ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2019 року м. ОдесаСправа № 923/1064/18

Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Колоколова С.І.

суддів: Богатиря К.В., Разюк Г.П.

секретар судового засідання: Федорончук Д.О.

за участю представників учасників справи:

від позивача: Болдін В.В., довіреність № 1-864, дата видачі: 29.05.2019р.;

від відповідача: Чернишова В.Г., довіреність № 180926/1014/4857, дата видачі : 26.09.2018р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Акціонерного товариства «Укртрансгаз» та Акціонерного товариства «Херсонгаз»

на рішення Господарського суду Херсонської області від „17 липня 2019р., повний текст якого складено та підписано „19 липня 2019р.

у справі № 923/1064/18

за позовом Акціонерного товариства «Укртрансгаз»

до відповідача Акціонерного товариства «Херсонгаз»

про стягнення 24 658 205,30 грн.,

головуючий суддя Закурін М.К.

місце ухвалення рішення: Господарський суд Херсонської області

В судовому засіданні 28.11.2019р. згідно ст.233 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

ВСТАНОВИВ:

В грудні 2018 р. Публічне акціонерне товариство "Укртрансгаз" звернулось до Господарського суду Херсонської області з позовом до Публічного акціонерного товариства Херсонгаз про стягнення 19 255 375 грн. 63 коп. заборгованості за надані послуги балансування обсягів природного газу, 4 045 299 грн. 77 коп. пені, 451 198 грн. 01 коп.- 3% річних, 906 331 грн. 89 коп. інфляційних втрат.

Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням умов договору транспортування природного газу від 17.12.2015 р. № . Рішенням господарського суду Херсонської області (суддя Закурін М.К.) від 17.07.2019р. провадження у справі в частині стягнення 13 619 851,82 грн. основної заборгованості закрито; в іншій частині позовні вимоги задоволено частково; стягнуто з Акціонерного товариства «Херсонгаз» на користь Акціонерного товариства «Укртрансгаз» 3 073 502,01 грн пені, 332 569,49 грн річних, 457 181,38 грн інфляційних та 57 951,36 грн компенсації по сплаті судового збору; в іншій частині у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Рішення суду обґрунтовано наступним:

- між сторонами укладений договір транспортування природного газу, у межах якого позивачем відповідачу надавалися послуги балансування, у тому числі у січні, квітні та травні 2018 року,

- позивач визначив обсяг небалансу газу у вказаних періодах, відобразивши його у відповідних документах, а саме він склав: у січні 2 201 333 м куб, у квітні 434 789 м куб, у травні 193 127 м куб; а також оформив односторонні Акти надання послуг балансування, здійснив розрахунок вартості послуг, виставив Рахунки для оплати вартості послуг небалансу та направив їх відповідачу для оплати, у зв`язку з чим у відповідача виник власний обов`язок по їх сплаті протягом 5 банківських днів з дня отримання зазначених документів,

- безпосередньо небаланс виник у зв`язку із наявністю витрат відповідача на виробничо-технологічні витрати, нормативні та питомі втрати,

- умову договору про визначення процентного співвідношення розміру небалансу по відношенню до обсягу природного газу, відібраного з газотранспортної системи, необхідно сприймати як процентне співвідношення розміру небалансу по відношенню до загального обсягу відібраного природного газу протягом газового місяця всіма контрагентами (споживачами) замовника, у тому числі і самим замовником для використання газу у межах виробничо-технологічних втрат,

- позивачем неправомірно при розрахунку вартості небалансу використаний коефіцієнт «1,2», оскільки розмір небалансу у процентному співвідношенні склав: у січні 2018 року 2,82 %, у квітні 3,12%, у травні 3,07%; що є меншим ніж 5%, а тому для розрахунку підлягає використанню коефіцієнт « 1», у зв`язку з чим вартість послуг складає: за січень 21 512 579,58 грн; за квітень 2018 року 4 615 085,23 грн; за травень 2018 року 2 049 954,27 грн; а всього на загальну суму 28 177 619,08 грн,

- станом на час звернення позивача з позовом до суду загальна заборгованість відповідача складала 13 619 851,82 грн, яка обрахована як різниця між вартістю послуг балансування із застосуванням коефіцієнту « 1», а саме 28 177 619,08 грн, та сумою, яка сплачена Відповідачем у період до звернення Позивача з позовом до суду відповідно до Розрахунку основного боргу, а саме 14 557 767,26 грн,

- станом на час розгляду справи в суді основна заборгованість Відповідача у сумі 13 619 851,82 грн відсутня, виходячи з того, що він у період після звернення з позовом до суду сплатив 16 636 051,17 грн та ця сума є більшою ніж попередня, а тому провадження у справі в частині стягнення 13 619 851,82 грн основної заборгованості підлягає закриттю на підставі положень пункту 2 частини 1 статті 231 ГПК України за відсутності предмету спору, оскільки заборгованість сплачена після звернення позивача з позовом до суду,

- позивачем основна заборгованість заявлена до стягнення у сумі 19 255 375,63 грн, а провадження у справі в частині стягнення 13 619 851,82 грн підлягає закриттю, а тому загальна сума основного боргу, яка є спірною складає 5 635 523,81 грн, як різниця попередніх сум, та вона фактично є сумою, нарахованою у зв`язку із застосуванням позивачем при розрахунку вартості послуг коефіцієнту « 1,2», а тому її стягнення є неправомірним,

- постановою КМУ № 256 від 04.03.2002 не передбачено складання будь-яких документів, які мали б характер додаткових угод до договору транспортування газу в частині зміни строків оплати за надані послуги, а тому фактично умови договору в цій частині не змінювалися сторонами при сплаті відповідачем вартості послуг небалансу із застосуванням цієї постанови,

- застосування механізму розрахунку за договором за рахунок коштів, отриманих за вказаною постановою, є правом, а не обов`язком відповідача, а тому на нього лягають усі ризики несвоєчасності такого розрахунку, оскільки використання асигнувань з метою погашення боргу свідчить про власне його волевиявлення щодо використання бюджетних коштів та одночасно не змінює його обов`язок з відшкодування втрат, які зазнає позивач внаслідок несвоєчасності такої сплати,

- правомірним та правильним є нарахування позивачем пені у розмірі 3 073 502,01 грн., річних у розмірі 332 569,49 грн. та інфляційних у розмірі 457 181,38 грн., у зв`язку з чим вимоги про стягнення 971 797,76 грн. пені, 118 628,52 грн. річних та 449 150,51 грн. інфляційних є неправомірними.

На підставі таких висновків, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню у вказаних сумах нарахованих сум пені, річних та інфляційних, а провадження у справі в частині стягнення 13 619 851,82 грн. основної заборгованості закриттю. При цьому інші вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Не погоджуючись з рішенням господарського суду, АТ «Херсонгаз» звернулося до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Херсонської області від 17.07.2019р. скасувати повністю і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог АТ «Укртрансгаз» відмовити повністю.

