачу надаються окремі рахунки.

Згідно п. 7.7 договору, у разі відсутності у платіжному документі у реквізиті "Призначення платежу" посилання на період, за який здійснюється оплата, або у разі перевищення суми платежу, необхідної для цього періоду, ці кошти, перераховані споживачем за електричну енергію, постачальник має право зарахувати в погашення існуючої заборгованості споживача з найдавнішим терміном її виникнення.

Розрахунковим вважається період, який починається з 01 числа поточного місяця та триває до останнього числа (включно) поточного місяця (п. 1 додатку "Порядок розрахунків"до договору).

Згідно п. 9 додатку до договору "Порядок розрахунків", остаточний розрахунок за фактично спожиту у розрахунковому періоді активну електроенергію, за перевищення договірних величин споживання електричної енергії та потужності, за перетікання реактивної електричної енергії, оплату сум на відшкодування збитків, оплату пені, 3% річних та інфляційних нарахувань за порушення строків розрахунків споживач здійснює на підставі наданих постачальником рахунків протягом 10 операційних днів, починаючи з наступного дня після їх отримання, засвідчені копії яких додані до матеріалів справи.

Пунктом 16 додатку до договору "Порядок розрахунків за перетікання реактивної електричної енергії" передбачено, що за підсумками розрахункового періоду постачальник надсилає споживачу рахунок на оплату за перетікання реактивної електроенергії. Кошти за перетікання реактивної електроенергії перераховуються споживачем на поточний рахунок постачальника в строк, передбачений додатком "Порядок розрахунків".

Як свідчить зміст позову, відповідачем вчасно не було оплачено вартість активної електроенергії, поставленої з березня 2015 року по червень 2016 року та перетоки реактивної електроенергії з грудня 2015 року по червень 2016 року, у зв`язку з чим утворилась заборгованість у сумі 63756456 грн. 85 коп. та 229554 грн. 26 коп. відповідно.

У зв`язку з порушенням відповідних строків виконання грошових зобов`язань позивачем нараховані додаткові вимоги на підставі ст. 625 ЦК України, а саме: 1634915 грн. 27 коп. 3% річних, 2982387 грн. 34 коп. інфляційних нарахувань та 12526597 грн. 06 коп. пені.

Відповідач у відзиві на позовну заяву, який надійшов до канцелярії суду 31.07.2018, проти позову заперечує з посиланням на те, що договір № 57/186 про постачання електричної енергії від 01.03.2015 припинив свою дію, оскільки укладався з протоколом розбіжностей, за яким є чинною редакція п. 9.3 з вказаним строком дії договору. Також відповідач наполягає на сплаті боргу в період з березня по грудень 2015 року на суму 39495301 грн. 40 коп., що підтверджує численними платіжними дорученнями, доданими до відзиву.

У відзиві на позовну заяву, який зареєстрований канцелярією 05.12.2018, відповідач продовжує наполягати на сплаті боргу та припиненні договору у грудні 2015 року. Також відповідач звертає увагу суду на те, що відсутні акти приймання-передачі товарної продукції за період з січня по червень 2016 року. Рахунки на спожиту електричну енергію підписані лише енергопостачальником, а тому не можуть бути належними доказами постачання електроенергії.

Позивач у відповіді на відзив від 21.01.2019 доводи відповідача відхиляє на зазначає про факт узгодження розбіжностей за відповідним протоколом, та, зокрема, прийняття п. 9.3 щодо строку дії договору у редакції споживача, тобто до 31.12.2015. У той же час, позивач посилається на укладання додаткової угоди про продовження строку дії договору, але її примірник надати не може через знаходження документів у м. Луганську. На підтвердження інформації щодо пролонгації договору позивач надав зареєстровані податкові накладні за лютий 2016 року на суму 4000000,00 грн та за березень 2016 року на суму 5000000,00 грн з посиланням на номер договору.

Встановивши фактичні обставини справи, суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість позову та його неповне задоволення з огляду на наступне.

Так, правове регулювання правовідносин сторін на час їх існування регулювалось Законом України "Про електроенергетику" від 16.10.1997 № 575/97-ВР та іншими нормативно-правовими актами. Зокрема, у відповідності до ст. 1 вказаного Закону постачання електричної енергії - господарська діяльність, пов`язана з наданням електричної енергії споживачеві за допомогою технічних засобів передачі та розподілу електричної енергії на підставі договору, а споживачі енергії - суб`єкти господарської діяльності та фізичні особи, що використовують енергію для власних потреб на підставі договору про її продаж та купівлю.

