ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.12.2019 м.Дніпро Справа № 904/2729/19

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді Орєшкіної Е.В. (доповідач),

суддів Широбокової Л.П., Подобєда І.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємець Лахіна Володимира Олександровича на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 20.08.2019 (суддя Мілєва І.В.) у справі №904/2729/19

за позовом: Нікопольської міської ради Дніпропетровської області, м.Нікополь, Дніпропетровська область

до відповідача: Фізичної особи-підприємця Лахіна Володимира Олександровича, м. Нікополь, Дніпропетровська область

про стягнення 85 590,75 грн.,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2019 року Нікопольська міська рада Дніпропетровської області звернулась до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою про стягнення з Фізичної особи-підприємець Лахіна Володимира Олександровича на свою користь 85 590,75 грн.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 20.08.2019 у справі №904/2729/19 позов задоволено; з Фізичної особи-підприємця Лахіна Володимира Олександровича на користь Нікопольської міської ради Дніпропетровської області стягнуто 85 590,75 грн. збитків, завданих внаслідок використання земельної ділянки без правовстановлюючих документів, нарахованих за період з 01.05.2016 по 30.11.2018, та 1 921 грн. судового збору.

Рішення місцевого господарського суду мотивоване тим, що відповідач є власником нерухомого майна - кафе-бару "Три наката", яке розташоване на земельній ділянці за адресою: Дніпропетровська область, м. Нікополь, вул.Санаторна, 21, на яку не оформлено право оренди.

Місцевим господарським судом встановлено, що до технічного паспорту від 23.03.2007 площа земельної ділянки за адресою: м. Нікополь, вул.Санаторна, 21 становить 1027 кв. м. (0,1027 га).

Враховуючи, що відповідач користується земельною ділянкою без оформлення правовставнолюючих документів, місцевий господарський суд дійшов до висновку про обґрунтованість вимог про стягнення безпідставно збережених коштів у розмірі 85 590,75 грн. за період з 01.05.2016 по 30.11.2018 (у розмірі 3% від нормативної грошової оцінки землі з урахуванням індексу інфляції та цільового призначення земельної ділянки).

Не погодившись з рішенням місцевого господарського суду, Фізична особа - підприємець Лахін Володимир Олександрович звернувся до Центрального апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 20.08.2019 у справі №904/2729/19, справу направити на новий розгляд до Господарського суду Дніпропетровської області.

Апеляційна скарга мотивована тим, що місцевий господарський суд розглянув справу без належного повідомлення відповідача про розгляд справи, оскільки повернення поштової кореспонденції (ухвали про відкриття справи) не є належним повідомленням.

Оскільки відповідач не був належним чином повідомлений про розгляд справи, відповідно був позбавлений можливості надати обґрунтований відзив, тому вважає подання додаткових доказів до суду апеляційної інстанції обґрунтованим.

Апелянт також не погоджується із сумою нарахувань, оскільки, по-перше, у період з 01.05.2016 по 31.12.2016 позивачем допущено арифметичну помилку суми за один місяць (36 267,52:12= 3 022,29 грн., а не 3 047,29грн.), по-друге, відповідач займає площу земельної ділянки не 1027 м2, а 659 м2, що підтверджується рішення міської ради 28.07.2006 про надання дозволу на складання проекту землеустрою на спірну земельну ділянку площею 0,0659 га.

Оскільки позивачем допущені помилки при підрахунку суми збитків, заподіяних використанням земельної ділянки без правоустановлюючих документів, в місцевим господарським судом не перевірений наданий позивачем розрахунок, апелянт просить скасувати рішення суду. Окрім того, апелянт зазначає, що неукладення договору відбулося не з його вини, а внаслідок ухилення від його укладення міською радою.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 07.10.2019 (колегією суддів у складі: головуючий суддя - Орєшкіна Е.В. (доповідач), судді - Широбокова Л.П., Подобєд І.М.) відкрито апеляційне провадження з розгляду апеляційної скарги Фізичної особи-підприємець Лахіна Володимира Олександровича на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 20.08.2019 у справі №904/2729/19, розгляд скарги призначений у порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи, в порядку письмового провадження.

21.10.2019 від Нікопольської міської ради Дніпропетровської області надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якій позивач проти її задоволення заперечує, посилаючись на те, що місцевим господарським судом належним чином повідомлено відповідача про розгляд справи за адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Позивач погоджується із доводами апелянта про арифметичну помилку в частині визначення розміру місячної заборгованості у 2016 році, а саме у сумі 3 022,29 грн., а не 30 247,29 грн., як зазначено у розрахунку.