Апелянт вважає, що вказане рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, а саме:

- суд першої інстанції дійшов передчасного висновку щодо правомірності нарахування пені, інфляційних та річних у зв`язку з несвоєчасним та не в повному обсязі (в розумінні умов Договору транспортування природного газу № від 17.12.2015) виконанням зобов`язань оплати наданих послуг балансування природного газу, вартість яких була сплачена відповідачем за порядком відповідно до постанови КМУ від 04.03.2002р. №256. Судом першої інстанції в основу рішення в цій частині покладені правові висновки, викладені в постанові Верховного Суду №910/3657/18 від 12.03.2019р., проте апелянт вважає, що застосування правових висновків судом першої інстанції, викладених в постанові ВС №910/3657/18 від 12.03.2019р. є необґрунтованими та безпідставними, оскільки дана постанова була прийнята ВС за інших фактичних обставин розглянутої ним справи та не є подібною у спірних правовідносинах;

- судом першої інстанції не було взято до уваги, що грошові зобов`язання між сторонами договору, в частині, яку держава компенсує за рахунок коштів державного бюджету, регулюються відповідними нормами законодавства (Порядок №256), застосування та чинність яких не залежить від того, чи передбачили сторони у договорі відповідні умови, що повністю узгоджується з висновками, викладеними у постанові ВС від 04.12.2018р. у справі №927/276/18, які мали бути застосовані у цій справі;

- розрахунок штрафних санкцій наданий позивачем є неналежним доказом, оскільки не містить підтвердження, що перерахування коштів було здійснено з порушенням строків, встановлених Порядком №256, а розрахунки здійснені судом першої інстанції, з урахуванням наведеного є такими, які здійснені з неправильним застосуванням норм матеріального права;

- позивачем не доведено та не надано жодного належного та допустимого доказу порушення відповідачем виконання умов договору транспортування природного газу № від 17.12.2015р.

Крім того, у разі якщо суд визнає правомірним нарахування штрафних санкцій, апелянт просить зменшити розмір неустойки на 70% на підставі 233 ГК України та рішення Конституційного Суду України №7-рп/2013 від 11.07.2013р.

Також, не погоджуючись з вказаним рішенням господарського суду, АТ «Укртрансгаз» звернулося до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Херсонської області від 17.07.2019р. у справі №923/1064/18 в частині незадоволених позовних вимог щодо стягнення основної заборгованості в розмірі 5 635 523,81 грн., 971 797,76 грн. пені, 118 628,52 грн. 3% річних та 449 150,51 грн. інфляційних втрат, прийняти в цій частині нове рішення, яким вказані позовні вимоги задовольнити повністю, посилаючись на те, що висновки суду свідчать про не повне з`ясування обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, та не відповідність таких висновків обставинам справи, а також порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Зокрема, скаржник посилається на те, що при визначені розміру коефіцієнту компенсації, що застосований при розрахунку вартості послуг з балансування обсягів природного газу для врегулювання негативних небалансів відповідача, він виходив з умов пункту 9.2 укладеного договору, згідно з яким при розмірі небалансу до 5% від обсягу природного газу, відібраного з газотранспортної системи, застосовується коефіцієнт, що дорівнює 1, а в інших випадках встановлено використання коефіцієнту 1,2.

Відповідач, на думку скаржника, як замовник послуг транспортування у спірні газові місяці через точку входу до газотранспортної системи не подав жодних обсягів природного газу, однак, при цьому здійснював відбір природного газу з точки виходу з газотранспортної системи, які склали обсяги його негативних місячних небалансів за відповідні періоди, для врегулювання яких були надані послуги балансування. Таким чином обсяг природного газу, відібраного відповідачем з газотранспортної системи в спірні газові місяці склав 100% розміру його небалансу, внаслідок чого при визначені вартості послуг балансування позивачем застосований коефіцієнт 1,2.

АТ «Укртрансгаз» у відзиві на апеляційну скаргу АТ «Херсонгаз» висловило заперечення щодо її задоволення, посилаючись на її необґрунтованість та просило рішення Господарського суду Херсонської області від 17.07.2019р. у справі №923/1064/18 в частині задоволення позовних вимог щодо стягнення з АТ «Херсонгаз» пені у розмірі 3 073 502,01 грн., річних у розмірі 332 569,49 грн. та інфляційних у розмірі 457 181,38 грн. залишити без змін, а апеляційну скаргу АТ «Херсонгаз» без задоволення.

АТ «Херсонгаз» у відзиві на апеляційну скаргу АТ «Укртрансгаз» висловило заперечення щодо її задоволення, посилаючись на її необґрунтованість та просило її залишити без задоволення.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 19.08.2019 року клопотання Акціонерного товариства «Херсонгаз» про поновлення строку на апеляційне оскарження задоволено. Поновлено Акціонерному товариству «Херсонгаз» строк на апеляційне оскарження. Зупинено дію рішення Господарського суду Херсонської області від 17.07.2019 року у справі № 923/1064/18. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Херсонгаз» на рішення Господарського суду Херсонської області від „17 липня 2019 року у справі № 923/1064/18.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 19.08.2019 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Укртрансгаз» на рішення Господарського суду Херсонської області від „17 липня 2019 року у справі № 923/1064/18.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 03.09.2019р. об`єднано розгляд апеляційних скарг Акціонерного товариства «Укртрансгаз» та Акціонерного товариства «Херсонгаз» на рішення Господарського суду Херсонської області від 17 липня 2019 року в одне апеляційне провадження; призначено розгляд апеляційних Акціонерного товариства «Укртрансгаз» та Акціонерного товариства «Херсонгаз» до сумісного розгляду на 17 жовтня 2019 року об 10:30 год.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 17.10.2019р. призначено розгляд апеляційних скарг Акціонерного товариства «Укртрансгаз» та Акціонерного товариства «Херсонгаз» на 28 листопада 2019 року о 12:30 год.

У судовому засіданні 28.11.2019р. представник Акціонерного товариства «Укртрансгаз» просив задовольнити власну апеляційну скаргу в повному обсязі, а рішення Господарського суду Херсонської області від 17.07.2019р. у справі №923/1064/18 скасувати в частині незадоволених позовних вимог щодо стягнення основної заборгованості в розмірі 5 635 523,81 грн., 971 797,76 грн. пені, 118 628,52 грн. 3% річних та 449 150,51 грн. інфляційних втрат, прийняти в цій частині нове рішення, яким вказані позовні вимоги задовольнити повністю.

Представник Акціонерного товариства «Херсонгаз» просив задовольнити власну апеляційну скаргу в повному обсязі, а рішення Господарського суду Херсонської області від 17.07.2019р. у справі №923/1064/18 скасувати повністю.

Заслухавши пояснення представників сторін, обговоривши доводи апеляційних скарг, відзиви на них, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, судова колегія дійшла наступних висновків.

Відповідно до ст.269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено господарським судом, 17.12.2015 р. між Публічним акціонерним товариством "Укртрансгаз" (далі - оператор) та Публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації "Херсонгаз" (далі - замовник) було укладено договір транспортування природного газу № (далі - договір).

Відповідно до п. 2.1 договору оператор надає замовнику послуги транспортування природного газу, а замовник сплачує оператору встановлену в цьому договорі вартість таких послуг.

Згідно з п. 2.2 договору послуги надаються на умовах, визначених у Кодексі ГТС, з урахуванням особливостей, передбачених цим договором.

Послуги, які можуть бути надані замовнику за цим договором: послуги замовленої потужності в точках входу та виходу до/з газотранспортної системи (надалі - розподіл потужності); послуги фізичного транспортування природного газу газотранспортною системою на підставі підтверджених номінацій (надалі - транспортування); послуги балансування обсягів природного газу, які подаються до газотранспортної системи та відбираються з неї (надалі - балансування) (п. 2.3 договору).

