СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" листопада 2019 р. Справа № 917/154/15

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Шевель О.В., суддя Бородіна Л.І., суддя Крестьянінов О.О.,
за участю секретаря судового засідання Кладька А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Діамантбанк" (вх. №156 П/2) та апеляційну скаргу ОСОБА_1 (вх. №157 П/2) на рішення господарського суду Полтавської області від 07.05.2018 (рішення ухвалено колегією суддів у складі: головуючий суддя Паламарчук В.В., суддя Киричук О.А., суддя Пушко І.І. у приміщенні господарського суду Полтавської області, повний текст складено 04.06.2018,) у справі №917/154/15

за позовом Заступника військового прокурора Полтавського гарнізону, м. Полтава, в інтересах держави в особі:

1. Міністерства оборони України, м. Київ,

2. Державного підприємства Міністерства оборони України "Укрвійськбуд", м.Київ,

до 1. Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрінвест-груп", м.Полтава,

2. Приватного підприємства "УкрБізнесКонсалтінг", м.Полтава,

3. Фізичної особи-підприємця Філь Ніни Сергіївни, м. Полтава,

4. Публічного акціонерного товариства "Діамантбанк", м.Київ,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів:

1. Полтавське бюро технічної інвентаризації "Інвентаризатор", м. Полтава,

2. ОСОБА_2 , м. Полтава,

3. Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, м. Київ,

4. Фонд державного майна України, м. Київ,

5. ОСОБА_1 , м. Київ,

6. Приватне підприємство "ГУД МАРКЕТ ДЕМАНД", м.Київ,

7. Приватне підприємство "КОНСТРАКТ-РЕАЛТІ", м.Київ,

про визнання права власності на нерухоме майно та витребування нерухомого майна

ВСТАНОВИЛА:
Рішенням господарського суду Полтавської області від 07.05.2018 залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів - ОСОБА_1 . Позов задоволено частково. Визнано за Державою Україна, в особі Міністерства оборони України право власності на нерухоме майно, а саме: нежитлові приміщення в будинку номер АДРЕСА_1 , загальною площею 708,8 кв.м. (згідно з переліком, наведеним у рішенні). Витребувано шляхом вилучення від Товариства з обмеженою відповідальністю Укрінвест-груп нерухоме майно у вигляді нежитлових приміщень в будинку номер АДРЕСА_1 , загальною площею 66,5 кв.м., реєстраційний номер 01 (згідно з переліком, наведеним у рішенні), що складають 7/100 частки даного нежитлового будинку та передано державному підприємству Міністерства оборони України Укрвійськбуд в експлуатацію. Витребувано шляхом вилучення від Товариства з обмеженою відповідальністю Укрінвест-груп нерухоме майно у вигляді нежитлових приміщень в будинку номер АДРЕСА_1 , загальною площею 364,7 кв.м., реєстраційний номер 11591891, (згідно з переліком, наведеним у рішенні), що складають 37/100 частки даного нежитлового будинку та передано державному підприємству Міністерства оборони України Укрвійськбуд в експлуатацію. Витребувано шляхом вилучення від Публічного акціонерного Товариства Діамантбанк нерухоме майно у вигляді нежитлових приміщень в будинку номер 6 (літ. А-2), по вул. Європейській (Фрунзе) у м. Полтаві, загальною площею 277,6 кв.м., реєстраційний номер 28081417 (згідно з переліком, наведеним у рішенні), що складають 28/100 частки даного нежитлового будинку та передано державному підприємству Міністерства оборони України Укрвійськбуд в експлуатацію. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю Укрінвест-груп судовий збір у розмірі 44458,37 грн. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства Діамантбанк до Державного бюджету України - судовий збір у розмірі 28621,63 грн. Провадження у справі в частині позовних вимог до приватного підприємства УкрБізнесКонсалтінг та Фізичної особи-підприємця Філь Ніни Сергіївни - закрито.

Суд першої інстанції зазначив, що спірне майно належить державі на праві власності на підставі свідоцтва від 29.01.1999; Міністерство оборони України не направляло жодних подань, а Кабінет Міністрів України не приймав жодних рішень за поданням Міноборони стосовно відчуження спірного нерухомого майна, як того вимагають норми ч.2 ст.6 Закону України "Про правовий режим майна у Збройних Силах України", отже, порушення вимог ч.2 ст.6 Закону України "Про правовий режим майна у Збройних Силах України" та п.4.4 Статуту ДП "Укрвійськбуд", що полягає у незаконному самовільному відчуженні ДП "Укрвійськбуд" державного нерухомого майна (без згоди Міністерства оборони України та без рішення Кабінету Міністрів України) є підставою вважати, що спірне нерухоме майно вибуло з державної власності незаконно та поза волею власника, оскільки державне підприємство, за яким майно було закріплено на праві господарського відання, не вправі було самостійно ним розпоряджатися, а відповідно, спірне майно вибуло з володіння власника поза його волею внаслідок вчинення кримінального злочину, а саме під час фіктивного банкрутства ДП МОУ "Укрвійськбуд". Таким чином, спірне майно повинно бути повернуте його законному власнику.

Мотивуючи рішення в частині закриття провадження у справі в частині позовних вимог до приватного підприємства УкрБізнесКонсалтінг та Фізичної особи-підприємця Філь Ніни Сергіївни у зв`язку із відсутністю предмету спору, суд першої інстанції зазначив, що 10.04.2015, тобто після подання позову та до прийняття рішення суду, між ПП Укрбізнесконсалтінг (відповідач 2) та ТОВ Укрінвест-груп (відповідач 1) було укладено договір купівлі-продажу 11/50 часток нежитлових приміщень в будинку по вул. Фрунзе,6 (Літ. А-2), м.Полтава, загальною площею 66,5 кв.м.; ФОП Філь Н.С. (відповідач 3) нерухоме майно також було відчужено і на момент ухвалення оскаржуваного рішення їх власником є ПАТ Діамантбанк.

Щодо заяви відповідачів про застосування строку позовної давності, суд зазначив, що оскільки спірне майно вибуло з володіння власника внаслідок вчинення злочину, а саме, під час фіктивного банкрутства ДП МОУ "Укрвійськбуд", що підтверджується вироком Подільського районного суду м. Києва від 03.03.2007 у кримінальній справі №1-175/07 по обвинуваченню ОСОБА_3 (заступника генерального директора по фінансово-економічній роботі ДП МОУ "Укрвійськбуд"), а також те, що у позивачів не було достатньої інформації щодо розміру індивідуально визначеної площі/частки спірного майна у кожного з відповідачів (заява про зміну предмету позову №50-469 вих.-18 від 07.02.2018) станом на момент подання позову, а також, з урахуванням позиції ВГСУ, викладеної у постанові від 26.10.2017 у даній справі, суд вважає, що строк позовної давності не є пропущеним, а порушене право підлягає захисту; з урахуванням вищевикладеного, застосування строків позовної давності до даних правовідносин, може привести до незаконного та несправедливого рішення суду, оскільки підтвердить правомірність і законність продажу державного майна під час фіктивного банкрутства.

ПАТ "Діамантбанк", не погодившись з рішенням місцевого господарського суду, у червні 2018 року звернулося до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило суд: відкрити апеляційне провадження; після відкриття апеляційного провадження зупинити провадження в даній справі до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи №907/50/16, оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Апелянт стверджує, що суд першої інстанції неправомірно не застосував позовну давність щодо вимоги про визнання права власності, оскільки про відчуження спірного майна ДП МОУ Укрвійськбуд було відомо 28.08.2002 під час укладення біржової угоди №28-02/12 від 28.08.2002, відповідно до якої спірне майно перейшло у власність ТОВ "Імідж", оскільки стороною вказаного правочину було ДП МОУ Укрвійськбуд в особі Дубова О.Г., який діяв на підставі довіреності АВН №864155 від 20.09.2000; про реалізацію вказаного майна було також відомо органу, який здійснював управління майном ДП МОУ Укрвійськбуд Міністерству оборони України в особі Житенко І.О., оскільки останній відповідно до процесуальних документів у справі №24/612-б про банкрутство ДП МОУ Укрвійськбуд брав участь у судовому розгляді справи; також у судових засіданнях у вказаній справі №24/612-б брали участь від військової прокуратури Центрального регіону України прокурор Подосінов А.О., помічник прокурора Гриненко Г.Є. На думку апелянта, відлік позовної давності розпочався з 03.03.2007 з моменту оголошення вироку Подільського районного суду м. Києва у кримінальній справі №1-175/07 по обвинуваченню ОСОБА_3 , однак військовий прокурор звернувся з позовною заявою в даній справі лише у січні 2015 року. Апелянт посилається на те, що у провадженні Великої Палати Верховного Суду перебуває справа №907/50/16, в ході розгляду якої вирішується питання щодо застосування положень про позовну давність ст.268 ЦК України при розгляді позовних вимог в порядку ст.387, 388 ЦК України, та у зв`язку з цим просить зупинити провадження в даній справі № 917/154/15 до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи №907/50/16.

Також апелянт зазначає, що спірне майно не може бути витребувано у ПАТ "Діамантбанк", оскільки відповідне є порушенням Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", і наполягає на тому, що спірне майно було відчужено з волі особи, якій воно було передано у володіння, оскільки вказане майно знаходилося на праві повного господарського відання ДП МОУ Укрвійськбуд, а план санації був погоджений Міністерством оборони України.

Окрім того, апелянт стверджує, що місцевим господарським судом незаконно, в порушення вимог ст.46, 74, 169, 170 ГПК України, було прийнято до розгляду заяву про зміну предмета позову від 13.02.2018, оскільки до вказаної заяви не додано належних та допустимих доказів щодо зміни фактичних обставин справи, на підставі яких можна було б дійти висновку про необхідність зміни предмету позову.

ОСОБА_1 (третя особа в даній справі) також у червні 2018 року звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив вищевказане рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Апелянт зазначає, що вирок Подільського районного суду м. Києва від 03.03.2007 у кримінальній справі №1-175/07 не містить даних про протиправність укладення біржової угоди від 28.09.2002 №28-02/12, яку було укладено у процедурі санації у встановленому законом порядку; провадження у справі №24/612-б-43/234 про банкрутство ДП МОУ Укрвійськбуд було припинено у зв`язку з встановленим фактом погашення боржником у повному обсязі вимог конкурсних кредиторів, а не у зв`язку з встановленням факту фіктивного банкрутства; застосування до спірних правовідносин, за обставин наявності між сторонами біржової угоди, за якою відбулося припинення права власності позивача на предмет спору, застосування ст.392 ЦК України є необґрунтованим; також суд не мотивував наявності умов, визначених ст.388 ЦК України, необхідних для задоволення позову про витребування майна від добросовісного набувача; судом не застосовано практику ЄСПЛ, яка забороняє витребування майна у добросовісного набувача з тих підстав, що порушення закону було допущено державним органом; спірне майно на момент його відчуження належало державі і було реалізоване у встановленому законодавством порядку; суд не надав жодної оцінки плану санації, не перевірив, чи був він затверджений ухвалою суду і чи була ця ухвала оскаржена; суд не дослідив, чи належить спірне майно до військового майна; суд в оскаржуваному рішенні погоджується, що майно належало на праві власності державі, але водночас вказує на перебування відповідного майна у господарському віданні; суд безпідставно не застосував позовну давність, оскільки позивачам було відомо про відчуження спірного майна з моменту укладення біржової угоди від 28.09.2002 №28-02/12; суд обґрунтовує своє рішення про незастосування позовної давності, зокрема, тим, що застосування строків позовної давності до даних правовідносин, може привести до незаконного та несправедливого рішення суду, оскільки підтвердить правомірність і законність продажу державного майна під час фіктивного банкрутства тобто суд обґрунтовує прийняте рішення наявністю певного суспільного інтересу і надає особливого статусу державному майну, порушивши принцип рівності всіх форм власності в Україні, гарантований Конституцією України; суд застосував спосіб захисту прав особи, не передбачений законодавством, оскільки майно не може закріплюватися за особою на такому правовому титулі як "експлуатація", натомість може бути закріплене на праві власності або на похідних від права власності правових титулах майна.

Ухвалами Харківського апеляційного господарського суду від 06.07.2018 (колегія суддів у складі: головуючий суддя Ільїн О.В., суддя Гетьман Р.А., суддя Россолов В.В.) відкрито провадження за вищевказаними скаргами та призначено їх розгляд на 31.07.2018.