Також згідно з п. 5.1 Правил користування електричною енергією, затв. постановою НКРЕ України від 31.07.96 № 28, які були чинними у спірний період, споживання електричної енергії без договору не допускається.

Проте, як свідчать обставини спору, у справі відсутні докази продовження дії договору № 57/186 про постачання електричної енергії від 01.03.2015 на 2016 рік за відповідною додатковою угодою, на існуванні якої наполягає позивач та зазначає, що примірник цього документу йому не повернув відповідач.

У зв`язку з тим, що ТОВ "Луганське енергетичне об`єднання" не надало в матеріали справи підписаної сторонами додаткової угоди до вказаного договору, суд встановлює юридичні факти постачання позивачем відповідачу електроенергії фактично без договору, починаючи з січня 2016 року.

Відповідач заперечує існування і підписання додаткової угоди до договору № 57/186 про постачання електричної енергії від 01.03.2015 про його продовження.

Суд звертає увагу позивача, що долучена до справи податкова накладна № 163/12 від 29.02.2018, в якій є посилання на договір від 01.03.2015 № 57, не може бути доказом пролонгації цього договору, оскільки згідно зі ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

У той же час, суд вважає, що вказані обставини не можуть бути підставою для відмови у позові про стягнення боргу за поставлену активну електроенергію та послуги з перетікання реактивної електроенергії та виходить з наступного.

Так, відповідно до ст. 207 Цивільного кодексу України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Визначення поняття зобов`язання міститься у ч. 1 ст. 509 ЦК України - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Таке визначення розкриває сутність зобов`язання як правового зв`язку між двома суб`єктами (сторонами), відповідно до якого на одну сторону покладено обов`язок вчинити певну дію (певні дії) чи утриматись від її (їх) здійснення; іншій стороні зобов`язання надано право, що кореспондує обов`язку першої. Обов`язками боржника та правами кредитора вичерпується зміст зобов`язання (ст. 510 ЦК України).

Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України на загальних умовах, встановлених ст. 526 ЦК України, а припиняються виконанням, здійсненим належним чином (ст. 599 ЦК України).

Як докази постачання електроенергії на об`єкти, які знаходяться на території Луганської області, яка не контролюється українською владою, позивач надав оформлені ним рахунки № 57/3/1 від 06.04.2015 на суму 5638358 грн. 74 коп., № 57/4/1 від 06.05.2015 52 на суму 5239646 грн. 89 коп., № 57/5/1 від 02.06.2015 на суму 5067025 грн. 27 коп., № 57/6/1 від 01.07.2015 на суму 5074411 грн. 70 коп., № 57/7/1 від 03.08.2015 на суму 5900964 грн. 82 коп., № 57/8/1 від 01.09.2015 на суму 6127847 грн. 11 коп., № 57/9/1 від 01.10.2015 на суму 6127798 грн. 09 коп., № 57/10/1 від 02.11.2015 на суму 6388801 грн. 90 коп., № 57/11/1 від 01.12.2015 на суму 6067192 грн.19 коп., № 57/12/1 від 04.01.2016 на суму 6052119 грн. 28 коп., № 57/1/1 від 01.02.2016 на суму 6919017 грн. 44 коп., № 57/2/1 від 01.03.2016 на суму 6149577 грн. 67 коп., № 57/3/1 від 12.04.2016 на суму 6054753 грн. 37 коп., № 57/4/1 від 11.05.2016 на суму 5910756 грн. 90 коп., № 57/5/1 від 08.06.2016 на суму 5593317 грн. 14 коп., № 57/6/1 від 04.07.2016 на суму 4000524 грн. 34 коп., а усього на суму 92312112 грн. 85 коп.

Додані до справи акти про використану електричну енергію за 2016 рік не підписані ПрАТ "Краснодонвугілля", яке, як споживач не заперечує постачання електроенергії, але посилається на неможливість перевірки її кількості через відсутність документів та договору у 2016 році.

Суд критично ставиться до таких доводів, оскільки у справі є довіреності від 01.01.2016 зі строком дії до 31.12.2016, видані уповноваженим представникам структурного підрозділу ПАТ "Краснодонвугілля" - ШУ "Молодогвардійське" - Комолову Л.С. та Дрижаковій Н.М. (арк. справи 39, 40, т. 1)

Зазначені особи у тому числі знімали покази з розрахункових засобів обліку, передавали їх працівникам енергопостачальника для проведення нарахувань, а після оформлення рахунків, які вказані вище, розписувалися за їх одержання, що підтверджено документально.