Відповідач має виконувати вимоги, визначені в Кодексі ГТС, подавати газ в точках входу та/або приймати газ у точках виходу в обсягах, встановлених цим договором, протягом погоджених термінів, а також оплачувати послуги на умовах, зазначених у договорі (п. 2.6 Договору).

Позивач має виконувати вимоги, визначені в Кодексі ГТС, приймати газ в точках входу та/або передавати газ у точках виходу в обсягах, встановлених цим Договором, протягом погоджених термінів (п. 2.7 Договору).

Відповідач зобов`язаний, зокрема, своєчасно та в повному обсязі оплачувати вартість наданих йому послуг: дотримуватися обмежень, встановлених цим договором та Кодексом ГТС, негайно виконувати розпорядження диспетчерської служби позивача; вчасно врегульовувати небаланси (п. 4.1 Договору).

Як передбачено п. 5.1 договору, порядок комерційного обліку природного газу та перевірки комерційних вузлів обліку, а також порядок приймання-передача природного газу в точках входу/виходу до/з газотранспортної системи та визначення і перевірки параметрів якості в цих точках здійснюється відповідно до вимог Кодексу ГТС з урахуванням цього договору.

Також, п. 9.1 договору передбачено, що у разі виникнення у відповідача негативного місячного небалансу та не врегулювання ним негативного місячного небалансу відповідно до Кодексу ГТС в строк до дванадцятого числа місяця, наступного за газовим місяцем, відповідач зобов`язаний сплатити позивачу за послуги балансування. Негативний місячний небаланс відповідача визначається відповідно до Кодексу ГТС.

Вартість послуг балансування за газовий місяць визначається на підставі даних про негативний місячний небаланс Замовника за формулою: В балансування = БЦГ х К х О бг, де БЦГ базова ціна газу, Обг обсяг негативного місячного небалансу замовника послуг транспортування, К коефіцієнт компенсації, що дорівнює 1,2. При розмірі небалансу до 5% від обсягу природного газу, відібраного з газотранспортної системи, застосовується коефіцієнт, що дорівнює 1 (пункт 9.2. Договору).

Пунктом 9.4 договору, передбачено, що оператор до 14 числа місяця, наступного за газовим місяцем, надає відповідачу на його електронну адресу розрахунок вартості послуг балансування та рахунок-фактуру. Замовник зобов`язаний здійснити оплату у строк, що не перевищує 5-ти банківських днів. Оплата вартості послуг балансування оператором газорозподільної системи за рахунок виділених субвенцій з державного бюджету на покриття пільг, субсидій та компенсацій побутовим споживачам проводиться у строки та за процедурою, передбаченою Порядком перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 20 від 11.01.2005 р., у сумі, що не перевищує вартості послуг розподілу фактично спожитого природного газу зазначеними споживачами за розрахунковий період.

Відповідно до п. 11.4 договору послуги балансування оформлюються одностороннім актом за підписом позивача на весь обсяг негативного місячного небалансу, неврегульованого відповідачем відповідно до Кодексу та розділу ІХ цього договору.

У разі порушення Замовником строків оплати, передбачених цим договором, Замовник сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу (пункт 13.5. Договору).

Цей договір набирає чинності з дня його укладення на строк до 31 грудня 2016 року, умови договору застосовуються до відносин сторін, які виникли до його укладення, а саме з 01 грудня 2015 року. Цей договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо не менше ніж за місяць до закінчення строку дії цього договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов (п. 17.1 Договору).

На виконання умов договору згідно з Актами приймання-передачі природнього газу, складеними між сторонами за спірний період, Позивачем передано Відповідачу природнього газу:

- за Атом № 1 за січень 20018 року від 01.02.2018 76 777 783 м куб (т.1 а.с. 91);

- за Актом № 4 за квітень 2018 року від 02.05.2018 13 648 913 м куб (т.1 а.с. 92);

- за Актом № 5 за травень 2018 року від 04.06.2018 6 222 410 м куб (т.1 а.с. 93).

Відповідно до Звітів по точкам входу/виходу замовника послуг транспортування (оператора газорозподільних систем) за січень, квітень та травень 2018 року, складених позивачем, обсяги небалансу по АТ «Херсонгаз» склали: у січні 2 201 333 м куб, що складає 100 % розміру небалансу (т.1 а.с. 36); у квітні 434 789 м куб, що складає 100 % розміру небалансу (т.1 а.с. 35), у травні 193 127 м куб, що складає 100 % розміру небалансу (т.1 а.с. 34).

Водночас, з Алокацій про поділ фактичного обсягу (об`єму) природного газу, відібраного з точки виходу ПАТ «Херсонгаз», між замовниками послуги транспортування (постачальниками) за січень, квітень та травень 2018 року, які складені безпосередньо відповідачем, вбачається, що:

- за Алокацією за січень (т.1 а.с. 57) обсяг небалансу у розмірі 2 201 334 м куб природнього газу пов`язаний із нормованими втратами підприємства та міститься у розділі VІІ таблиці,

- за Алокацією за квітень (т.1 а.с. 60) обсяг небалансу не відображений, але у розділі VІІ таблиці в рядку «ВТВ, нормовані втрати газорозподільного підприємства, в т. ч. по договору з» та стовпчику «Фактичний обсяг за місяць всього» міститься вказівка про поділ фактичного об`єму природного газу, відібраного з точки виходу безпосередньо Відповідачем, як нормовані втрати підприємства у кількості 434 171 м куб, а також у розділі VІІІ таблиці в рядку «Власні потреби газорозподільного підприємства, в т. ч. по договорам з» та стовпчику «Фактичний обсяг за місяць всього» міститься вказівка про поділ фактичного об`єму природного газу, відібраного з точки виходу безпосередньо Відповідачем, на власні потреби підприємства у кількості 618 м куб, що в загальному складає 434 789 м куб,

- за Алокацією за травень (т.1 а.с. 63) обсяг небалансу не відображений, але у розділі VІІ таблиці в рядку «ВТВ, нормовані втрати газорозподільного підприємства, в т. ч. по договору з» та стовпчику «Фактичний обсяг за місяць всього» міститься вказівка про поділ фактичного об`єму природного газу, відібраного з точки виходу безпосередньо Відповідачем, як нормовані втрати підприємства у кількості 193 127 м куб.

Отже, саме ці показники визначені позивачем як розмір небалансу за вказані місяці та вони вказані у Звітах по точкам входу/виходу замовника послуг транспортування (оператора газорозподільних систем).

З тексту вказаних Алокацій (рядки таблиць: «ВТВ, нормовані втрати газорозподільного підприємства, в т. ч. по договору з» та «Власні потреби газорозподільного підприємства, в т. ч. по договорам з», також стовпчик «Підтверджений обсяг номінацій всього») також вбачається, що обсяги фактичного споживання газу безпосередньо відповідачем на виробничо-технічні втрати та власні потреби не номінований, тобто дорівнює « 0».

Поряд з цим, позивачем складені Акти надання послуг балансування обсягів природнього газу, а саме: № 01-18--Баланс від 31.01.2018 на суму 25 815 095,50 грн. (т.1 а.с. 38); № 04-18--Баланс від 30.04.2018 на суму 5 538 102,28 грн. (т.1 а.с. 45); № 05-18--Баланс від 31.05.2018 на суму 2 459 945,11 грн. (т.1 а.с. 52), а всього на загальну суму - 33 813 142,89 грн.