Державне підприємство Міністерства оборони України "Укрвійськбуд" 31.07.2019 звернулось до апеляційного господарського суду із заявою про забезпечення позову, в якій, зокрема, просило:

1. вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони Товариству з обмеженою відповідальністю "Укрінвест-груп" вчиняти будь-які дії щодо розпорядження та користування нерухомими майном у вигляді нежитлових приміщень в буд. АДРЕСА_1 загальною площею 66,5 кв. м., реєстраційний номер 01 (згідно з зазначеним у заяві переліком);

2. зупинити продаж нерухомого майна, що призначений на 06.08.2018, продавцем якого вказаний ПАТ "Діамантбанк";

3. заборонити ПАТ "Діамантбанк" вчиняти будь-які щодо розпорядження та користування нерухомими майном у вигляді нежитлових приміщень в буд. АДРЕСА_2 загальною площею 277,6 кв. м., реєстраційний номер 28081417 (згідно з зазначеним у заяві переліком)

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 31.07.2018 (колегія суддів у складі: головуючий суддя Ільїн О.В., суддя Гетьман Р.А., суддя Россолов В.В.) заяву Державного підприємства Міністерства оборони України "Укрвійськбуд" про забезпечення позову задоволено частково, а саме: в частині вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони Товариству з обмеженою відповідальністю "Укрінвест-груп" вчиняти будь-які дії щодо розпорядження та користування нерухомими майном у вигляді нежитлових приміщень в буд. 6 (літ А-2) по вул. Європейській (Фрунзе) у м. Полтаві загальною площею 66,5 кв. м., реєстраційний номер 01 (згідно з зазначеним в ухвалі переліком), що складають 7/100 частки у вказаному будинку. В іншій частині заяву Державного підприємства Міністерства оборони України "Укрвійськбуд" про забезпечення позову залишено без задоволення.

Постановою Верховного Суду від 17.12.2018 касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрінвест-груп" на ухвалу Харківського апеляційного господарського суду від 31.07.2018 у справі №917/154/15 задоволено частково. Ухвалу Харківського апеляційного господарського суду від 31.07.2018 у справі №917/154/15 скасовано. Справу №917/154/15 направлено на новий розгляд до Східного апеляційного господарського суду.

10.01.2019 справа надійшла до Східного апеляційного господарського суду.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 14.01.2019 (колегія суддів у складі: головуючий суддя Шевель О.В., суддя Крестьянінов О.О., суддя Фоміна В.О.) відкрито апеляційне провадження за вказаними апеляційними скаргами, призначено їх розгляд на 12.02.2019. Встановлено учасникам справи строк для подання відзивів на апеляційні скарги - протягом 5 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Копії вказаної ухвали було отримано учасниками справи: ТОВ "Укрінвест-груп" - 18.01.2019 (т.17, а.с.63), ФДМУ - 21.01.2019 (т.17, а.с.12), ПАТ "Діамантбанк" - 24.01.2019 (т.17, а.с.13), Міністерством оборони України - 22.01.2019 (т.17, а.с.14), ОСОБА_1 - 23.01.2019 (т.17, а.с.15), Фондом гарантування вкладів фізичних осіб - 21.01.2019 (т.17, а.с.16), Державним підприємством Міністерства оборони України "Укрвійськбуд" - 21.01.2019 (т.16, а.с.259), Полтавським БТІ "Інвентаризатор" - 05.02.2019. Копію ухвали, направлену на адресу Макового О.В., повернуто відділенням зв`язку на адресу суду 23.01.2019 (т.17, а.с.10) за закінченням строку зберігання.

Відповідно, від вищевказаних дат отримання ухвали (або повернення її відділенням зв`язку) має відраховуватися встановлений судом п`ятиденний строк для надання відзиву на апеляційну скаргу.

29.01.2019 (тобто з порушенням встановленого судом п`ятиденного строку, який закінчився 28.01.2019) третя особа, ОСОБА_2 надіслав відзив на апеляційні скарги, в якому просить вказані скарги задовольнити, застосувати строк позовної давності до вимог військового прокурора Полтавського гарнізону, м. Полтава, в інтересах держави в особі Міністерства оборони України, Державного підприємства Міністерства оборони України "Укрвійськбуд" про визнання права власності та витребування майна. Даний учасник справи зазначає, що в переліку вимог, на які не поширюється позовна давність (ч.2 ст.268 ЦК України), відсутні вимоги, що заявляються на підставі ст.392, 388 ЦК України, про що зазначено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.11.2018 у справі №907/50/16; у даній справі позивач позбавлений права володіння майном, що виключає можливість звернення з позовом про визнання права власності; ОСОБА_2 наполягає на тому, що позовна давність щодо вимог у даній справі сплинула, оскільки перебіг відповідного строку почався з моменту укладення спірної біржової угоди від 28.02.2002 та закінчився через три роки - 29.08.2005.

30.01.2019 (тобто з пропущенням встановленого судом строку, який закінчився 23.01.2019) перший відповідач, ТОВ "Укрінвест-груп", надіслав відзив на апеляційні скарги, в якому просить задовольнити їх у повному обсязі. ТОВ "Укрінвест-груп" зокрема зазначає, що відчуження спірного майна відбулося на підставі ухвал суду та в межах судової процедури у справі про банкрутство, у відповідності до плану санації боржника; провадження у відповідній справі про банкрутство було припинено не у зв`язку з встановленням факту фіктивності банкрутства державного підприємства, отже, спірне майно вибуло з володіння власника з його волі та у законний спосіб; відсутні підстави для застосування ст.392 ЦК України, оскільки позивач не довів належними доказами, що його право власності на спірне майно оспорюється або не визнається відповідачем, або що мала місце втрата документа, який засвідчує його право власності; ТОВ "Укрінвест-груп" є добросовісним набувачем і законним власником спірного нерухомого майна на момент подання позову в даній справі, отже, на дане підприємство поширюються гарантії захисту права власності, встановлені ст.1 Протоколу 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод; суд першої інстанції неправомірно (з порушенням ст. 388 та 392 ЦК України) визнав за державою право власності на майно, відмінне за площею від того, що було відчужене за біржовою угодою від 28.08.2002; майно було витребувано без належної грошової компенсації, що є порушенням принципу пропорційності; подання позову прокурором та участь його в розгляді даної справи на стороні державного органу є порушенням рівності сторін; в оскаржуваному рішенні суд першої інстанції не надав правової оцінки фактам, що мають преюдиціальне значення для даної справи, зокрема, постанові Вищого господарського суду України від 12.04.2017 у справі №912/1231/15-г, в якій зазначено, що продаж майна боржника, ДП МО України "Укрвійськбуд", у процедурі банкрутства у справі №24/612-б міг здійснюватися лише на підставі плану санації, який був погоджений з органом, уповноваженим управляти державним майном (Міністерством оборони України), постанові Вищого господарського суду України від 05.10.2016 у справі №910/5281/14, в якій суд касаційної інстанції відхилив доводи прокурора стосовно тих обставин, що провадження у справі про банкрутство ДП МО України "Укрвійськбуд" було припинено у зв`язку зі встановленням факту фіктивного банкрутства, тощо.

11.02.2019 другий відповідач, ПАТ "Діамантбанк", звернувся з клопотанням (вх.№1462), в якому просить розглядати справу за відсутності його представника, зазначає про підтримання вимог апеляційної скарги, а також просить суд звернути увагу на правові висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.11.2018 у справі №907/50/16.

12.02.2019 (тобто з пропущенням встановленого судом строку, який закінчився 28.01.2019) другий позивач - Державне підприємство Міністерства оборони України "Укрвійськбуд" - надав відзив на апеляційні скарги, в якому просить залишити вказані скарги без задоволення, а оскаржуване рішення суду без змін. Даний учасник справи зазначає, що позов правомірно заявлено саме на підставі ст.388, 392 ЦК України; згідно з імперативними приписами ч.2 ст.6 Закону України "Про правовий режим майна у Збройних Силах України" в редакції, чинній на момент укладення біржової угоди від 28.03.2003, рішення про відчуження військового майна приймає Кабінет Міністрів України, а не Міністерство оборони України, однак Кабінет Міністрів України не приймав жодних рішень щодо відчуження спірного нерухомого майна, а Міністерство оборони України не направляло жодного подання стосовно його відчуження - отже, майно вибуло з державної власності незаконно (внаслідок вчинення кримінального злочину, а саме, під час фіктивного банкрутства державного підприємства) та поза волею власника, оскільки державне підприємство, у якого майно знаходилося на утриманні, було не вправі ним самостійно розпоряджатися; обмеження та заборони щодо приватизації військового майна загальнодержавного значення, у тому числі, під час банкрутства, було встановлено Законом України "Про приватизацію державного майна"; відповідачем у межах провадження у справі не заявлявся зустрічний позов про стягнення компенсації через витребування майна, а тому він не позбавлений можливості відновити своє право на підставі ст.661 ЦК України, отже, результат розгляду справи судом першої інстанції не суперечить загальним принципам і критеріям правомірного позбавлення майна, закладеним у ст.1 Першого протоколу Конвенції.

Державне підприємство Міністерства оборони України "Укрвійськбуд" також звернулося до суду з клопотанням (вх.№1544 від 12.02.2019) в порядку ст.42 ГПК України про надання до відома суду копії вироку Печерського районного суду м.Києва від 12.04.2012 у справі №1-168/11 (до клопотання додано незасвідчену ксерокопію вказаного вироку). Вказаним вироком ОСОБА_4 , керуючого санацією Державного підприємства "Феодосійський судомеханічний завод" Міністерства оборони України, та ОСОБА_5 , який займав посаду ТВО Міністра оборони, визнано винними у вчиненні злочинів, передбачених ст.364, 365 КК України (перевищення службових повноважень, що спричинило тяжкі наслідки, пособництво у перевищенні службових повноважень, що спричинило тяжкі наслідки, зловживання службовим становищем, що спричинило тяжкі наслідки) за вчинення у 2009 2010 роках дій з незаконного відчуження майна Державного підприємства "Феодосійський судомеханічний завод" Міністерства оборони України в ході процедури санації даного підприємства. Представник ДП Міністерства оборони України "Укрвійськбуд" усно пояснив, що не міг надати копію вказаного документа раніше, оскільки отримав його після ухвалення місцевим господарським судом оскаржуваного рішення, водночас не надав доказів неможливості подання відповідного доказу до суду раніше.

Перший позивач, Міністерство оборони України, 12.02.2019 (тобто з пропущенням встановленого судом п`ятиденного строку, що закінчився 28.01.2019) надав відзив на апеляційні скарги, в якому просить відмовити в їх задоволенні та залишити оскаржуване рішення без змін. Даний учасник справи зазначає, що відповідно до свідоцтва про право власності від 29.01.1999, виданого на підставі рішення виконкому Октябрьської районної ради №79 від 18.02.1992, державі в особі Верховної Ради України в оперативному управлінні Міністерства оборони України належить будинок А-2 з підвальним приміщенням загальною площею 860,5 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_2 ; зазначення в даному свідоцтві відомостей про орган, на який покладено обов`язок щодо здійснення від імені та в інтересах держави Україна права власності на спірне майно - Верховну Раду України, відповідає діючим на час видачі свідоцтва положенням Закону України "Про власність"; 01.12.1998 будівлю за вказаною адресою на підставі наказу Міністра оборони України передано до 22 ГРД "Укрвійськбуд", а за біржовою угодою від 28.02.2002 будівлю було незаконно відчужено з державної власності; відповідна біржова угода в порушення вимог чинного законодавства не була нотаріально посвідчена; після ліквідації 22 ГРД Міністерства оборони України спірне майно повинно було бути поставлене на облік та на баланс до в/ч А-0200, однак його було безпідставно поставлено на баланс другого позивача виключно з умислом подальшого незаконного відчуження; дане майно набуло статусу військового майна з 02.11.1999 відповідно до Закону України "Про правовий режим майна Збройних Сил України" та не втрачало даного статусу по сьогоднішній день; правила про позовну давність не поширюються на позовні вимоги в даній справі, оскільки право власності Держави Україна оспорюється та не визнається відповідачами.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 12.02.2019 в судовому засіданні оголошено перерву до 04.03.2019.