Також суд оцінює як докази постачання електроенергії відповідачу численні реєстри оплати за активну електроенергію за період 2015-2016 років, які складені ПАТ "Краснодонвугілля".

У відповідності до Розшифровки зарахування ТОВ "Луганське енергетичне об`єднання" грошових коштів по платіжним дорученням ПрАТ "Краснодонвугілля", зробленої позивачем у ході розгляду справи (арк. 156-158, т. 40) підтверджується врахування оплати боргу за даними цих реєстрів.

Також вказаною Розшифровкою позивач спростував доводи відповідача про сплату боргу за платіжними дорученнями у кількості 43 шт. на суму 38176052 грн 62 коп., оскільки довів, що вказаний борг був врахований як сплата спожитої електроенергії у попередні періоди.

Крім цього, за період з грудня 2015 року по червень 2016 року відповідачем було спожито послуг з перетікання реактивної електроенергії на суму 229554 грн. 26 коп., що підтверджено доданими до справи рахунками № 57/12/3 від 04.01.2016 на суму 24983 грн. 68 коп., № 57/1/3 від 05.02.2016 на суму 27839 грн. 64 коп., № 57/2/3 від 01.03.2016 на суму 47437 грн. 64 коп., № 57/3/3 від 12.04.2016 на суму 42748 грн. 44 коп., № 57/4/3 від 11.05.2016 на суму 32910 грн. 12 коп., № 57/5/3 від 08.06.2016 на суму 32924 грн. 66 коп., № 57/6/3 від 04.07.2016 на суму 20710 грн. 08 коп.

Щодо оцінки доказів, то згідно ст. 86 ГПК України виключно суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Усього борг за активну електроенергію склав 63756456 грн. 85 коп. з урахуванням часткової оплати, проведеної відповідачем до звернення позивача з позовом та 229554 грн. 26 коп. боргу за перетоки реактивної електроенергії.

Відповідно до ст. 193 ГК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно ст. ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не допускається, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов, що передбачені договором, вимогами Цивільного кодексу України, тощо.

Статтею 530 ЦК України встановлено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За умовами п. 9 додатку до договору "Порядок розрахунків", який регулює порядок розрахунків, остаточний розрахунок за фактично спожиту у розрахунковому періоді активну електроенергію, за перетікання реактивної електричної енергії споживач здійснює на підставі наданих постачальником рахунків протягом 10 операційних днів, починаючи з наступного дня після їх отримання. Вказані умови стосуються сплати боргу за електроенергію, поставлену у 2015 році.

Щодо решти спірного періоду, то для встановлення фактів настання строку оплати боргу, заявленого за вказаними вище рахунками, суд керується ст. 692 ЦК України щодо обов`язку покупця оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів, оскільки до поставки згідно ч. 2 ст. 712 застосовуються загальні положення про купівлю-продаж.

За таких обставин вимоги про стягнення 63756456 грн. 85 коп. боргу за активну електроенергію та 229554 грн. 26 коп. боргу за перетоки реактивної електроенергії є обґрунтованими та задовольняються судом.

Щодо стягнення 1634915 грн. 27 коп. 3 % річних (за період з 21.04.2015 по 23.09.2016) та 2982387 грн. 34 коп. інфляційних нарахувань (за період з червня 2015 року по серпень 2016 року), то вимоги позивача є обґрунтованими та відповідають чинному законодавству, у т.ч. ст. 625 ЦК України, згідно якої боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних з простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Щодо вимог по пені, то така відповідальність передбачена п. 4.4.1 договору, а саме - у разі порушення споживачем строку розрахунку за активну електричну енергію, строку внесення плати за перетікання реактивної електричної енергії та строків оплати за перевищення договірних величин споживання електричної енергії та потужності, за не обліковану електричну енергію та на відшкодування збитків споживачу нараховується пеня в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, діючої в період, за який сплачується пеня від розміру простроченого платежу за кожен день прострочення.

За розрахунком позивача усього пеня складає 12526597 грн. 06 коп. за період з 21.04.2015 по 23.09.2016, тобто і за час, коли сторони знаходились у бездоговірних правовідносинах.

Згідно з ч. 2 ст. 551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

У зв`язку з тим, що позивачем не надано доказів продовження дії договору № 57/186 про постачання електричної енергії на 2016 рік, суд робить висновок, що є неможливою застосування до відповідача відповідальності за порушення грошових зобов`язань за цей період, оскільки розмір пені не узгоджувався сторонами.