Ці Акти були направлені позивачем відповідачу разом з виставленими рахунками:

- № 01-18--Баланс від 31.01.2018 на суму 25 815 095,50 грн. (т.1а.с. 39);

- № 04-18--Баланс від 30.04.2018 на суму 5 538 102,28 грн. (т.1 1а.с. 46);

- № 05-18--Баланс від 31.05.2018 на суму 2 459 945,11 грн. (т.1 а.с. 53),

підтвердженням чому є поштові квитанції та описи вкладення від 16.02.2018 (т.1 а.с. 42); від 16.05.2018 (т.1 а.с. 49); від 18.06.2018 (т.1 а.с. 56).

Відповідно до розрахунків вартості послуг балансування за кожний наведений місяць позивачем вартість послуг визначена за формулою: В балансування = БЦГ х К х О бг; виходячи із розміру небалансу (у січні 2 201 333 м куб, у квітні 434 789 м куб, у травні 193 127 м куб), вартості природного газу на конкретний місяць та коефіцієнту 1,2 (т.1 а.с. 38, 47, 54).

За обліковими даними позивача згідно з розрахунком суми основного боргу (т.1 а.с. 72-73) відповідачем сплачено за послуги балансування, надані: у січні 2018 року 13 441 767,26 грн., у квітні 2018 року 696 000 грн., у травні 2018 року 420 000 грн., а всього 14 557 767,26 грн.

А саме:

- за зобов`язаннями січня 2018 року: 19.02.2018 1 000 000,00 грн; 20.02.2018 564 000,00 грн; 21.02.2018 546 000,00 грн; 22.02.2018 660 000,00 грн; 23.02.2018 273 000,00 грн; 26.02.2018 233 000,00 грн; 27.02.2018 217 000,00 грн; 27.03.2018 1 290 601,12 грн; 28.03.2018 280 000,00 грн; 29.03.2018 1 773 000,00 грн; 13.04.2018 100 000,00 грн; 17.04.2018 300 000,00 грн; 18.04.2018 200 000,00 грн; 19.04.2018 200 000,00 грн; 20.04.2018 200 000,00 грн; 23.04.2018 200 000,00 грн; 24.04.2018 70 000,00 грн; 25.04.2018 100 000,00 грн; 26.04.2018 59 000,00 грн; 27.04.2018 155 000,00 грн; 02.05.2018 105 000,00 грн; 03.05.2018 50 000,00 грн; 04.05.2018 73 000,00 грн; 07.05.2018 26 000,00 грн; 08.05.2018 23 000,00 грн; 14.05.2018 14 000,00 грн; 15.05.2018 19 000,00 грн; 16.05.2018 32 000,00 грн; 17.05.2018 20 000,00 грн; 23.05.2018 123 269,20 грн; 23.05.2018 94 000,00 грн; 25.05.2018 22 324,00 грн; 25.05.2018 500 000,00 грн; 25.06.2018 2 500 000,15 грн; 26.06.2018 195 801,44 грн; 26.06.2018 209 000,00 грн; 27.07.2018 200 000,00 грн; 27.08.2018 20 000,00грн; 28.08.2018 20 000,00 грн; 28.08.2018 324 771,35 грн; 29.08.2018 20 000,00 грн; 30.08.2018 20 000,00 грн; 31.08.2018 20 000,00 грн; 03.09.2018 10 000,00 грн; 04.09.2018 10 000,00 грн; 05.09.2018 20 000,00 грн; 06.09.2018 20 000,00 грн; 07.09.2018 10 000,00 грн; 10.09.2018 10 000,00 грн; 11.09.2018 10 000,00 грн; 12.09.2018 10 000,00 грн; 13.09.2018 10 000,00 грн; 14.09.2018 10 000,00 грн; 17.09.2018 10 000,00 грн; 20.09.2018 10 000,00 грн; 21.09.2018 10 000,00 грн; 25.09.2018 10 000,00 грн; 28.09.2018 10 000,00 грн; 01.10.2018 10 000,00 грн; 11.10.2018 20 000,00 грн; 12.10.2018 10 000,00 грн; 18.10.2018 10 000,00 грн; 22.10.2018 10 000,00 грн; 08.11.2018 25 000,00 грн; 09.11.2018 25 000,00грн; 12.11.2018 15 000,00 грн; 13.11.2018 20 000,00 грн; 14.11.2018 20 000,00 грн; 15.11.2018 20 000,00 грн; 16.11.2018 15 000,00 грн; 20.11.2018 10 000,00 грн; 21.11.2018 10 000,00грн.

- за зобов`язаннями квітня 2018 року: 21.05.2018 34 000,00 грн; 22.05.2018 20 000,00 грн; 29.05.2018 40 000,00 грн; 30.05.2018 71 000,00 грн; 31.05.2018 85 000,00 грн; 04.06.2018 26 000,00 грн; 05.06.2018 75 000,00 грн; 06.06.2018 62 000,00 грн; 07.06.2018 79 000,00 грн; 08.06.2018 53 000,00 грн; 11.06.2018 65 000,00 грн; 12.06.2018 33 000,00 грн; 13.06.2018 53 000,00 грн.

- за зобов`язаннями травня 2018 року: 11.07.2018 10 000,00 грн; 12.07.2018 10 000,00 грн; 13.07.2018 10 000,00 грн; 16.07.2018 10 000,00 грн; 17.07.2018 10 000,00 грн; 18.07.2018 10 000,00 грн; 19.07.2018 10 000,00 грн; 20.07.2018 20 000,00 грн; 23.07.2018 30 000,00 грн; 24.07.2018 20 000,00 грн; 25.07.2018 30 000,00 грн; 26.07.2018 30 000,00 грн; 27.07.2018 30 000,00 грн; 30.07.2018 10 000,00 грн; 31.07.2018 10 000,00 грн; 01.08.2018 10 000,00 грн; 02.08.2018 10 000,00 грн; 03.08.2018 10 000,00 грн; 06.08.2018 10 000,00 грн; 07.08.2018 10 000,00 грн; 08.08.2018 10 000,00 грн; 09.08.2018 10 000 ,00 грн; 10.08.2018 10 000,00 грн; 13.08.2018 10 000,00 грн; 14.08.2018 10 000,00 грн; 15.08.2018 10 000,00 грн; 16.08.2018 10 000,00 грн; 17.08.2018 10 000,00 грн; 20.08.2018 10 000,00 грн; 21.08.2018 10 000,00 грн; 22.08.2018 10 000,00 грн; 23.08.2018 10 000,00 грн.

При цьому, деякі з наведених платежів здійснені відповідачем за механізмом компенсацій у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України № 256 від 04.03.2002.

Зокрема, це платежі: 26.03.2018 на суму 1 290 601,12 грн, 29.03.2018 1 773 000 грн, 23.05.2018 123 269,20 грн, 25.05.2018 500 000 грн, 25.06.2018 2 500 000 грн, 26.06.2018 209 000 грн, 26.06.2018 195 801,44 грн, 27.07.2018 200 000 грн, 28.08.2018 324 771,35 грн.

Отже, несплаченою за розрахунками позивача є сума 19 255 375,63 грн, яка складається із заборгованості: за січень 2018 року 12 373 328,24 грн, за квітень 2018 року 4 842 102,28 грн, за травень 2018 року 2 039 945,11 грн.