14.02.2019 судом отримано відзиви заступника військового прокурора Полтавського гарнізону Центрального регіону України на апеляційні скарги ПАТ "Діамантбанк" та ОСОБА_1 (направлені поштою 11.02.2019), в яких даний учасник справи зазначає про згоду з висновками суду першої інстанції, наголошує на тому, що спірне майно вибуло з володіння власника поза його волею внаслідок вчинення кримінального злочину, а саме, під час фіктивного банкрутства Державного підприємства Міністерства оборони України "Укрвійськбуд", а тому вказане майно має бути повернуто його законному власнику відповідно до ст.388 ЦК України, ч.2 ст.6 Закону України "Про правовий режим майна у Збройних силах України"; при укладенні біржової угоди купівлі-продажу нерухомості від 28.08.2002 не було дотримано положень абз.2 п. "а" ч.2 ст.5 Закону України "Про приватизацію державного майна", якими встановлено обмеження та заборони щодо приватизації військового майна загальнодержавного значення (в тому числі у процедурі банкрутства), встановивши таке обмеження, держава висловила свою волю на імперативну заборону відчуження спірного майна, і відповідна воля держави може бути змінена виключно шляхом внесення відповідних змін до законодавчих актів, а тому посилання відповідача на погодження уповноваженим державою органом Міністерством оборони України плану санації, в процесі якої укладено біржову угоду про відчуження спірного майна, суперечать законам України. Щодо вимог апеляційної скарги ПАТ "Діамантбанк" в частині зупинення провадження в даній справі до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи №907/50/16 прокурор зазначає про їх необґрунтованість, оскільки 20.11.2018 Великою Палатою Верховного Суду прийнято відповідну постанову, окрім того, правовідносини у справі №907/50/16 та у даній справі №917/154/15 не є подібними. Прокурор у судовому засіданні 04.03.2019 зазначив, що копію ухвали від 14.01.2019 про відкриття провадження у справі ним отримано лише 06.02.2019 (що підтверджується матеріалами справи), а тому встановлений судом строк надання відзиву не пропущено.

28.02.2019 третя особа, ОСОБА_1 , надав додаткові письмові пояснення, в яких зазначає, що спірне майно не було внесено до переліку об`єктів, що не підлягають приватизації; продаж майна Державного підприємства Міністерства оборони України "Укрвійськбуд" у процедурі санації здійснювався у порядку, передбаченому законодавством про банкрутство, і не був наслідком вчинення злочину; план санації був погоджений відповідними державними установами та органом, уповноваженим управляти майном боржника; спірне майно не належало до військового, тому відсутні підстави для застосування Закону України "Про правовий режим майна у Збройних силах України".

28.02.2019 третя особа, ОСОБА_2 , надав письмові пояснення (вх.№2228), в яких зазначає, що доказом законності дій у процедурі санації Державного підприємства Міністерства оборони України "Укрвійськбуд" є погодження плану санації з боку Міністерства економіки України; процедура банкрутства вказаного підприємства була ініційована з законних підстав; у вироку Подільського районного суду м.Києва від 03.03.2007 у кримінальній справі №1-175/07 не надавалася правова оцінка господарським взаємовідносинам між ДП Міністерства оборони України "Укрвійськбуд" і ТОВ "Імідж" щодо укладення біржової угоди, за якою відчужено спірне майно; економічне становище ДП Міністерства оборони України "Укрвійськбуд" станом на 2000 2002 роки характеризувалося як негативне, виведення його з кризи могло бути забезпечено лише шляхом продажу непрофільних активів, у тому числі спірного майна.

28.02.2019 третя особа, ОСОБА_2 , надав письмові пояснення (вх.№2229), в яких посилається на правову позицію Європейського суду з прав людини, а також Верховного Суду, зокрема, з питань застосування законодавчих норм про захист права власності, позовної давності тощо. На думку даного учасника справи, відповідне доводить наявність підстав для скасування оскаржуваного рішення господарського суду в даній справі.

04.03.2018 у зв`язку із знаходженням на лікарняному судді Фоміної В.О. було здійснено повторний автоматизований розподіл даної справи, за результатами якого визначено колегію суддів у наступному складі: головуючий суддя Шевель О.В., суддя Крестьянінов О.О., суддя Пуль О.А.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 04.03.2019 у задоволенні клопотання прокурора військової прокуратури Полтавського гарнізону (вх.№2335 від 04.03.2019) про заміну у справі №917/154/15 неналежного відповідача, ПАТ Діамантбанк, та залучення до участі у справі ПП "ГУД МАРКЕТ ДЕМАНД" та ПП "КОНСТРАКТ-РЕАЛТІ" відмовлено. Оголошено перерву у судовому засіданні до 02.04.2019 о 14:30 год.

04.03.2019 учасниками справи було подано ряд інших клопотань, а саме:

другий позивач звернувся з клопотанням (вх.№2355 від 04.03.2019) про закриття провадження у справі №917/154/15 в частині позовних вимог до ПАТ Діамантбанк в порядку ст.231 ГПК України через відсутність предмету спору; прокурор усно зазначив, що просить закрити апеляційне провадження на підставі п.2 ч.1 ст.264 ГПК України;

представник першого позивача надав до канцелярії суду клопотання (вх.№2341) про залучення до участі у справі як співвідповідачів ПП "ГУД МАРКЕТ ДЕМАНД" та ПП "КОНСТРАКТ-РЕАЛТІ".

Вищевказані клопотання не були розглянуті в судовому засіданні 04.03.2019. У мотивувальній частині ухвали від 04.03.2019 суд зазначив, що не розглянуті судом клопотання учасників справи будуть розглянуті після перерви.

Військовим прокурором Полтавського гарнізону через Східний апеляційний господарський суд було подано касаційну скаргу (вх.№258 від 02.04.2019) на ухвалу від 04.03.2019 про відмову у задоволенні клопотання прокурора про заміну неналежного відповідача у справі №917/154/15.

Прокурор звернувся з клопотанням (вх.№3349 від 02.04.2019), в якому просив зупинити провадження у справі №917/154/15 до закінчення перегляду в касаційному порядку Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду вищевказаної касаційної скарги.

Також прокурор надав клопотання (вх.№3350 від 02.04.2019) про залучення до участі у справі правонаступників ПАТ Діамантбанк - ПП "ГУД МАРКЕТ ДЕМАНД" та ПП "КОНСТРАКТ-РЕАЛТІ" в порядку ст.52 ГПК України.

З аналогічним клопотанням про здійснення процесуального правонаступництва в порядку ч. 1 ст.52 ГПК України (вх.3352 від 02.04.2019) звернувся до суду перший позивач, Міністерство оборони України.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 02.04.2019 провадження у справі №917/154/15 було зупинено до перегляду ухвали Східного апеляційного господарського суду від 04.03.2019 в порядку касаційного провадження за касаційною скаргою військового прокурора Полтавського гарнізону та повернення даної справи з суду касаційної інстанції; направлено матеріали справи №917/154/15 до Касаційного господарського суду в складі Верховного Суду.

У вказаній ухвалі суд зазначив, що клопотання другого позивача про закриття провадження у справі в частині позовних вимог до ПАТ Діамантбанк в порядку п.2 ч.1 ст.231, ст.269 ГПК України, клопотання прокурора про закриття апеляційного провадження на підставі п.2 ч.1 ст.264 ГПК України, клопотання першого позивача про залучення до участі у справі як співвідповідачів ПП "ГУД МАРКЕТ ДЕМАНД" та ПП "КОНСТРАКТ-РЕАЛТІ", а також клопотання прокурора і першого позивача про залучення до участі у справі правонаступників ПАТ Діамантбанк (ПП "ГУД МАРКЕТ ДЕМАНД" та ПП "КОНСТРАКТ-РЕАЛТІ") в порядку ст.52 ГПК України не можуть бути розглянуті в судовому засіданні 02.04.2019.

Ухвалою Верховного Суду від 23.04.2019 відмовлено у відкритті касаційного провадження у справі №917/154/15 за касаційною скаргою Військового прокурора Полтавського гарнізону Центрального регіону України на ухвалу Східного апеляційного господарського суду від 04.03.2019. Суд касаційної інстанції вказав, що виходячи із вимог пункту 3 частини 1 статті 287, статті 304 ГПК України, самостійне касаційне оскарження вищезазначеної ухвали суду апеляційної інстанції не передбачено.

08.05.2019 матеріали даної справи надійшли до Східного апеляційного господарського суду.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 13.05.2019 поновлено провадження у справі та призначено її розгляд на 05.06.2019.

У судовому засіданні 05.06.2019 представник першого позивача зазначив про відмову від клопотання (вх.№2341 від 04.03.2019) про залучення до участі у справі як співвідповідачів ПП "ГУД МАРКЕТ ДЕМАНД" та ПП "КОНСТРАКТ-РЕАЛТІ".

Клопотання другого позивача про закриття провадження у справі №917/154/15 в частині позовних вимог до ПАТ Діамантбанк в порядку п.2 ч.1 ст.231, ст.269 ГПК України через відсутність предмету спору, клопотання прокурора (вх.№3350 від 02.04.2019) та першого позивача (вх.3352 від 02.04.2019) про залучення до участі у справі правонаступників ПАТ Діамантбанк - ПП "ГУД МАРКЕТ ДЕМАНД" та ПП "КОНСТРАКТ-РЕАЛТІ" в порядку ст.52 ГПК України - були підтримані заявниками в судовому засіданні 05.06.2019.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 05.06.2019 у задоволенні клопотання другого позивача (вх.№2355 від 04.03.2019) про закриття провадження у справі №917/154/15 в частині позовних вимог до ПАТ Діамантбанк в порядку ст.231 ГПК України через відсутність предмету спору - відмовлено. У задоволенні клопотаннь прокурора (вх.№3350 від 02.04.2019) та першого позивача (вх.3352 від 02.04.2019) про залучення до участі у справі правонаступників ПАТ Діамантбанк - ПП "ГУД МАРКЕТ ДЕМАНД" та ПП "КОНСТРАКТ-РЕАЛТІ" - в порядку ст.52 ГПК України - відмовлено. Залучено до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача Приватне підприємство "ГУД МАРКЕТ ДЕМАНД" та Приватне підприємство "КОНСТРАКТ-РЕАЛТІ". Зобов`язано прокурора терміново надіслати вказаним особам копію позовної заяви в даній справі (із усіма подальшими доповненнями та змінами позовних вимог); докази надіслання надати суду; зобов`язано апелянтів - ПАТ "Діамантбанк" та ОСОБА_1 - терміново надіслати вказаним особам копії апеляційних скарг у даній справі; докази надіслання надати суду. Розгляд справи відкладено на 12.06.2019.

12.06.2019 у зв`язку з відпусткою судді Пуль О.А. було здійснено повторний автоматизований розподіл даної справи, за результатами якого визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Шевель О.В., суддя Крестьянінов О.О., суддя Фоміна В.О.

12.06.2019 на виконання вимог ухвали суду від 05.06.2019 прокурор та третя особа - Брюховецький В.Л. надали докази надсилання копій відповідних документів на адресу ПП "ГУД МАРКЕТ ДЕМАНД" та ПП "КОНСТРАКТ-РЕАЛТІ" та звернулися з клопотаннями (вх.№5717, 5728 від 12.06.2019 про долучення вказаних доказів до матеріалів справи).

12.06.2019 до суду надійшов електронний лист від ПП "ГУД МАРКЕТ ДЕМАНД" з клопотанням про відкладення розгляду справи, однак лист не засвідчено електронним цифровим підписом відправника, у зв`язку з чим вказане клопотання не розглядалося судом.

Військовим прокурором Полтавського гарнізону через Східний апеляційний господарський суд було подано касаційну скаргу (вх.№508 від 12.06.2019), в якій заявник просить скасувати ухвалу Східного апеляційного господарського суду від 05.06.2019 про відмову у задоволенні клопотання прокурора про правонаступництво - заміну сторони у справі №917/154/15. Прокурор звернувся з клопотанням (вх.№5718 від 12.06.2019), в якому просить зупинити провадження у справі №917/154/15 до закінчення перегляду в касаційному порядку Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду вищевказаної касаційної скарги.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 12.06.2019 (колегія суддів у складі: головуючий суддя Шевель О.В., суддя Крестьянінов О.О., суддя Фоміна В.О.) зупинено провадження у справі №917/154/15 до перегляду ухвали Східного апеляційного господарського суду від 05.06.2019 в порядку касаційного провадження за касаційною скаргою Військового прокурора Полтавського гарнізону та повернення даної справи з суду касаційної інстанції. Направлено матеріали справи №917/154/15 до Касаційного господарського суду в складі Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 26.06.2019 відмовлено у відкритті касаційного провадження у справі №917/154/15 за вищевказаною касаційною скаргою Військового прокурора.