За таких обставин пеня у сумі 4955764 грн 47 коп. за періодами прострочки сплати боргу, починаючи з 01.01.2016, нарахована необґрунтовано, тому у цій частині позову слід відмовити.

Пеня, яка нарахована за період 2015 року, підлягає до стягнення у сумі 7570832 грн 59 коп.

В цій частині позовних вимог суд вважає їх обґрунтованими, у тому числі з урахуванням обставин банкрутства ВАТ "Краснодонвугілля", про що зазначається нижче.

Так, ухвалою від 30.05.2006 господарський суд Луганської області порушив провадження у справі № 21/52б про банкрутство ВАТ "Краснодонвугілля" та ввів мораторій на задоволення вимог кредиторів (арк. справи 88, т. 4).

13.06.2018 суд припинив провадження у цій справі та затвердив відповідну мирову угоду на умовах, передбачених рішенням зборів комітету кредиторів.

В ухвалі від 14.06.2018 (з урахуванням виправлення описки в даті документа) зазначається, що процедура розпорядження майном боржника здійснювалась відповідно до ст. ст. 6, 7, 11, 13 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", в редакції чинній до 19.01.2013, відповідно до п. 11 Прикінцевих та перехідних положень "Про внесення змін до Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" від 22.12.2011р. № 4212-VI.

Позов у цій справі заявлений про стягнення поточних вимог до відповідача (боржника у процедурі банкрутства).

Відповідно до частини 1 статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

За загальним правилом норма права діє стосовно фактів і відносин, які виникли після набрання чинності цією нормою. Тобто до події, факту застосовується закон (інший нормативно-правовий акт), під час дії якого вони настали або мали місце.

Статтею 12 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", в редакції чинній до 19.01.2013, встановлено, що протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів не нараховуються неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші санкції за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов`язань і зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів).

Згідно з абз. 24 ст. 1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", в редакції чинній до 19.01.2013, мораторій на задоволення вимог кредиторів являє собою зупинення виконання боржником грошових зобов`язань і зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), термін виконання яких настав до дня введення мораторію.

Тобто, мораторій поширює свою дію на конкурсну заборгованість та не поширює на поточну. Поточні вимоги кредиторів боржника знаходяться у вільному правовому режимі до визнання боржника банкрутом.

У справі № 21/52б постанова про банкрутство ВАТ "Краснодонвугілля" не приймалась, ліквідаційна процедура не відкривалась, а тому п6еня у сумі 7570832 грн 59 коп. нарахована обґрунтовано (подібна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 24.05.2018 № 920/1093/17).

З урахуванням викладеного вище, суд задовольняє позов частково та до стягнення підлягають 63756456 грн. 85 коп. боргу за спожиту активну електроенергію, 229554 грн. 26 коп. боргу за перетоки реактивної електроенергії, 1634915 грн. 27 коп. 3% річних, 2982387 грн. 34 коп. інфляційних нарахувань та 7570832 грн. 59 коп. пені.

У задоволені решти позовних вимог по пені слід відмовити з підстав, вказаних вище.

Витрати по судовому збору покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог у відповідності до ст. 129 ГПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 129, 232-233, 236-241, 247 ГПК України, суд

в и р і ш и в :

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Луганське енергетичне об`єднання" до Приватного акціонерного товариства "Краснодонвугілля" про стягнення 81129910 грн. 78 коп. задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Краснодонвугілля", м. Маріуполь Донецької області, проспект Нікопольський, буд. 54, корпус 4, ідент. код 32363486 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Луганське енергетичне об`єднання", м. Луганськ, кв. Гайового, буд. 35а, ідент. код 31443937 - 63756456 грн. 85 коп. боргу за спожиту активну електроенергію, 229554 грн. 26 коп. боргу за перетоки реактивної електроенергії, 1634915 грн. 27 коп. 3% річних, 2982387 грн. 34 коп. інфляційних нарахувань, 7570832 грн. 59 коп. пені та 672350 грн. 00 коп. судового збору на р/рахунок № НОМЕР_1 в АТ "Ощадбанк", МФО 304665, отримувач - ТОВ "Луганське енергетичне об`єднання", , видати на виконання наказ позивачу після набрання рішенням законної сили.

3. У задоволені пені на суму 4955764 грн 47 коп. відмовити.

У відповідності до ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно зі ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається до Східного апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення виготовлене 02.12.2019.

Суддя Н.М.Зюбанова