Проте, відповідно до платіжних доручень, які надані відповідачем в обґрунтування відсутності заборгованості, ним у період з 26.12.2018 по 25.02.2019 сплачено 16 636 051,17 грн, а саме: 26.12.2018 50 000 грн (т.1 а.с. 161), 26.12.2018 728 269,96 грн (т.1 а.с. 160), 24.01.2019 7 000 104 грн (т.1 а.с. 158), 30.01.2019 3 845 000 грн (т.1 а.с. 159), 25.02.2019 5 012 677,21 грн (т.1 а.с. 170).

Вказана обставина підтверджена представником позивача під час розгляду справи в суді першої інстанції, проте позивач наполягав на їх стягненні.

Крім того, у зв`язку з несвоєчасним та неповним виконанням зобов`язання з оплати вартості послуг небалансу позивачем згідно з розрахунком (т.1 а.с. 74, 75) нараховані до сплати відповідачу 3% річних, пеня та інфляційні нарахування:

- за зобов`язаннями січня 2018 року: 2 859 846,42 грн пені за період з 01.03.2018 по 31.08.2018 (184 дні); 350 576,83 грн річних за період з 01.03.2018 по 06.12.2018; 707 942,51 грн інфляційних за період з 01.03.2018 по 30.11.2018; виходячи із сум заборгованості, які враховують часткову сплату;

- за зобов`язаннями квітня 2018 року: 867 333,14 грн пені за період з 05.06.2018 по 06.12.2018 (185 днів); 73 743,53 грн річних за період з 05.06.2018 по 06.12.2018; 140 420,97 грн інфляційних за період з 01.06.2018 по 30.11.2018; виходячи із сум заборгованості, які враховують часткову сплату;

- за зобов`язаннями травня 2018 року: 318 120,21 грн пені за період з 05.07.2018 по 06.12.2018(155 днів); 26 877,66 грн річних за період з 05.07.2018 по 06.12.2018; 57 968,41 грн інфляційних за період з 01.07.2018 по 30.11.2018; виходячи із сум заборгованості, які враховують часткову сплату.

Спір виник в зв`язку з тим, що відповідач, на думку позивача, в порушення умов укладеного договору свої зобов`язання по сплаті за надані послуги виконав лише частково, у зв`язку з чим у останнього виникла заборгованість за послуги балансування обсягів природнього газу.

За змістом ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона - виконавець, зобов`язується за завданням другої сторони - замовника, надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 ст. 903 ЦК України).

Статтею 905 ЦК України визначено, що строк договору про надання послуг встановлюється за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з ч 1 ст. 32 Закону України "Про ринок природного газу" транспортування природного газу здійснюється на підставі та умовах договору транспортування природного газу в порядку, передбаченому Кодексом газотранспортної системи та іншими нормативно-правовими актами.

Вбачається, що укладений між сторонами договір відповідає типовому договору транспортування природного газу, який затверджений постановою НКРЕКП від 30.09.2015 р. № 2497.

За змістом п. 5 глави 1 Кодексу ГТС балансування системи - діяльність, яка здійснюється оператором газотранспортної системи в рамках надання послуг транспортування, що полягає у врівноваженні попиту та пропозиції природного газу у газотранспортній системі, що охоплює фізичне балансування та комерційне балансування. Комерційне балансування - діяльність оператора газотранспортної системи, що полягає у визначенні та врегулюванні небалансу, який виникає з різниці між обсягами природного газу, що надійшли через точки входу, і обсягів природного газу, відібраного через точку виходу, у розрізі замовників послуг транспортування, що здійснюється на основі даних, отриманих у процедурі алокації. Фізичне балансування - заходи, що вживаються оператором газотранспортної системи для забезпечення цілісності газотранспортної системи, а саме, необхідного співвідношення обсягів природного газу, що фізично надійшли через точки входу, і обсягів природного газу, фізично відібраного з точок виходу. Небаланс - різниця між обсягами природного газу, поданими замовником послуг транспортування для транспортування на точці входу, та відібраними замовником послуг транспортування з газотранспортної системи на точці виходу, що визначається за процедурою алокації» - «алокація - віднесення оператором газотранспортної системи обсягу природного газу в точках входу/виходу до/з газотранспортної системи по замовниках послуг транспортування (у тому числі в розрізі їх контрагентів (споживачів)) з метою визначення за певний період обсягів небалансу таких замовників.

Як передбачено п.15 глави 1 розділу ІХ Кодексу ГТС у фізичних точках виходу до газорозподільних систем, у фізичних точках входу/виходу з/до газосховищ, у фізичних точках входу від суміжного газовидобувного підприємства, у фізичних точках виходу до прямого споживача, у фізичних точках входу від оператора LNG, підключеного до газотранспортної системи, надається лише гарантована потужність.

Пунктом 1 глави 1 розділу ХІ Кодексу ГТС передбачено, що для отримання послуг із транспортування (фізичного транспортування природного газу газотранспортною системою) замовник послуг транспортування подає оператору газотранспортної системи номінації та/або місячну номінацію по точках входу та точках виходу в установленому цим розділом порядку.

Номінація повинна визначати обсяг природного газу по кожній точці входу та виходу (що може бути як фізичною, так і віртуальною), які замовляються замовником послуг транспортування. При цьому, якщо замовником послуг транспортування є постачальник, подана номінація повинна містити планові (замовлені) обсяги постачання природного газу у розрізі його споживачів та їх точок комерційного обліку (за необхідності) з визначенням їх EIC-кодів …» (п. 2 глави 1 розділу XI);

Відповідно до п.3 глави 1 розділу XI Кодексу ГТС місячна номінація додатково містить аналогічну інформацію як для номінації, але у розрізі кожної доби.

Згідно з пункт 1 глави 1 розділу XIІ Кодексу ГТС алокація фактичних обсягів природного газу по кожному замовнику послуг транспортування, поданих (отриманих) ним у точці входу та відібраних (переданих) ним у точці виходу за певний розрахунковий період, здійснюється оператором газотранспортної системи та доводиться ним до замовника послуг транспортування відповідно до вимог розділу XIV цього Кодексу.

Алокація фактичних обсягів можлива виключно на замовника послуг транспортування, для якого була підтверджена відповідна номінація / місячна номінація / реномінація, крім випадків, передбачених цим Кодексом (пункт 7 глави 1 розділу XIІ Кодексу ГТС).

Як передбачено п. 1 глави 1 розділу XIV Кодексу ГТС замовник послуг транспортування є відповідальним за виникнення небалансу, у тому числі щодо споживачів, з якими укладені договори постачання, та зобов`язується застосувати всі доступні заходи для його уникнення.

При розрахунку небалансу замовників послуг транспортування оператор газотранспортної системи враховує всі обсяги газу у розрізі кожного замовника послуг транспортування, переданого до газотранспортної системи та відібраного з газотранспортної системи, у тому числі у розрізі його контрагентів (споживачів) (пункт 2 глави 1 розділу XIV Кодексу ГТС).

Перевищення обсягів відібраного природного газу з газотранспортної системи над обсягами переданого природного газу є негативним небалансом (п. 3 глави 1 розділу XIV Кодексу ГТС ).