10.07.2019 матеріали даної справи надійшли до Східного апеляційного господарського суду.

10.07.2019, у зв`язку з відпусткою судді Фоміної В.О. було здійснено повторний автоматизований розподіл даної справи, за результатами якого визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Шевель О.В., суддя Крестьянінов О.О., суддя Пуль О.А.

Ухвалою колегії суддів у вищевказаному складі від 11.07.2019 поновлено провадження у справі та призначено її розгляд на 14.08.2019.

12.08.2019 до суду надійшла заява Міністерства оборони України (вх.№7569) про заміну сторони (в порядку ст.42, 52 ГПК України). Даний учасник справи просить задовольнити заяву Міністерства оборони України про заміну сторони у справі, а саме, відповідача, ПАТ "Діамантбанк", який був попереднім власником спірного майна, що було витребуване у нього рішенням господарського суду Полтавської області від 07.05.2018, на його правонаступників відповідачів, а саме: приватне підприємство "КОНСТРАКТ-РЕАЛТІ" та "ГУД МАРКЕТ ДЕМАНД", які, станом на 14.08.2019 є дійсними (реальними) власниками спірного майна, що було витребувано рішенням господарського суду Полтавської області від 07.05.2018 у ПАТ "Діамантбанк". В обґрунтування вказаної вимоги заявник посилається на правову позицію, викладену в постанові Верховного Суду від 11.04.2019 у справі №925/395/18 та в ухвалі від 18.02.2019 у справі №908/1165/17.

13.08.2019 до суду надійшла касаційна скарга ПП "ГУД МАРКЕТ ДЕМАНД" на ухвалу Східного апеляційного господарського суду від 05.06.2019.

14.08.2019 ПП "ГУД МАРКЕТ ДЕМАНД" звернулося до суду з клопотанням про відкладення розгляду справи (вх.№7632).

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 14.08.2019 заяву Міністерства оборони України (вх.№7569 від 12.08.2019) про заміну сторони (в порядку ст.42, 52 ГПК України) залишено без розгляду; у задоволенні клопотання Приватного підприємства "ГУД МАРКЕТ ДЕМАНД" про відкладення розгляду справи відмовлено; повторно зобов`язано ПАТ "Діамантбанк" терміново направити ПП "ГУД МАРКЕТ ДЕМАНД" та ПП "КОНСТРАКТ-РЕАЛТІ" копії апеляційної скарги, докази направлення надати суду; виправлено описку в ухвалі Східного апеляційного господарського суду від 05.06.2019 у справі №917/154/15 шляхом зазначення про те, що треті особи - ПП "ГУД МАРКЕТ ДЕМАНД" та ПП "КОНСТРАКТ-РЕАЛТІ" залучаються на стороні відповідачів; зупинено провадження у справі №917/154/15 до перегляду ухвали Східного апеляційного господарського суду від 05.06.2019 в порядку касаційного провадження за касаційною скаргою Приватного підприємства "ГУД МАРКЕТ ДЕМАНД" та повернення даної справи з суду касаційної інстанції; направлено матеріали справи №917/154/15 до Касаційного господарського суду в складі Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 02.10.2019 відмовлено у відкритті касаційного провадження у справі №917/154/15 за вищевказаною касаційною скаргою.

Іншою ухвалою Верховного Суду від 02.10.2019 відмовлено у відкритті касаційного провадження у справі №917/154/15 за касаційною скаргою Міністерства оборони України на ухвалу Східного апеляційного господарського суду від 14.08.2019.

16.10.2019 матеріали даної справи надійшли до Східного апеляційного господарського суду.

28.10.2019 у зв`язку з відрядженням судді Пуль О.А. було здійснено повторний автоматизований розподіл даної справи, за результатами якого визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Шевель О.В., суддя Крестьянінов О.О., суддя Бородіна Л.І.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 28.10.2019 поновлено провадження у справі, повідомлено учасників справи, що її розгляд відбудеться 27.11.2019.

14.11.2019 до суду надійшло клопотання представника апелянта, Брюховецького В.Л. (вх.№10748), в якому заявник просить відкласти розгляд справи на іншу дату в порядку ст.202, 270 ГПК України, зазначаючи, що представник ОСОБА_1 Олефір А.О. бере участь в адміністративній справі №640/17240/19, що знаходиться у провадженні Шостого апеляційного адміністративного суду, в якій судове засідання призначено також на 27.11.2019; ОСОБА_1 не має інших представників крім Олефіра А.О., він є інвалідом 2 групи та не має фінансової спроможності найняти іншого адвоката.

27.11.2019 представник третіх осіб - ПП "ГУД МАРКЕТ ДЕМАНД" та ПП "КОНСТРАКТ-РЕАЛТІ" надав письмові пояснення, в яких зазначає, що треті особи погоджуються з доводами апелянтів, вважають, що спірне майно було реалізовано у межах процедури санації ДП Міністерства оборони України "Укрвійськбуд" у відповідності до Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", на підставі затвердженого судом плану санації, що передбачало наявність погодження органу, уповноваженого управляти майном боржника, тобто Міністерства оборони України; відповідне свідчить про вибуття спірного майна із володіння держави за згодою компетентного органу Міністерства оборони України; судом першої інстанції допущено неправильне застосування положень ст.392 ЦК України, що, на думку третіх осіб, не підлягала застосуванню, оскільки позивачем у позові про визнання права власності може бути тільки особа, яка вже є власником, однак на сьогоднішній день власниками спірного майна фактично є особи, що є добросовісними набувачами; вирок Подільського районного суду м.Києва від 03.03.2007 у кримінальній справі №1-175/07 не містить даних про протиправність укладення біржової угоди від 28.09.2002 №28-02/12, отже, висновки суду першої інстанції про те, що спірне нерухоме майно вибуло з державної власності незаконно внаслідок самовільного відчуження майна ДП МО України "Укрвійськбуд", не відповідають обставинам справи. Щодо не застосування місцевим господарським судом норм ЦК України про позовну давність, треті особи зазначають, що позивачі та прокурор знали про порушення своїх прав ще у 2002 році, коли було укладено біржову угоду, і що позовна давність підлягає застосуванню у відповідності до правової позиції, викладеної у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.11.2018 у справі №907/50/16. ПП "ГУД МАРКЕТ ДЕМАНД" та ПП "КОНСТРАКТ-РЕАЛТІ" просять суд задовольнити апеляційні скарги ПАТ "Діамантбанк" та ОСОБА_1 , застосувати позовну давність до вимог про визнання права власності та витребування майна, скасувати оскаржуване рішення господарського суду та прийняти нове рішення, яким повністю відмовити в задоволенні позову; судові витрати ПП "ГУД МАРКЕТ ДЕМАНД" та ПП "КОНСТРАКТ-РЕАЛТІ" покласти на позивачів.

27.11.2019 ДП МО України "Укрвійськбуд" надало пояснення, в яких зазначає, що оскільки позови про визнання права власності, що пред`явлені на підставі ст.392 ЦК України, пов`язані з невизначеністю відносин права власності позивача щодо свого майна, то на ці позови не поширюються правила про позовну давність; спірне майно вибуло з володіння власника поза його волею, оскільки державне підприємство, у якого майно знаходилося на утриманні, не вправі було ним самостійно розпоряджатися; відчуження відбулося під час фіктивного банкрутства ДП МО України "Укрвійськбуд", за нікчемною угодою, тому право власності на спірне майно у покупця не виникло; в обґрунтування своєї правової позиції даний учасник справи посилається на висновки, викладені у постанові Вищого господарського суду України від 26.10.2017 в даній справі. ДП МО України "Укрвійськбуд" просить залишити апеляційні скарги без задоволення. Водночас, із посиланням на те, що на теперішній час власниками частини спірного нерухомого майна, що належало ПАТ "Діамантбанк", є ПП "ГУД МАРКЕТ ДЕМАНД" та ПП "КОНСТРАКТ-РЕАЛТІ", ДП МО України "Укрвійськбуд" просить апеляційний господарський суд змінити оскаржуване рішення в тій частині, де йдеться про вилучення нерухомого майна у ПАТ "Діамантбанк", та зазначити про вилучення відповідного майна у ПП "ГУД МАРКЕТ ДЕМАНД" та ПП "КОНСТРАКТ-РЕАЛТІ"; провадження у справі в частині позовних вимог до ПАТ "Діамантбанк" закрити.

27.11.2019 прокурор військової прокуратури Полтавського гарнізону звернувся з клопотанням (вх.№11220) про долучення до матеріалів справи витягів з реєстрів прав на нерухоме майно станом на 27.11.2019 на підтвердження тих обставин, що на момент розгляду даної справи судом апеляційної інстанції частина спірного майна, що була витребувана оскаржуваним рішенням суду у ПАТ "Діамантбанк", належить ПП "ГУД МАРКЕТ ДЕМАНД" та ПП "КОНСТРАКТ-РЕАЛТІ".

Від третьої особи, Полтавського бюро технічної інвентаризації "Інвентаризатор", 27.11.2019 електронною поштою надійшло клопотання про розгляд справи у судовому засіданні 27.11.2017 без участі представника Полтавського бюро технічної інвентаризації "Інвентаризатор". Однак вказаний електронний лист не засвідчено електронним цифровим підписом, тому відповідне клопотання не розглядається судом.

У судовому засіданні 27.11.2019 прокурор та представник ДП МО України "Укрвійськбуд" заперечували проти задоволення клопотання представника Брюховецького В.Л. про відкладення розгляду справи, представник Міністерства оборони України зазначив, що залишає дане питання на розсуд суду, представники ТОВ "Укрінвест-груп", ПП "ГУД МАРКЕТ ДЕМАНД" та ПП "КОНСТРАКТ-РЕАЛТІ" проти задоволення відповідного клопотання не заперечували.

Розглянувши клопотання представника Брюховецького В.Л. про відкладення розгляду справи, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.202 ГПК України, на який посилається заявник, суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними.

Згідно з ч.11 ст.270 ГПК України, суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, стосовно якого немає відомостей щодо його повідомлення про дату, час і місце судового засідання, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки будуть визнані судом поважними.

Поважною причиною неявки в судове засідання Східного апеляційного господарського суду 27.11.2019, на думку представника Брюховецького В.Л., є його участь у судовому засіданні 27.11.2019 Шостого апеляційного адміністративного суду в адміністративній справі №640/17240/19.

Разом з тим, як вбачається з додатків до клопотання, ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду у справі №640/17240/19 про відкриття апеляційного провадження (т.22, а.с.3) датовано 29.10.2019, а повістку-повідомлення про призначення судового засідання на 27.11.2019 (т.22, а.с.5) датовано 31.10.2019 тобто пізніше, ніж ухвалу Східного апеляційного господарського суду від 28.10.2019, якою поновлено провадження у справі та повідомлено учасників справи, що її розгляд відбудеться 27.11.2019.

Однак заявником клопотання не наведено жодних пояснень щодо підстав, з яких ним надано перевагу пізніше призначеному судовому засіданню враховуючи, що ні Східним апеляційним господарським судом, ні Шостим апеляційним адміністративним судом явка учасників справи не визнавалася обов`язковою.

Також заявником не доведено факту відсутності у особи, яку представляє адвокат Олефір А.О. в адміністративній справі №640/17240/19, іншого представника.

Посилання на те, що ОСОБА_1 не має інших представників крім Олефіра А.О., він є інвалідом 2 групи та не має фінансової спроможності найняти іншого адвоката колегія суддів також не визнає достатньою підставою для відкладення розгляду справи, оскільки заявником не надано доказів скрутного фінансового стану ОСОБА_1 , неможливості скористатися безкоштовною правовою допомогою тощо.

Суд апеляційної інстанції також враховує, що апеляційне провадження в даній справі триває з січня 2019 року, в ході розгляду справи представником Брюховецького В.Л. надавалися суду усні та письмові пояснення в обґрунтування правової позиції, викладеної в його апеляційній скарзі.

Заявник зазначив, що ОСОБА_1 категорично заперечує щодо початку розгляду справи в судовому засіданні 27.11.2019 за його відсутності. Разом з тим, ним не наведено жодних аргументів та доказів на підтвердження того, що відсутність представника Брюховецького В.Л. (який брав участь у всіх судових засіданнях в даному провадженні) саме в судовому засіданні 27.11.2019 будь-яким чином перешкоджатиме закінченню розгляду апеляційних скарг.