Оператор газотранспортної системи надсилає замовнику послуг транспортування відомості для визначення статусу небалансу замовника послуг транспортування. Відомості про статус небалансу надаються замовнику послуг транспортування за допомогою інформаційної системи» (п. 4 глави 1 розділу XIV);

Оператор газотранспортної системи визначає місячний небаланс для кожного місяця як різницю між обсягом природного газу, який замовник послуг транспортування передав у точках входу і отримав з газотранспортної системи у точках виходу за цей газовий місяць» (п. 1 глави 3 розділу XIV Кодексу ГТС);

Місячний небаланс розраховується оператором газотранспортної системи до 10-го числа наступного місяця на підставі фактичних даних, одержаних у процесі алокації, яку здійснює оператор газотранспортної системи» (п. 2 глави 3 розділу XIV).

У разі негативного значення небалансу замовник послуг транспортування до 12-го числа наступного місяця: здійснює купівлю природного газу в інших замовників послуг транспортування; здійснює відбір природного газу шляхом подання оператору газосховища балансуючої номінації для врегулювання остатнього небалансу за цей газовий місяць» (п. 4 глави 3 розділу XIV Кодексу ГТС).

Відповідно до п. 5 глави 3 розділу XIV Кодексу ГТС у разі підтвердження достатніх обсягів газу для покриття місячного небалансу у замовника послуг транспортування оператор газосховища до 12-го числа наступного місяця надає оператору газотранспортної системи інформацію про виконання балансуючої номінації з метою здійснення оператором газотранспортної системи балансуючої алокації.

Замовники послуг транспортування після проведення заходів, передбачених пунктами 3 - 5 цієї глави, для врегулювання місячного небалансу оформлюють, підписують та скріплюють печатками додаткові акти приймання-передачі і коригуючи реєстри та надсилають оператору газотранспортної системи в строк до 12-го числа наступного місяця» (п. 6 глави 3 розділу XIV Кодексу ГТС).

Згідно з п. 7 глави 3 розділу XIV Кодексу ГТС місячний небаланс, який виник у замовника послуг транспортування та не був врегульований в строк до 12-го числа наступного місяця, врегульовується оператором газотранспортної системи за рахунок таких заходів: … 2) при негативному місячному небалансі - за рахунок надання природного газу замовнику послуг транспортування в рамках послуги балансування для покриття ним неврегульованого обсягу природного газу.

Розрахунок вартості послуг балансування (ПБ), що були надані замовнику послуг транспортування за місяць, проводиться оператором газотранспортної системи після закінчення газового місяця на підставі даних про місячний небаланс замовника послуг транспортування, що був не врегульований ним відповідно до пунктів 3 - 5 глави 3 цього розділу (п. 1 глави 4 розділу XIV Кодексу ГТС).

Пунктом 2 глави 4 розділу XIV Кодексу ГТС визначено, що базова ціна газу (БЦГ) - ціна, яка формується протягом розрахункового періоду оператором газотранспортної системи та яка складається з ціни закупівлі природного газу і витрат на транспортування і зберігання. Оператор газотранспортної системи визначає БЦГ щомісяця у строк до 10-го числа поточного місяця та розміщує відповідну інформацію на своєму веб-сайті. При цьому БЦГ повинна бути визначена у гривнях за тисячу метрів кубічних та у гривнях за кВт·год (інформаційно). При розрахунку вартості послуг балансування використовується БЦГ, виражена у гривнях за тисячу метрів кубічних.

Підставою для проведення розрахунку послуг з балансування є односторонній акт про надання послуг балансування обсягів природного газу, оформлений оператором газотранспортної системи відповідно до умов договору транспортування природного газу (пункт 3 глави 4 розділу XIV Кодексу ГТС).

Пунктом 4 глави 4 розділу XIV Кодексу ГТС визначено, що оператор газотранспортної системи до 14-го числа місяця, наступного за звітним, надає замовнику послуг транспортування односторонній акт про надання послуг балансування на обсяги природного газу, місячного небалансу замовника послуг транспортування, що був не врегульований ним відповідно до пунктів 3 - 5 глави 3 цього розділу, рахунок на оплату, звіт по точкам входу/виходу замовника послуг транспортування (що має містити деталізацію по споживачах замовника послуг транспортування на точках виходу). Замовник послуг транспортування повинен здійснити оплату у строк, що не перевищує 5 банківських днів з дня отримання ним зазначених документів.

На виконання наведених положень законодавства та Договору оператором ГТС було здійснено процедуру алокації відповідача, за результатами якої було встановлено наявність у відповідача негативних місячних небалансів, які відобразились у Звітах по точкам входу/виходу замовника послуг транспортування, а саме: у січні 2 201 333 м куб, у квітні 434 789 м куб, у травні 193 127 м куб.

Також, позивачем для оформлення наданих послуг було складено односторонні акти про надання послуг балансування з додатками до таких актів, де вказано розрахунок вартості послуг балансування, та рахунки на оплату послуг, зокрема, за змістом актів та розрахунків вартість послуг у січні складає 25 815 095,50 грн., у квітні 5 538 102,28 грн., у травні 2 459 945,11 грн., а всього 33 813 142,89 грн. При цьому при визначені вартості послуг позивачем застосований коефіцієнт « 1,2».

Листами від 14.02.2018р. позивач повідомив відповідача про надання йому послуг балансування для врегулювання наявних у нього негативних місячних небалансів за січень, квітень, травень 2018р. з наданням відповідних актів про надання послуг балансування обсягів природного газу з розрахунками вартості до таких актів та рахунками на загальну суму 33 813 142,89. Крім того, позивачем було скеровано на адресу відповідача звіти по точкам входу/виходу відповідача (звіт про надані послуги з транспортування) за січень, квітень, травень 2018 року, повідомлення про обсяги транспортування ПАТ «Херсонгаз» за січень, квітень, травень 2018 року.

З матеріалів справи вбачається, що при розрахунку вартості послуг небалансу у сумі 33 813 142,89 грн. позивачем застосований коефіцієнт « 1,2» з посиланням на умови пункту 9.2. договору, за яким такий коефіцієнт підлягає застосуванню у випадку перевищення обсягу небалансу більше 5 %.

При визначені розміру небалансу позивачем у Звітах по точкам входу/виходу вказано, що він складає 100%, та відповідно до наданих письмових пояснень таке процентне співвідношення пов`язане із відсутністю номінації у відповідача на кількість газу, використаного у межах виробничо-технологічних витрат.

Водночас, відповідно до Кодексу ГТС, пунктом 9.2 укладеного договору сторони погодили, що коефіцієнт 1,2 застосовується у випадку, коли негативний небаланс перевищує 5% від обсягу природного газу, відібраного з газотранспортної системи.

Отже коефіцієнт компенсації необхідно розраховувати, виходячи з співвідношення небалансу до загального обсягу газу, відібраного з газотранспортної системи, а не лише того, що був відібраний відповідачем для власного споживання для покриття виробничо-технічних витрат, як вважає позивач.

Таким чином, колегія суддів погоджується з вірним висновком господарського суду, що позивачем неправомірно застосовано коефіцієнт « 1,2», оскільки розмір небалансу у процентному співвідношенні склав:

- у січні 2018 року 2,82 %,

- у квітні 3,12%,

у травні 3,07%; що є меншим ніж 5%.

Отже, доводи апеляційної скарги позивача в цій частині не приймаються до уваги.

Вказана Позиція суду узгоджується з правовими висновками, які викладені у постановах Верховного Суду від 04.12.2018 № 927/276/18, від 04.09.2018 № 916/1807/16, від 05.03.2019 № 923/351/18 які, з огляду на положення ч.4 ст. 236 ГПК України підлягають застосуванню у цій справі.