Отже, оскільки заявником клопотання не наведено поважних причин неявки в судове засідання в розумінні ст.202, 270 ГПК України, колегія суддів відмовляє у клопотанні представника апелянта, Брюховецького В.Л. (вх.№10748 від 14.11.2019) про відкладення розгляду справи.

Стосовно суті спору присутні в судовому засіданні 27.11.2019 прокурор, представники позивачів, першого відповідача ТОВ "Укрінвест-груп", а також третіх осіб - ПП "ГУД МАРКЕТ ДЕМАНД" та ПП "КОНСТРАКТ-РЕАЛТІ", підтримали викладену ними письмово правову позицію.

Представник ДП МО України "Укрвійськбуд", заперечуючи проти вимог апелянтів щодо скасування оскаржуваного рішення господарського суду від 07.05.2018, водночас просив суд змінити вказане рішення в тій частині, де йдеться про вилучення нерухомого майна у ПАТ "Діамантбанк", та зазначити про вилучення відповідного майна у ПП "ГУД МАРКЕТ ДЕМАНД" та ПП "КОНСТРАКТ-РЕАЛТІ" у відповідних частинах; провадження у справі в частині позовних вимог до ПАТ "Діамантбанк" закрити.

Вказану вимогу було підтримано прокурором та представником Міністерства оборони України. Представники першого відповідача та третіх осіб проти її задоволення заперечували, зазначаючи, що у третіх осіб майно не може бути витребувано і що у разі залишення апеляційним судом оскаржуваного рішення без змін належним способом захисту може бути подання окремого позову до ПП "ГУД МАРКЕТ ДЕМАНД" та ПП "КОНСТРАКТ-РЕАЛТІ".

В ході розгляду даної справи судом апеляційної інстанції, у відповідності до п.4 ч.5 ст.13 ГПК України, було створено учасникам справи умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом у межах строку, встановленого ч. 1 ст. 273 ГПК України.

За таких обставин колегія суддів, дослідивши матеріали справи, заслухавши присутніх у судовому засіданні представників учасників справи, дійшла висновку про закінчення розгляду апеляційної скарги в даному судовому засіданні.

Відповідно до ч.1 ст.269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. За приписами ч.2 цієї норми, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В ході розгляду даної справи судом апеляційної інстанції було в повному обсязі досліджено письмові докази у справі у відповідності до приписів ч.1 ст.210 ГПК України.

У відповідності до вимог ст.282 ГПК України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду зазначає, що встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини даної справи є наступними.

Відповідно до свідоцтва про право власності на об`єкт нерухомого майна від 29.01.1999 (т.4, а.с.40, зворотній бік) та дублікату відповідного свідоцтва від 11.06.2002 №220, об`єкт літ. "А-2" площею 860,5 кв.м., розташований у АДРЕСА_2 , належить державі на праві державної власності та перебуває в оперативному управлінні Міністерства оборони.

01.12.1998 двадцять другою госпрозрахунковою дільницею м. Полтави Міністерства оборони України на підставі акту приймання-передачі основних засобів (т.4, а.с.54) вищевказане нерухоме майно було передано до Державного підприємства Міністерства оборони України Укрвійськбуд.

06.11.2000 арбітражним судом м.Києва порушено провадження у справі №24/612-б-43/234 про банкрутство ДП МОУ Укрвійськбуд.

В ході банкрутства ДП МОУ Укрвійськбуд, у процедурі санації, було укладено біржову угоду від 28.08.2002 №28-02/12 купівлі-продажу нерухомого майна, а саме цегляного нежитлового будинку літ. "А-2" загальною площею 708,8 кв.м. по вул. Фрунзе,6 в м. Полтаві між продавцем - ДП МОУ Укрвійськбуд та покупцем ТОВ Імідж (т.1, а.с.22). Від імені продавця вказану угоду було підписано Дубовим О.Г., який діяв на підставі довіреності АВН №864155 від 20.09.2000.

В подальшому відповідне нерухоме майно неодноразово змінювало власників внаслідок укладення низки договорів купівлі-продажу з юридичними та фізичними особами (добросовісними набувачами) щодо частин вищезазначеного майна.

Як встановлено місцевим господарським судом на підставі наявних у справі доказів та не спростовано учасниками справи, на момент ухвалення оскаржуваного рішення від 07.05.2018 власниками спірних приміщень у будинку літ."А-2" по АДРЕСА_2 були ТОВ Укрінвест-груп та ПАТ Діамантбанк.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 12.10.2006 у справі №24/612-б-43/234 (т.6, а.с.3) припинено повноваження керуючого санацією ДП МОУ "Укрвійськбуд" Горячева С.Ю. і розпорядника майна Капелюшного І.В. та припинена процедура санації за особливостями, передбаченими ст. 53 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", і введена загальна процедура санації.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 31.10.2007 у справі №24/612-б-43/234 апеляційне провадження та провадження у справі №24/612-б-43/234 припинено (т.6, а.с.10). У вказаній постанові суд зазначив про наступні обставини.

Вироком Подільського районного суду м. Києва від 03.03.2007 у кримінальній справі №1-175/07 по обвинуваченню ОСОБА_3 (заступника генерального директора по фінансово-економічній роботі ДП МОУ "Укрвійськбуд") у діях за ст. 218 Кримінального кодексу України (т.4, а.с.55), як завідомо неправдиву інформацію про фінансову неспроможність виконання вимог кредиторів і зобов`язань перед бюджетом, на стадії санації боржника встановлено факт фіктивного банкрутства ДП МОУ "Укрвійськбуд". Цей факт, який встановлено вироком суду у кримінальній справі є преюдиціальним для даної справи. Крім цього, необхідно врахувати і сплату боргу перед конкурсними кредиторами, що відповідно до ст. 40 Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом тягне за собою припинення провадження у справі про банкрутство.

Тобто, як вбачається із вказаної постанови, провадження у справі було фактично припинено з двох підстав: фіктивності банкрутства та сплати боргу перед конкурсними кредиторами.

Постановою Вищого господарського суду України від 29.01.2008 у справі №24/612-б-43/234 (т.6, а.с.14) постанову Київського апеляційного господарського суду від 31.10.2007 у вказаній справі залишено без змін. Суд касаційної інстанції зазначив, що судом апеляційної інстанції в постанові від 31.10.2007 був встановлений факт погашення боржником у повному обсязі вимог конкурсних кредиторів, в зв`язку з чим обґрунтовано на підставі ст. 40 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" припинено провадження у справі про банкрутство Державного підприємства Міністерства оборони України "Укрвійськбуд". Як вбачається з постанови Вищого господарського суду України від 29.01.2008 у справі №24/612-б-43/234, судом касаційної інстанції не надавалася оцінка висновкам апеляційного господарського суду щодо фіктивності банкрутства ДП МОУ "Укрвійськбуд", разом з тим, суд касаційної інстанції зазначив, що правові підстави для скасування постанови Київського апеляційного господарського суду відсутні. Тобто судом касаційної інстанції не спростовано висновків апеляційного суду стосовно фіктивності банкрутства.

Ухвалою Верховного Суду України від 06.03.2008 відмовлено в порушенні касаційного провадження з перегляду постанови Вищого господарського суду України від 29.01.2008 у справі № 24/612-б-43/234. Отже, вищевказана постанова є чинною.

В подальшому у вказаній справі судами апеляційної та касаційної інстанцій приймалися процесуальні документи за результатами розгляду клопотання ДП МОУ "Укрвійськбуд" про роз`яснення постанови Київського апеляційного господарського суду від 31.10.2007. Зокрема, у постанові Вищого господарського суду України від 25.11.2014 зазначено наступне.

Київський апеляційний господарський суд в ухвалі від 07.10.2014 зазначив, що провадження у справі припинено в зв`язку зі встановленням факту фіктивного банкрутства ДП МОУ "Укрвійськбуд" вироком Подільського районного суду м. Києва від 03.03.2007 у кримінальній справі №1-175/07, проте, постановою Київського апеляційного господарського суду від 31.10.2007, залишеною без змін постановою Вищого господарського суду України від 29.01.2008, апеляційне провадження та провадження у справі №24/612-б-43/234 припинено, зокрема, на підставі ст. 40 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Отже, судом касаційної інстанції вказано на те, що провадження у справі про банкрутство припинено, зокрема, на підставі ст. 40 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (тобто зазначено, що відповідна підстава не є єдиною).

31.01.2015 заступник військового прокурора Полтавського гарнізону в інтересах держави в особі Міністерства оборони України та Державного підприємства Міністерства оборони України "Укрвійськбуд" звернувся до господарського суду Полтавської області з позовом у даній справі №917/154/15, в якому просив визнати за державою в особі Міністерства оборони України права власності на нерухоме майно, а саме нежитловий будинок - літера "А-2", площею 763,2 кв.м. та витребувати шляхом вилучення від :

- приватного підприємства "УкрБізнесКонсалтінг" частку власності 1/1, загальною вартістю 1158333,00 грн., реєстраційний номер майна 11423449, дата реєстрації 18.07.2005 у нежитловому будинку, Літера "А-2", цегляному, загальною площею 763,2 кв.м. та передати майно державному підприємству Міністерства оборони України "Укрвійськбуд" в особі філії державного підприємства Міністерства оборони України "Укрвійськбуд" "Полтавська філія";

- фізичної особи-підприємця Філь Ніни Сергіївни частку власності 39/50, загальною вартістю 141375,83 грн., реєстраційний номер майна 11591435, дата реєстрації 25.07.2006 у нежитловому будинку, Літера "А-2", загальною площею 763,2 кв.м. та передати майно державному підприємству Міністерства оборони України "Укрвійськбуд" в особі філії державного підприємства Міністерства оборони України "Укрвійськбуд" "Полтавська філія";

- приватного підприємства "УкрБізнесКонсалтінг" частку власності 11/50, загальною вартістю 141375,83грн., реєстраційний номер майна 11591435, дата реєстрації 04.10.2005 у нежитловому будинку, Літера "А-2", цегляному, загальною площею 763,2 кв.м. та передати майно державному підприємству Міністерства оборони України "Укрвійськбуд" в особі філії державного підприємства Міністерства оборони України "Укрвійськбуд" "Полтавська філія";

- товариства з обмеженою відповідальністю "Укрінвест-груп" частку власності 1/1, загальною вартістю 338917,00 грн., реєстраційний номер майна 11591891, дата реєстрації 29.12.2006 у нежитловому будинку, Літера "А-2", цегляному, загальною площею 763,2 кв.м. та передати майно державному підприємству Міністерства оборони України "Укрвійськбуд" в особі філії державного підприємства Міністерства оборони України "Укрвійськбуд" "Полтавська філія";

- малого приватного підприємства "ЧІК" частку власності 1/1, загальною вартістю 174987,96грн. реєстраційний номер майна 12679013, дата реєстрації 07.11.2005, у нежитловому будинку, Літера "А-2", цегляному, загальною площею 763.2 кв.м. та передати майно державному підприємству Міністерства оборони України "Укрвійськбуд" в особі філії державного підприємства Міністерства оборони України "Укрвійськбуд" "Полтавська філія";

- публічного акціонерного товариства "Діамантбанк" частку власності 1/1, загальною площею 277,6 кв.м., реєстраційний номер майна 28081417, дата реєстрації 27.08.2009 у нежитловому будинку, Літера "А-2", цегляному, загальною площею 763,2 кв.м. та передати майно державному підприємству Міністерства оборони України "Укрвійськбуд" в особі філії державного підприємства Міністерства оборони України "Укрвійськбуд" "Полтавська філія".

В ході розгляду зазначеного позову відповідачем, ТОВ "Укрінвест-груп", у відзиві на позовну заяву (т.1, а.с.178, 179) було заявлено клопотання про застосування позовної давності із посиланням на те, що вирок у кримінальній справі, на який посилається прокурор у позовній заяві, було постановлено 03.03.2007, припинення провадження у справі про банкрутство ДП Міністерства оборони України "Укрвійськбуд" відбулося на підставі постанови Київського апеляційного господарського суду від 31.10.2007 у справі №24/612-б-43/234, отже, на думку ТОВ "Укрінвест-груп", позивачі та прокуратура були обізнані зі всіма обставинами можливого порушення прав позивачів відносно спірного нерухомого майна та обставин його відчуження починаючи з 31.10.2007 тоді як із позовом у даній справі прокурор звернувся лише у 2015 році.

Відповідач, ПП "УкрБізнесКонсалтінг" звернувся з заявою про застосування позовної давності (т.1, а.с.214), в якій наведено аналогічні аргументи.

Відповідачем, ПАТ "Діамантбанк" також було заявлено клопотання про застосування позовної давності (т.1 а.с.216), в якому заявник стверджував, що про факт вибуття спірного майна з володіння держави позивачам було відомо ще у 2002 році, під час укладення біржової угоди від 28.09.2002 №28-02/12.

Рішенням господарського суду Полтавської області від 16.04.2015 у справі №917/154/15, залишеним без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 06.10.2015, в задоволенні позову відмовлено повністю у зв`язку з необґрунтованістю позовних вимог, а саме, з тих підстав, що прокурором не доведено належними і допустимими доказами належність майна, яке перебуває станом на час розгляду справи у власності відповідачів до державного майна станом на час укладення біржової угоди, не надано обґрунтування вимог до кожного з відповідачів. Відповідно, заяви відповідачів про застосування позовної давності судом не розглядалися.

Постановою Вищого господарського суду України від 29.03.2016 у даній справі рішення господарського суду Полтавської області від 16.04.2015 та постанова Харківського апеляційного господарського суду від 06.10.2015 у справі № 917/154/15 скасовані в частині позовних вимог до ТОВ "Укрінвестгруп", ПП "Укрбізнесконсалтинг", фізичної особи-підприємця Філь Н.С. та ПАТ "Діамантбанк" з передачею справи на новий розгляд в цій частині позовних вимог до господарського суду Полтавської області. В частині відмови у задоволенні позовних вимог до ПП "ЧІК" рішення та постанова залишені без змін.

В ході нового розгляду справи відповідачами також було подано заяви про застосування позовної давності (т.4, а.с.138, т.5, а.с.1,5).

Рішенням господарського суду Полтавської області від 29.09.2016 у справі №917/154/15 у позові відмовлено повністю. У вказаному рішенні суд зазначив, що спірне нерухоме майно вибуло з державної власності незаконно та поза волею власника, оскільки державне підприємство, за яким майно було закріплено на праві господарського відання, не вправі було самостійно ним розпоряджатися.

Водночас місцевий господарський суд зазначив, що спірне майно було відчужено за біржовою угодою №28-0/12 від 28.08.2002, в якій продавцем виступив ДП "Укрвійськбуд" в особі Дубова О.Г., який діяв на підставі довіреності АВН №864155 від 20.09.2000, отже, за висновком суду першої інстанції, позивачі довідалися про порушення свого права 28.08.2002, тому саме з цього дня починається перебіг строку позовної давності та закінчується через три роки - 29.08.2005, тоді як прокурор звернувся з позовом у даній справі лише 31.01.2015, тобто після спливу строку позовної давності; позивачами не наведені поважні причини та відповідні доводи щодо обставин, які унеможливлювали або істотно утруднювали своєчасне надання позову.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 03.04.2017 рішення господарського суду Полтавської області від 29.09.2016 у справі № 917/154/15 в частині відмови в задоволенні позовних вимог про витребування шляхом вилучення від Приватного підприємства Укрбізнесконсалтінг частки майна в розмірі 11/50, загальною вартістю 141375,83 грн., реєстраційний номер 11591435 від 04.10.2005 у нежитловому будинку, літера А-2, цегляному за адресою: м. Полтава, вул. Фрунзе,6, загальною площею 763,2 кв.м. та передання Державному підприємству Міністерства оборони України Укрвійськбуд скасовано та припинено в цій частині позову провадження у справі. В іншій частині рішення залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 26.10.2017 рішення господарського суду Полтавської області від 29.09.2016 та постанову Харківського апеляційного господарського суду від 03.04.2017 скасовано з передачею справи на новий розгляд.

У вказаній постанові зазначено, що судова колегія Вищого господарського суду України вважає законними та обґрунтованими висновки господарських судів першої та апеляційної інстанцій про те, що спірне майно, яке належить Державі Україна (на підставі Свідоцтва на праві власності), вибуло з державної власності поза волею держави, тому заявлення прокурором позову до добросовісних набувачів про витребування майна у відповідності до ст. 388 ЦК України є правомірним.

Поряд з цим, суд зазначив, що право особи на власність підлягає захисту протягом усього часу наявності у особи титулу власника; законодавчою підставою для втрати особою права власності у часі є положення Цивільного кодексу України про набувальну давність (ст. 344 ЦК України); оскільки позови про визнання права власності, що пред`явлені на підставі ст. 392 ЦК, пов`язані з невизначеністю відносин права власності позивача щодо свого майна, то на ці позови не поширюються правила про позовну давність - як наслідок цього, положення про позовну давність до заявлених позовних вимог не застосовуються.

Як вбачається з матеріалів справи, вищевказана постанова Вищого господарського суду України набрала чинності, не була оскаржена та скасована в установленому законом порядку.

В ході нового розгляду справи, 08.02.2018 від військового прокурора Полтавського гарнізону надійшла заява про зміну предмету позову (т.13, а.с.31), в якій прокурор просив:

1. Визнати за Державою Україна, в особі Міністерства оборони України (пр-т. Повітрофлотський, 6, м. Київ, 03168, код 00034022) право власності на нерухоме майно, а саме: нежитлові приміщення в будинку номер 6 (літ.А-2), по вулиці Європейській (Фрунзе) у м. Полтаві, загальною площею 708,8 кв.м., які складаються з нежитлових приміщень реєстраційний номер 01 по підвалу: - сходи 8 площею 7,1 кв.м., підсобне приміщення 8-А площею 5,1 кв.м., коридор 9 площею 3,5 кв.м., роздягальня 9-А площею 1,4 кв.м., вбиральня 9-Б площею 1,8 кв.м., торгова зала 14 площею 40,8 кв.м., коридор 15 площею 6,8 кв.м., реєстраційний номер 28081417 по підвалу; холл 1 площею 28,4 кв.м., каса 2 площею 2,2 кв.м., зал для роботи з юридичними особами 3 площею 29,0 кв.м., кабінет директора 4 площею 11,0 кв.м., туалет 5 площею 1,1 кв.м., туалет 6 площею 1,1 кв.м., вмивальня 7 площею 2,8 кв.м., коридор 8 площею 14,3 кв.м., сходи 9 площею 13,2 кв.м., коридор 10 площею 9,2 кв.м., кладова 11 площею 2,1 кв.м., сейфове приміщення 12 площею 2,3 кв.м., сейфове приміщення 13 площею 2,2 кв.м., коридор 14 площею 2,1 кв.м., сейфове приміщення 15 площею 2,2 кв.м., депозитарій 16 площею 15,8 кв.м., підсобне приміщення 17 площею 3,8 кв.м., апаратна 18 площею 3,9 кв.м., бухгалтерія 19 площею 36,0 кв.м., загальна площа приміщень по підвалу 249,2 кв.м., реєстраційний номер 11591891, по першому поверху - сходи 1 площею 17,6 кв.м., реєстраційний номер 28081417 по першому поверху -хол 20 площею 36,0 кв.м., коридор 21 площею 4,4 кв.м., зал для роботи з юридичними особами 22 площею 32,1 кв.м., каса 23 площею 2,7 кв.м., каса 24 площею 3,6 кв.м., коридор 25 площею 3,9 кв.м., коридор 26 площею 8,2 кв.м., теплогенераторна 27 площею 4,0 кв.м., загальна площа приміщень по першому поверху 112,5 кв.м., реєстраційний номер 11591891 по другому поверху-сходи 1 площею 19,4 кв.м., кабінет 2 площею 7,3 кв.м., кабінет 3 площею 9,1 кв.м., кабінет 6 площею 17,9 кв.м., кабінет 7 площею 15,0 кв.м., коридор 8 площею 48,7 кв.м., вбиральню 9 площею 2,7 кв.м., коридор 10 площею 2,2 кв.м., вбиральню 10-А площею 2,0 кв.м., теплогенераторна 11 площею 7,6 кв.м., кабінет 13 площею 17,7 кв.м., кабінет 14 площею 15,9 кв.м., кабінет 15 площею 15,6 кв.м., кабінет 16 площею 5,8 кв.м., кабінет 17 площею 21,1 кв.м., кабінет 18 площею 18,6 кв.м., кабінет 20 площею 30,4 кв.м., кабінет 21-А площею 13,6 кв.м., кабінет 21 площею 24,0 кв.м., кабінет 25 площею 20,8 кв.м., кабінет 28 площею 31,7 кв.м., загальна площа приміщень по другому поверху 347,1 кв.м.

2. Витребувати шляхом вилучення від Товариства з обмеженою відповідальністю Укрінвест-груп (вул. Шевченка, 52, м. Полтава, 36039, код 34412262) нерухоме майно у вигляді нежитлових приміщень в будинку номер 6 (літ. А-2), по вул. Європейській (Фрунзе) у м. Полтаві, загальною площею 66,5 кв.м., реєстраційний номер 01, а саме: по підвалу-сходи 8 площею 7,1 кв.м., підсобне приміщення 8-А площею 5,1 кв.м., коридор 9 площею 3,5 кв.м., роздягальня 9-А площею 1,4 кв.м., вбиральня 9-Б площею 1,8 кв.м., торгова зала 14 площею 40,8 кв.м., коридор 15 площею 6,8 кв.м., що складають 7/100 частки даного нежитлового будинку та передати державному підприємству Міністерства оборони України Укрвійськбуд (вул. Вінницька, 14/39, 03151, код 24308300) в експлуатацію.

3. Витребувати шляхом вилучення від Товариства з обмеженою відповідальністю Укрінвест-груп (вул. Шевченка, 52, м. Полтава, 36039, код 34412262) нерухоме майно у вигляді нежитлових приміщень в будинку номер 6 (літ. А-2), по вул. Європейській (Фрунзе) у м. Полтаві, загальною площею 364,7 кв.м., реєстраційний номер 11591891, а саме: по першому поверху-сходи 1 площею 17,6 кв.м., по другому поверху-сходи 1 площею 19,4 кв.м., кабінет 2 площею 7,3 кв.м., кабінет 3 площею 9,1 кв.м., кабінет 6 площею 17,9 кв.м., кабінет 7 площею 15,0 кв.м., коридор 8 площею 48,7 кв.м., вбиральню 9 площею 2,7 кв.м., коридор 10 площею 2,2 кв.м., вбиральню 10-А площею 2,0 кв.м., теплогенераторна 11 площею 7,6 кв.м., кабінет 13 площею 17,7 кв.м., кабінет 14 площею 15,9 кв.м., кабінет 15 площею 15,6 кв.м., кабінет 16 площею 5,8 кв.м., кабінет 17 площею 21,1 кв.м., кабінет 18 площею 18,6 кв.м., кабінет 20 площею 30,4 кв.м., кабінет 21-А площею 13,6 кв.м., кабінет 21 площею 24,0 кв.м., кабінет 25 площею 20,8 кв.м., кабінет 28 площею 31,7 кв.м., що складають 37/100 частки даного нежитлового будинку та передати державному підприємству Міністерства оборони України Укрвійськбуд (вул. Вінницька, 14/39, 03151, код 24308300) в експлуатацію.

4. Витребувати шляхом вилучення від Публічного акціонерного Товариства Діамантбанк (Контрактова площа, 10-А, м. Київ, 04070, код 23362711) нерухоме майно у вигляді нежитлових приміщень в будинку номер 6 (літ. А-2), по вул. Європейській (Фрунзе) у м. Полтаві, загальною площею 277,6 кв.м., реєстраційний номер 28081417, а саме: по підвалу-холл 1 площею 28,4 кв.м., каса 2 площею 2,2 кв.м., зал для роботи з юридичними особами 3 площею 29,0 кв.м., кабінет директора 4 площею 11,0 кв.м., туалет 5 площею 1,1 кв.м., туалет 6 площею 1,1 кв.м., вмивальня 7 площею 2,8 кв.м., коридор 8 площею 14,3 кв.м., сходи 9 площею 13,2 кв.м., коридор 10 площею 9,2 кв.м., кладова 11 площею 2,1 кв.м., сейфове приміщення 12 площею 2,3 кв.м., сейфове приміщення 13 площею 2,2 кв.м., коридор 14 площею 2,1 кв.м., сейфове приміщення 15 площею 2,2 кв.м., депозитарій 16 площею 15,8 кв.м., підсобне приміщення 17 площею 3,8 кв.м., апаратна 18 площею 3,9 кв.м., бухгалтерія 19 площею 36,0 кв.м., по першому поверху-хол 20 площею 36,0 кв.м., коридор 21 площею 4,4 кв.м., зал для роботи з юридичними особами 22 площею 32,1 кв.м., каса 23 площею 2,7 кв.м., каса 24 площею 3,6 кв.м., коридор 25 площею 3,9 кв.м., коридор 26 площею 8,2 кв.м., теплогенераторна 27 площею 4,0 кв.м., що складають 28/100 частки даного нежитлового будинку та передати державному підприємству Міністерства оборони України Укрвійськбуд (вул. Вінницька, 14/39, 03151, код 24308300) в експлуатацію.