Щодо нарахування та стягнення санкцій за послуги балансування.

Положеннями частин 1 - 3 статті 12 Господарського кодексу України передбачено, що держава для реалізації економічної політики, виконання цільових економічних та інших програм і програм економічного і соціального розвитку застосовує різноманітні засоби і механізми регулювання господарської діяльності. Надання дотацій, компенсацій, цільових інновацій та субсидій є одним із основних засобів регулюючого впливу держави на діяльність суб`єктів господарювання. Умови, обсяги, сфери та порядок застосування окремих видів засобів державного регулювання господарської діяльності визначаються цим Кодексом, іншими законодавчими актами, а також програмами економічного і соціального розвитку. Встановлення та скасування пільг і переваг у господарській діяльності окремих категорій суб`єктів господарювання здійснюються відповідно до цього Кодексу та інших законів.

У спірних правовідносинах оплата вартості послуг балансування оператором газорозподільної системи проводилась за рахунок виділених субвенцій з державного бюджету на покриття пільг, субвенцій та компенсацій побутовим споживачам. Строки та процедура таких розрахунків встановлюється державним органом. На момент укладання додаткової угоди № 1 від 30.12.2016 до договору на транспортування природного газу № від 17.12.2015, якою викладено п. 9.4 договору в новій редакції, строки та процедура оплати вартості послуг балансування оператором газорозподільної системи за рахунок виділених субвенцій з державного бюджету встановлювалася Порядком перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 № 20, у сумі, що не перевищує вартості послуг розподілу фактично спожитого природного газу, зазначеними споживачами за розрахунковий період».

Аналізуючи договір транспортування природного газу в контексті розповсюдження на його умови Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженого Постановою Уряду від 04.03.2002 № 256, Колегія суду виходить з наступного.

Укладаючи Додаткову угоду №1 від 30.12.2016, Сторони встановили порядок розрахунків в частині оплати вартості балансування за рахунок виділених субвенцій з державного бюджету на покриття пільг, субсидій та компенсацій побутовим споживачам та погодили порядок проведення таких розрахунків у строки та за процедурою, передбаченою Порядком перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 № 20.

Порядок перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій, затверджений постановою КМУ №20 від 11.01.2005, на підставі якого сторони здійснювали взаєморозрахунки до 01 січня 2018 року, визначав механізм перерахування субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг та житлових субсидій населенню на оплату природного газу.

Виходячи зі змісту пункту 7 Порядку № 20, для проведення розрахунків всі учасники відкривають рахунки в органах Казначейства. Органи Казначейства на підставі платіжних доручень головних розпорядників коштів місцевих бюджетів перераховують кошти на рахунки постачальників ресурсів (товарів, послуг). Розрахунки проводились на підставі актів звіряння або договорів, які визначають величину щомісячного споживання ресурсів (товарів, послуг), і спільних протокольних рішень, підписаних усіма учасниками таких розрахунків. До розрахунків включались нараховані суми пільг лише в межах обсягів фактичного використання (споживання) ресурсів (товарів, послуг) відповідно до довідки, що надається постачальниками ресурсів (товарів, послуг).

08 листопада 2017 року Кабінетом Міністрів України було прийнято постанову № 951 «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких постанов Кабінету Міністрів України», згідно якої з 01 січня 2018 року втратила чинність постанова Кабінету Міністрів України від 11 січня 2005 р. № 20 "Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій", з одночасним внесенням змін до Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженого постановою КМУ від 04.03.2002 за № 256 (надалі - Порядок № 256).

Згідно внесених змін, Порядок № 256, було доповнено, в тому числі пунктом 8-1, який встановив механізм перерахування коштів на оплату пільг і субсидій, в тому числі за послуги з транспортування природного газу (складовою яких є балансування обсягів природного газу).

Виходячи з абзацу 4 пункту 5 Порядку № 256 (введений в дію з 01 січня 2018 року), підприємства, установи, організації, що надають послуги, в тому числі транспортування природного газу (позивач по справі), готують реєстри обсягів спожитих енергоносіїв та наданих послуг, що підлягають перерахуванню, відповідно до фактичних обсягів спожитих енергоносіїв та наданих послуг (замість довідки згідно Порядку №20) і надсилають їх протягом місяця, але не пізніше 10-го числа місяця, що настає за звітним періодом, фінансовим органам райдержадміністрації, виконавчих органів міських рад (міст республіканського АРК та обласного значення), об`єднаних територіальних громад та головним розпорядникам коштів місцевих бюджетів., які узагальнюють реєстри та надають їх Головним управлінням Казначейства. Згідно абз. 13 вказаного пункту (введеного в дію у новій редакції з 01 січня 2018 року) Казначейство перераховує протягом місяця, але не пізніше 20 числа місяця, що настає за звітним періодом, субвенцію для виплати пільг та житлових субсидій населенню на оплату, зокрема послуг з транспортування природного газу.

Порядок проведення розрахунків органами Казначейства встановлюється Мінфіном. Так наказом Мінфіну від 04.01.2018 за № 1, зареєстрованого в МЮУ 16.01.2018 за № 64/31516 було затверджено Порядок проведення органами Казначейства розрахунків, передбачених пунктом 8-1 Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04 березня 2002 року № 256, та взаємодії учасників таких розрахунків.

Для проведення розрахунків відповідно до пункту 8-1 Порядку № 256 всі учасники так само відкривають поточні рахунки із спеціальним режимом використання в органах Казначейства. Усі учасники розрахунків, що проводяться згідно із цим пунктом, у графі "Призначення платежу" платіжних доручень додатково зазначають "постанова Кабінету Міністрів України від 4 березня 2002 р. N 256" та вказують вид послуги (енергоносія), за який проводиться розрахунок. Казначейство не пізніше ніж протягом наступного операційного дня після надходження платіжних доручень учасників розрахунків, передбачених цим пунктом, здійсню їх виконання.

Таким чином, з огляду на те, що з 01 січня 2018 року втратив чинність Порядок № 20, який встановлював механізм перерахування субвенцій з державного бюджету на оплату пільг, субсидій, компенсацій, в тому числі щодо послуг з постачання природного газу, на підставі якого учасниками розрахунків складались акти звіряння по обсягу наданих послуг та спільні протокольні рішення щодо порядку їх оплати, - був введений новий механізм проведення відповідних розрахунків, учасниками якого з огляду на зміст Порядку № 256 є ПАТ «Укртрансгаз» (оператор газотранспортної системи) та АТ «Херсонгаз» (оператор газорозподільної системи).

Тобто держава взяла на себе бюджетне зобов`язання щодо відшкодування частини витрат підприємств паливно-енергетичного комплексу, пов`язаних із газопостачанням населення, яке користується субсидіями та має пільги з оплати комунальних послуг, а саме витрат на придбання природного газу, його транспортування магістральними та переміщення розподільчими газопроводами.

Запроваджуючи механізм взаємних розрахунків між підприємствами паливно-енергетичного комплексу (ПЕК), визначений Порядком фінансування видатків, держава забезпечує відшкодування частини витрат підприємств ПЕК, пов`язаних із газопостачанням населення, яке користується житловими субсидіями та має пільги з оплати комунальних послуг.