Ухвалою господарського суду від 15.03.2018, якою було закрито підготовче провадження у справі, вказану заяву військової прокуратури Полтавського гарнізону про зміну предмету позову прийнято до розгляду, з урахуванням позиції Вищого господарського суду України, викладеної у постанові від 26.10.2017 у даній справі та враховуючи приписи ч.3.4 ст. 46 ГПК України.

За результатами розгляду позовних вимог суд прийняв рішення про їх часткове задоволення (з наведених вище підстав).

Надаючи оцінку аргументам місцевого господарського суду згідно з підпунктом б) пункту 3 частини 1 статті 282 ГПК України, з урахуванням меж апеляційного перегляду у відповідності до вищенаведених приписів ст.269 ГПК України, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

В обґрунтування позовних вимог прокурор посилається на незаконне відчуження державного нерухомого майна, а саме, цегляного нежитлового будинку літ. "А-2" загальною площею 708,8 кв.м. по вул. Фрунзе,6 в м. Полтаві, яке належить Державі Україна на підставі свідоцтва від 29.09.1999 про право власності на об`єкт нерухомого майна та дублікату свідоцтва від 11.06.2002 №220, виданих Полтавським управлінням житлово-комунального господарства, яке відбулось у процедурі санації ДП МОУ Укрвійськбуд, шляхом укладення біржової угоди купівлі-продажу від 28.08.2002 поза волею та без участі власника (держави) під час фіктивного банкрутства позивача-2-ДП МОУ Укрвійськбуд.

Як зазначалося вище, спірне майно належить державі на праві власності на підставі свідоцтва від 29.01.1999.

Відповідно до ч.5 ст. 22 ГК України держава реалізує право державної власності у державному секторі економіки через систему організаційно-господарських повноважень відповідних органів управління щодо суб`єктів господарювання, що належать до цього сектора і здійснюють свою діяльність на основі права господарського відання або права оперативного управління.

Згідно з преамбулою Статуту ДП Укрвійськбуд (т.1, а.с.31), це підприємство засноване на майні Збройних Сил України, яке є загальнодержавною власністю. Засновником підприємства є Міністерство оборони України (Орган управління майном).

Згідно з п.п. 2.2., 4.1., 4.2., 4.4. Статуту ДП Укрвійськбуд підприємство створене з метою виконання програми житлового і військового будівництва для Міністерства оборони України, структур Збройних сил України та інших замовників - юридичних та фізичних осіб України незалежно від форм власності. Майно підприємства становлять основні фонди та оборотні кошти, а також цінності, вартість яких відображається у самостійному балансі підприємства. Майно підприємства є державною власністю і закріплюється за ним на праві повного господарського відання. Здійснюючи право повного господарського відання підприємство володіє, користується та розпоряджається зазначеним майном на свій розсуд, вчиняючи щодо нього будь-які дії, які не суперечать чинному законодавству та цьому Статуту. Відчуження засобів виробництва, що є державною власністю і закріплені за підприємством, здійснюється за погодженням з Органом управління майном у порядку, що встановлений чинним законодавством. Пунктом 6.1. Статуту ДП Укрвійськбуд також передбачено, що функції по управлінню майном, яке є загальнодержавною власністю, здійснює Орган управління майном (Міністерство оборони України).

Статтею 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Пунктом 1 частини 2 статті 16 Цивільного кодексу України, серед способів захисту цивільних прав та інтересів судом є визнання права.

Відповідно до статті 328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону, або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Статтею 392 Цивільного кодексу України передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його права власності.

Виходячи зі змісту наведених норм, позов про визнання права власності це позадоговірна вимога власника майна про констатацію перед третіми особами факту приналежності позивачу права власності на спірне майно.

За змістом статті 392 Цивільного кодексу України, передбачений нею спосіб захисту спрямований не на виникнення за рішенням суду права власності позивача, а на підтвердження наявного у позивача права власності, набутого раніше на законних підставах.

Право на пред`явлення позову про витребування майна з незаконного володіння, унормовано статтею 387 Цивільного кодексу України, за приписами якої власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Відповідно до системного тлумачення приписів ст. 387 Цивільного кодексу України у поєднанні з комплексом норм, що регулюють набуття і реалізацію права власності, передбачений цією нормою спосіб захисту права власності є матеріально-правовою вимогою власника, що на момент подання позову фактично не володіє своїм індивідуально визначеним майном, до невласника, що на момент подання позову незаконно фактично володіє цим майном, про вилучення цього майна в натурі.

Тобто, позивачем за віндикаційним позовом є неволодіючий власник індивідуально визначеного майна.

Відповідно до частини 1 статті 397 Цивільного кодексу України володільцем чужого майна є особа, яка фактично тримає його у себе. Виходячи з цієї норми, фактичне володіння передбачає фактичне панування особи над річчю.

Під незаконним володінням слід розуміти фактичне володіння річчю, яке не має правової підстави (передбаченої законом, договором чи адміністративним актом) або правова підстава якого відпала чи визнана недійсною.

Тобто відповідачем за віндикаційним позовом виступає незаконний володілець майна, який може і не знати про незаконність свого володіння майном (добросовісний набувач).

Згідно зі ст.330 Цивільного кодексу України якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребувано у нього.

За змістом ч.1 статті 388 Цивільного кодексу України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2)було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3)вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Згідно з імперативними приписами ч.2 ст.6 Закону України "Про правовий режим майна у Збройних Силах України" (в редакції, чинній на момент укладення біржової угоди від 28.08.2002), рішення про відчуження військового майна, що є придатним для подальшого використання, але не знаходить застосування у повсякденній діяльності військ, надлишкового майна, а також цілісних майнових комплексів та іншого нерухомого майна приймає Кабінет Міністрів України за поданням Міністерства оборони України.

Як встановлено місцевим господарським судом та не спростовано учасниками справи в ході апеляційного провадження, Міністерство оборони України не направляло жодних подань, а Кабінет Міністрів України не приймав жодних рішень за поданням Міноборони стосовно відчуження спірного нерухомого майна, як того вимагають норми ч.2 ст.6 Закону України "Про правовий режим майна у Збройних Силах України".

Отже, порушення вимог ч.2 ст.6 Закону України "Про правовий режим майна у Збройних Силах України" та п.4.4 Статуту ДП "Укрвійськбуд", що полягає у незаконному самовільному відчуженні ДП "Укрвійськбуд" державного нерухомого майна (без згоди Міністерства оборони України та без рішення Кабінету Міністрів України) є підставою вважати, що спірне нерухоме майно вибуло з державної власності незаконно та поза волею власника, оскільки державне підприємство, за яким майно було закріплено на праві господарського відання, не вправі було самостійно ним розпоряджатися.

Апелянти наполягають на тому, що спірне майно було відчужено з волі особи, якій воно було передано у володіння, оскільки вказане майно знаходилося на праві повного господарського відання ДП МОУ Укрвійськбуд, а план санації був погоджений Міністерством оборони України; вирок Подільського районного суду м. Києва від 03.03.2007 у кримінальній справі №1-175/07 не містить даних про протиправність укладення біржової угоди від 28.09.2002 №28-02/12, яку було укладено у процедурі санації у встановленому законом порядку; провадження у справі №24/612-б-43/234 про банкрутство ДП МОУ Укрвійськбуд було припинено у зв`язку з встановленим фактом погашення боржником у повному обсязі вимог конкурсних кредиторів, а не у зв`язку з встановленням факту фіктивного банкрутства; застосування ст.392 ЦК України до спірних правовідносин, за обставин наявності між сторонами біржової угоди, за якою відбулося припинення права власності позивача на предмет спору, є необґрунтованим; також суд не мотивував наявності умов, визначених ст.388 ЦК України, необхідних для задоволення позову про витребування майна від добросовісного набувача; судом не застосовано практику ЄСПЛ, яка забороняє витребування майна у добросовісного набувача з тих підстав, що порушення закону було допущено державним органом; спірне майно на момент його відчуження належало державі і було реалізоване у встановленому законодавством порядку; суд не надав жодної оцінки плану санації, не перевірив, чи був він затверджений ухвалою суду і чи була ця ухвала оскаржена; суд не дослідив, чи належить спірне майно до військового майна; суд в оскаржуваному рішенні погоджується, що майно належало на праві власності державі, але водночас вказує на перебування відповідного майна у господарському віданні.

Стосовно вищевказаних тверджень колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч.4 ст.75 ГПК України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Як було встановлено вище, постановою Київського апеляційного господарського суду від 31.10.2007, що набрала законної сили із посиланням на вирок Подільського районного суду м. Києва від 03.03.2007 у кримінальній справі №1-175/07 - встановлено преюдиціальну обставину щодо фіктивності банкрутства ДП МОУ "Укрвійськбуд". Вказаною постановою провадження у справі було фактично припинено з двох підстав: фіктивності банкрутства та сплати боргу перед конкурсними кредиторами.

Посилаючись на постанову Вищого господарського суду України від 29.01.2008 у справі №24/612-б-43/234, апелянти стверджують, що провадження у справі про банкрутство ДП МОУ "Укрвійськбуд" було припинено виключно в порядку ст.40 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Однак, на думку колегії суддів, вказані твердження є довільним тлумаченням змісту судових актів у справі №24/612-б-43/234. А саме, у постанові Вищого господарського суду України від 29.01.2008 у справі №24/612-б-43/234 не міститься висновків про те, що єдиною підставою для припинення провадження у справі є погашення вимог конкурсних кредиторів (як було встановлено вище, судом касаційної інстанції не надавалася оцінка висновкам апеляційного господарського суду щодо фіктивності банкрутства ДП МОУ "Укрвійськбуд", разом з тим, суд касаційної інстанції зазначив, що правові підстави для скасування постанови Київського апеляційного господарського суду відсутні). Окрім того, у постанові Вищого господарського суду України від 25.11.2014 у справі №24/612-б-43/234 зазначено, що провадження у справі про банкрутство припинено, зокрема, на підставі ст. 40 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (тобто суд касаційної інстанції вказав на те, що відповідна підстава не є єдиною).

Отже, на думку колегії суддів, відчуження майна у процедурі банкрутства, яке в судовому порядку було визнано фіктивним, безумовно свідчить про відсутність волі власника на таке відчуження.

Тому посилання апелянтів на те, що план санації був погоджений Міністерством оборони України, вирок Подільського районного суду м. Києва від 03.03.2007 у кримінальній справі №1-175/07 не містить даних про протиправність укладення біржової угоди від 28.09.2002 №28-02/12 у процедурі санації, на те, що суд першої інстанції не надав жодної оцінки плану санації, не перевірив, чи був він затверджений ухвалою суду і чи була ця ухвала оскаржена, не дослідив, чи належить спірне майно до військового майна є такими, що не спростовують викладеного в оскаржуваному рішенні місцевого господарського суду висновку про те, що спірне майно вибуло з державної власності поза волею держави.

Будь-яких доказів, що свідчили б про наявність волі держави на відчуження спірного майна (у тому числі, судових рішень, якими було б встановлено відповідні обставини) учасниками справи не надано. Прокурором, який подав у даній справі позов в інтересах держави, а також позивачами, заперечується наявність волі держави на відчуження спірного майна.

Твердження про преюдиціальне значення постанов Вищого господарського суду України від 12.04.2017 у справі №912/1231/15-г, від 05.10.2016 у справі №910/5281/14 та інших судових рішень (викладені, зокрема, у відзиві першого відповідача на апеляційну скаргу Брюховецького В.Л.) колегія суддів не вважає обґрунтованими, оскільки, як вбачається із вказаних рішень, у них надавалася правова оцінка обставинам справи №24/612-б-43/234 про банкрутство ДП МОУ Укрвійськбуд, оцінка змісту постанови Вищого господарського суду України від 25.11.2014 у справі №24/612-б-43/234 стосовно визначення підстав припинення провадження у справі про банкрутство тощо.