Тобто, правовідносини щодо проведення розрахунків між сторонами у цій частині (стосовно розміру пільг та субсидій, отриманих населенням на відповідній території діяльності відповідача) зазнають імперативного регулюючого впливу держави, яка приймає законодавчі акти щодо виділення відповідних субвенцій на фінансування пільг і субсидій; соціального захисту відповідних категорій громадян та їх гарантій. Отже, на виконання таких законодавчих актів держава в особі відповідних державних органів приймає підзаконні нормативні акти.

Таким чином, незалежно від того, що правовідносини між сторонами виникли на підставі господарського договору, грошові зобов`язання між сторонами договору в частині, яку держава компенсуватиме за рахунок коштів державного бюджету, регулюються відповідними нормами законодавства.

Аналогічні висновки викладені в постанові об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 31.05.2019 у справі № 924/296/18 та в постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду 10.07.2019 у справі № 913/334/18, від 24.09.2019 у справі № 927/894/18.

Відповідно до ст. 7 ГПК України, Правосуддя в господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності, підпорядкування, місцезнаходження, місця створення та реєстрації, законодавства, відповідно до якого створена юридична особа, та інших обставин; рівності всіх фізичних осіб незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного і соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних або інших ознак; рівності фізичних та юридичних осіб незалежно від будь-яких ознак чи обставин.

Принцип рівності перед законом і судом є проявом загального принципу рівності, який у різних системах права міжнародно-правовій і національній (внутрішньодержавній) зважаючи на особливості суб`єктного складу і характер відносин, виражається в таких особливих проявах, як принцип суверенної рівності у міжнародному праві та принцип рівності однойменних суб`єктів (громадян, юридичних осіб) у внутрішньодержавному праві. Принцип юридичної рівності в найзагальнішому сенсі означає, що до однойменних суб`єктів не можуть застосовуватися будь-які розрізнення, винятки, обмеження чи переваги з огляду на певні їхні властивості.

Процесуальна рівність (засада рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом) забезпечує гарантії доступності до правосуддя та реалізації права на судовий захист, закріпленого в частині першій статті 55 Конституції України. Ця засада є похідною від загального принципу рівності громадян перед законом, визначеного частиною першою статті 24 Основного Закону України, і стосується, зокрема, сфери судочинства. Рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом передбачає єдиний правовий режим, який забезпечує реалізацію їхніх процесуальних прав.

Принцип рівності перед судом є основою сучасної концепції справедливого правосуддя.

Європейський суд з прав людини посилається на принцип рівності перед законом і судом у своїх рішеннях, при тому, що засади рівності і змагальності у судовому процесі виведені ним із принципу верховенства права, якому підпорядкована вся Конвенція, та є складовою права на справедливий суд, гарантованого статтею 6 Конвенції, зокрема рішення у справах «Dombo Beheer B.V. v. The Netherlands» від 27 жовтня 1993 р., заява № 14448/88, п. 33, та «Ankerl v. Switzerland» від 23 жовтня 1996 р., заява № 17748/91 п. 38.

Принцип рівності сторін у процесі у розумінні «справедливого балансу» між сторонами вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони.

Один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище у порівнянні з опонентом (див., серед інших рішень та mutatis mutandis, «Кресс проти Франції» (Kress v. France), [GC], заява № 39594/98, п. 72, ECHR 2001-VI; «Ф.С.Б. проти Італії» (F.C.B. v. Italy) від 28 серпня 1991 року, серія A № 208-B, п. 33; «Т. проти Італії» (Т. v. Italy) від 12 жовтня 1992 року, серія A № 245-C, п. 26; та «Кайя проти Австрії» (Kaya v. Austria), заява № 54698/00, п. 28, від 8 червня 2006 року).

За таких обставин суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції при здійсненні розрахунків помилково не враховано висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 04.12.2018 у справі № 927/276/18 де вказано наступне: «Проаналізувавши зміст Порядків № 20 та № 256, суд дійшов висновку, що проводячи розрахунок за надані послуги у визначений у Порядку спосіб, сторонами було змінено порядок і строки виконання відповідачем грошових зобов`язань, які зазначені у договорі від 17.12.2015 за № на транспортування природного газу. Крім того, суд виходить з того, що така зміна порядку передбачалась сторонами в договорі (п.9.4). Виходячи зі змісту абзацу 2 пункту 9.4 договору № (у редакції додаткової угоди №1), який відповідає типовій формі затвердженій постановою НКРЕКП від 30.09.2015, сторони додатково погоджували, що при оплаті оператором газорозподільної системи послуг з балансування за рахунок виділених субвенцій з державного бюджету, - строки та процедура розрахунків між урегульовуються відповідним нормативно - правовим актом, зокрема Порядком № 20, а після втрати ним чинності таким відповідним нормативно-правовим актом є Порядок № 256 (з урахуванням внесених до нього змін).

Враховуючи вищевикладене, суд встановив, що для застосування штрафних санкцій, зокрема пені, передбаченої пунктом 13.5 договору № , та наслідків порушення грошових зобов`язань, встановлених частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України, необхідно, щоб оплату було здійснено поза межами порядку і строків, встановлених Порядками № 20 та № 256.»

Таким чином сплата вартості послуг за три спірні місяці за рахунок субвенцій відбувалася у порядку та розмірах, імперативно визначених Державою. Облік та контроль за строками платежів за рахунок субвенцій виходить за межі компетенції Відповідача.

Враховуючи, що з матеріалів справи неможливо встановити порушення зобов`язань Відповідача в частині строків здійснення оплати у спірний період, у т.ч. які були здійснені поза межами порядку і строків, встановлених Порядками № 20 та № 256 позовні вимоги в частині стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат задоволенню не підлягали. Аналогічну правову позицію наведено у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 14.03.2018 у справі № 910/9806/16, та від 24.10.2019 у справі №903/910/18.

Згідно п.2 ч.1 ст. 275 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

Відповідно до ст. 277 ГПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на викладені обставини справи, норми чинного законодавства та практику розгляду подібних справ Верховним Судом, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що оскаржуване судове рішення в частині задоволення позовних вимог АТ «Укртрансгаз» про стягнення пені у сумі 3 073 502,01 грн., 3% річних у сумі 332 569,49 грн., інфляційних втрат у сумі 457 181,38 грн. слід скасувати та у позові в цій частині відмовити.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 275, 277, 281-284 ГПК України, Південно-західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Укртрансгаз» залишити без задоволення.

2. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Херсонгаз» задовольнити частково.

2. Рішення Господарського суду Херсонської області від 17.07.2019р. у справі №923/1064/18 скасувати частково, виклавши п.2 резолютивної частини рішення в наступній редакції:

« 2. В задоволенні позовних вимог щодо стягнення пені у сумі 3 073 502,01 грн., 3% річних у сумі 332 569,49грн., інфляційних втрат у сумі 457 181,38 грн. відмовити повністю.»

В іншій частині рішення залишити без змін.

Відповідно до ст.284 ГПК України постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом 20 днів, які обчислюються у відповідності до ст.288 ГПК України.

Повний текст постанови складено та підписано 04.12.2019р. (у зв`язку із направленням судді Південно-західного апеляційного господарського суду Богатиря К.В. з 02 по 03 грудня 2019 року в Одеське РВ НШСУ для участі у тренінгу для тренерів на тему: «Методика підготовки та викладання тренінгів у НШСУ», Наказ в.о. Голови суду Г.П.Разюк від 28.11.2019 № 327-к)

Головуючий суддя С.І. Колоколов

Суддя К.В. Богатир

Суддя Г.П. Разюк