Разом з тим, преюдиціальне значення у справі надається обставинам, встановленим судовими рішеннями, а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом. Даний висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною, зокрема, у постанові Верховного Суду від 03.07.2018 у справі № 917/1345/17.

Натомість, як було зазначено вище, у постанові Вищого господарського суду України від 26.10.2017 в даній справі №917/154/15, яка набрала законної сили, зазначено, що судова колегія Вищого господарського суду України вважає законними та обґрунтованими висновки господарських судів першої та апеляційної інстанцій про те, що спірне майно, яке належить Державі Україна (на підставі Свідоцтва на праві власності) вибуло з державної власності поза волею держави, тому заявлення прокурором позову до добросовісних набувачів про витребування майна у відповідності до ст. 388 ЦК України є правомірним.

Згідно зі ст.111-5 ГПК України (в редакції, чинній на момент ухвалення вищевказаної постанови суду касаційної інстанції від 26.10.2017), касаційна інстанція використовує процесуальні права суду першої інстанції виключно для перевірки юридичної оцінки обставин справи та повноти їх встановлення у рішенні або постанові господарського суду.

Тобто висновок про вибуття спірного майна з державної власності поза волею держави та про правомірність заявлення прокурором позову до добросовісних набувачів про витребування майна у відповідності до ст. 388 ЦК України - зроблено Вищим господарським судом України у постанові, що набрала законної сили, внаслідок відповідної перевірки юридичної оцінки обставин справи та повноти їх встановлення у рішенні або постанові господарського суду. А відтак, вказані обставини, повнота встановлення яких у даній справі підтверджена судом касаційної інстанції, колегія суддів вважає такими, що не підлягають доказуванню.

За приписами ст.111-12 ГПК України у зазначеній редакції, вказівки, що містяться у постанові касаційної інстанції, є обов`язковими для суду першої інстанції під час нового розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що на момент ухвалення оскаржуваного рішення господарського суду Полтавської області від 07.05.2018 набрала чинності нова редакція ГПК України, яка також містить норми щодо обов`язковості вказівок, що містяться у постанові суду касаційної інстанції (ч.1 ст.316), а також врахування висновків щодо застосування норм права, викладених в постановах Верховного Суду -тобто суду касаційної інстанції (ч.4 ст.236 ГПК України).

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що з врахуванням приписів ст. 388 ЦК України, ч.2 ст.6 Закону України "Про правовий режим майна у Збройних Силах України", наявні підстави для витребування позивачами спірного нерухомого майна від відповідачів як добросовісних набувачів - оскільки право власника порушено та підлягає захисту.

Відповідного не було спростованого апелянтами в ході перегляду оскаржуваного рішення. Зокрема, ними не наведено доказів (у тому числі, і щодо наявності судових рішень, які набрали законної сили і якими було б встановлено інші обставини), що могли б бути підставою для твердження про необґрунтованість застосування місцевим господарським судом до спірних правовідносин ст.388 ЦК України.

Апелянти також стверджують, що застосування ст.392 ЦК України до спірних правовідносин, за обставин наявності між сторонами біржової угоди, за якою відбулося припинення права власності позивача на предмет спору, є необґрунтованим.

Проте, як уже зазначалося, місцевий господарський суд на підставі наявних у справі матеріалів та з огляду на вказівки суду касаційної інстанції, дійшов правомірного висновку про те, що укладення біржової угоди від 28.09.2002 №28-02/12 у процедурі фіктивного банкрутства, поза волею власника, не призвело до припинення права власності держави на спірне майно, а відтак, оскільки на теперішній час наявність у держави відповідного права власності не визнається відповідачами, то воно потребує захисту шляхом задоволення позову про визнання права власності в порядку ст.392 ЦК України.

Щодо застосування до спірних правовідносин позовної давності (про що відповідачами в ході розгляду даної справи неодноразово заявлялися клопотання) колегія суддів зазначає наступне.

Статтею 256 ЦК України визначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст.257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч.3 ст.267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Частинами 4 та 5 ст.267 ЦК України, передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі є підставою для відмови у позові.

Відповідно до ч.4 ст.236 ГПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Апелянти зазначають, що при вирішенні даного спору мають бути враховані висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.11.2018 у справі №907/50/16, в якій зазначено, що Велика Палата Верховного Суду погоджується з висновком, викладеним у постанові Верховного Суду України від 22.06.2017 у справі № 6-1047цс17 щодо застосування інституту позовної давності до правовідносин, що регулюються статтею 388 Цивільного кодексу України; статті 387, 388 Цивільного кодексу України не містять положень про те, що приписи про позовну давність до правовідносин, що врегульовуються цими нормами права, не застосовуються, а положення статті 268 цього Кодексу не передбачають, що вимоги у цій справі відносяться до вимог, на які позовна давність не поширюється.

Також апелянти та представник ПП "ГУД МАРКЕТ ДЕМАНД" і ПП "КОНСТРАКТ-РЕАЛТІ" у наданих суду апеляційної інстанції поясненнях посилалися на постанови Верховного Суду від 28.11.2018 у справі №911/926/17, від 18.12.2018 у справі №916/563/14, від 15.05.2018 у справі №916/2073/17, від 30.05.2018 у справі №359/2012/15-ц, від 31.10.2018 у справі №367/6105/16-ц, від 07.11.2018 у справі №372/1036/15-ц щодо застосування позовної давності.

Разом з тим, як вбачається із вказаних постанов, вони були ухвалені пізніше за оскаржуване рішення господарського суду Полтавської області від 07.05.2018, при цьому в постановах Верховного Суду, на які посилаються апелянти, містяться висновки про застосування позовної давності лише до вимог про витребування майна в порядку ст.388 ЦК України тоді як у даній справі позов заявлено також і в порядку ст.392 ЦК України (на що правомірно посилалися позивачі та прокурор в ході апеляційного провадження).

Отже, правовідносини у справах, розглянутих Верховним Судом (на які посилаються апелянти) та у даній справі №917/154/15 не є подібними.

Окрім того, у постанові суду касаційної інстанції, а саме, Вищого господарського суду України, від 26.10.2017 у даній справі №917/154/15, яка набрала законної сили і викладені у якій вказівки є обов`язковими під час нового розгляду справи для суду першої інстанції відповідно до ст.111-12 ГПК України (у редакції, що була чинною до 15.12.2017) і для суду першої та апеляційної інстанцій в силу вимог ч.1 ст.316 ГПК України (у редакції, що набрала чинності на момент ухвалення оскаржуваного рішення), щодо застосування позовної давності викладено наступні вказівки: право особи на власність підлягає захисту протягом усього часу наявності у особи титулу власника; законодавчою підставою для втрати особою права власності у часі є положення Цивільного кодексу України про набувальну давність (ст. 344 ЦК України); оскільки, позови про визнання права власності, що пред`явлені на підставі ст. 392 ЦК, пов`язані з невизначеністю відносин права власності позивача щодо свого майна, то на ці позови не поширюються правила про позовну давність; як наслідок цього, положення про позовну давність до заявлених позовних вимог не застосовуються, проте господарські суди попередніх інстанцій наведеного вище не врахували та не надали належної правової оцінки заявленим вимогам щодо визнання права власності на спірне майно за державою Україна.

Колегія суддів також зазначає, що вимоги про витребування майна в порядку ст.388 ЦК України є похідними від вимог про визнання права власності на спірне майно у відповідності до ст.392 ЦК України.

За таких обставин, враховуючи, що позов у даній справі заявлено на підставі ст.388 та 392 ЦК України, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції правомірно, з урахуванням позиції ВГСУ, викладеної у постанові від 26.10.2017 у даній справі, зазначив, що право особи на власність підлягає захисту протягом усього часу наявності у особи титулу власника, отже, звернувшись з позовом у даній справі 31.01.2015, прокурор не пропустив строк позовної давності, а порушене право підлягає захисту.

Таким чином, місцевим господарським судом правомірно задоволено позовні вимоги військового прокурора Полтавського гарнізону, викладені в заяві про зміну предмету позову №50-469 вих.-18 від 07.02.2018 (вхід. №1334 від 08.02.2018), а також закрито провадження у справі стосовно осіб (ПП "УкрБізнесКонсалтінг" та ФОП Філь Н.С.), які на час ухвалення оскаржуваного рішення вже не володіли відповідними частинами спірного майна.

В ході апеляційного провадження заявниками апеляційних скарг та учасниками справи, якими підтримано правову позицію апелянтів, не наведено обставин, які могли б бути підставою для задоволення апеляційних скарг, скасування оскаржуваного рішення та відмови у позові.

Як було встановлено вище, на момент ухвалення даної постанови четвертий відповідач - ПАТ "Діамантбанк" відчужив частки спірного майна, що були зареєстровані за ним станом на 07.05.2018, на користь ПП "ГУД МАРКЕТ ДЕМАНД" та ПП "КОНСТРАКТ-РЕАЛТІ", яких ухвалою Східного апеляційного господарського суду від

05.06.2019 у справі №917/154/15 (з урахуванням ухвали від 14.08.2019, якою було виправлено описку в ухвалі від 05.06.2019) залучено до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів.

У поданих до суду письмових поясненнях від 27.11.2019, а також у судовому засіданні 27.11.2019 представник ДП МО України "Укрвійськбуд" просив апеляційний господарський суд змінити оскаржуване рішення в тій частині, де йдеться про вилучення нерухомого майна у ПАТ "Діамантбанк", та зазначити про вилучення відповідного майна у ПП "ГУД МАРКЕТ ДЕМАНД" та ПП "КОНСТРАКТ-РЕАЛТІ"; провадження у справі в частині позовних вимог до ПАТ "Діамантбанк" закрити. Представник ДП МО України "Укрвійськбуд" в судовому засіданні наполягав на тому, що ГПК України не містить жодних заборон щодо вчинення судом апеляційної інстанції відповідної процесуальної дії.

Розглянувши вищевказану вимогу ДП МО України "Укрвійськбуд", колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з ч.3 ст.45 ГПК України, відповідачами є особи, яким пред`явлено позовну вимогу.

У ч.5 ст.238 ГПК України вказано, що у резолютивній частині рішення зазначаються: висновок суду про задоволення позову чи про відмову в позові повністю або частково щодо кожної із заявлених вимог.

За приписами ч.1 ст.50 ГПК України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого провадження у справі або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права або обов`язки щодо однієї із сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за заявою учасників справи.

Зі змісту вищевказаних норм вбачається, що позовні вимоги можуть бути задоволені судом виключно стосовно особи, яка має процесуальний статус відповідача, натомість на права і обов`язки третіх осіб рішення суду лише може вплинути, а не змінити їх безпосередньо, шляхом зазначення про це в резолютивній частині.

За таких обставин, враховуючи, що відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України - колегія суддів відхиляє як необґрунтовані твердження ДП МО України "Укрвійськбуд" про відсутність у процесуальному законодавстві заборони на витребування майна у третіх осіб (ПП "ГУД МАРКЕТ ДЕМАНД" та ПП "КОНСТРАКТ-РЕАЛТІ") та зазначає, що оскаржуване рішення має бути залишено без змін.

За результатами апеляційного перегляду рішення місцевого господарського суду колегією суддів також не було встановлено наявності неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права в розумінні ч.2 ст.277 ГПК України або порушення норм процесуального права, які згідно з ч.3 цієї ж норми є обов`язковою підставою для скасування судового рішення.

Суд апеляційної інстанції, керуючись Рішенням ЄСПЛ від 18.07.2006 у справі "Проніна проти України", зазначає, що пункт 1 статті 6 Конвенції не зобов`язує національні суди надавати детальну відповідь на кожен аргумент заявника (сторони у справі). Суди зобов`язані давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Питання чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає із статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Відповідно до ст.276 ГПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 13, 269, п.1 ч.1 ст.275, ст.276, ст.282 ГПК України,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Діамантбанк" залишити без задоволення. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Полтавської області від 07.05.2018 у справі №917/154/15 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки оскарження передбачено ст. 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 04.12.2019

Головуючий суддя О.В. Шевель

Суддя Л.І. Бородіна

Суддя О.О. Крестьянінов