Позивач не погоджується із доводами апелянта щодо неправильності визначення розміру земельної ділянки, з посиланням на те, що рішенням міської ради від 22.07.2012 відповідачу надано дозвіл на розробку землевпорядної документації по вул. Санаторній, 21 площею 0,1027 га, тому розрахунки в частині площі земельної ділянки є правильними.

30.10.2019 від Фізичної особи-підприємець Лахіна Володимира Олександровича надійшла відповідь на відзив, в якому він зазначає, що об`єкт нерухомості кафе-бару "Три наката", що розташоване на спірній земельній ділянці, належить Лахіну Володимиру Олександровичу як фізичній особі, тому спір має розглядатись у порядку цивільного судочинства, а провадження у справі підлягає закриттю.

Також апелянт наполягає, що під об`єктом нерухомості використовується земельна ділянка саме площею 0,0659 га, що підтверджується наданими документами, в тому числі й постановою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27.12.2005 про зобов`язання укласти договір земельної ділянки площею 659 м2.

Нікопольською міською радою Дніпропетровської області надані пояснення, в яких, зокрема, зазначено, що спірна земельна ділянка використовується відповідачем для здійснення підприємницької діяльності, тому спір підлягає вирішенню в господарському суді. Оскільки відповідач визнає факт використання земельної ділянки площею 659 м2, розмір фактично визнаних відповідачем вимог складає 45 881,35 грн.

Фізична особа-підприємець Лахін Володимир Олександрович у відповіді на пояснення позивача, зокрема, зазначає, що оскільки нерухоме майно перебуває у власності громадянина Лахіна Володимира Олександровича вимоги позивача про стягнення з відповідача як фізичної особи-підприємця збитків за користування земельною ділянкою є необґрунтованими.

Також апелянтом подавались клопотання про залучення до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Комунального підприємства "Нікопольське міжміське бюро технічної інвентаризації" та залучення вказаної особи як спеціаліста.

Відповідно до частини 1 статті 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

Апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

З урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може розглянути такі апеляційні скарги у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи (частина 10 статті 270 Господарського процесуального кодексу України)

Враховуючи, що ціна позову у даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, апелянтом не наведено конкретних обставин справи, які перешкоджали б розгляду апеляційної скарги, апеляційний господарський суд здійснює перегляд оскаржуваного рішення суду першої інстанції без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.

Апеляційний господарський суд, дослідивши наявні у справі докази, перевіривши правильність висновків місцевого господарського суду, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Як встановлено господарським судом та підтверджується матеріалами справи, відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 170690356 від 18.06.2019 за Лахіним Володимиром Олександровичем станом на 18.06.2019 зареєстровано об`єкт нерухомого майна кафе-бар "Три наката", що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Підстава виникнення права власності: договір купівлі-продажу серія АЕА №121896 рн.1000, 26.04.2001, частка власності: 1/1.

Відповідно до технічного паспорту від 23.03.2007 площа земельної ділянки за адресою: м. Нікополь, вул. Санаторна, 21 становить 1027 кв. м. (0,1027 га).

Рішенням Нікопольської міської ради від 19.07.2013 № 50-32/VI Фізичній особі-підприємцю Лахіну Володимиру Олександровичу надано дозвіл на складання проекту землеустрою щодо встановлення меж водоохоронної зони та прибережної захисної смуги в районі вул. Санаторна, 21.

З метою здійснення контролю за додержанням земельного законодавства та обстеження земельної ділянки комунальної власності, а також враховуючи рішення виконавчого комітету Нікопольської міської ради від 30.03.2018 № 265, 30.07.2018 робочою групою позивача було здійснено вихід на місцевість та обстежено земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 .

За результатами обстеження робочою групою було складено Акт обстеження земельної ділянки від 30.07.2019, відповідно до якого в результаті обстеження встановлено, що на земельній ділянці за адресою: м. Нікополь, вул.Санаторна, 21 знаходяться комплекс -одноповерхова будівля кафе "Три Наката" (приблизно 150 кв.м.), площадка з дерев`яними столами та лавами для сидіння (приблизно 100 кв.м) та прилегла територія (приблизно 120 кв.м.), яка межує з водою (Каховським водосховищем). Огляд даного комплексу 30.07.2018 було здійснено двічі, а саме: в період з 10:40 год. до 10:55 год. та з 14:30 год. до 15:00 год. При огляді даного комплексу в період з 10:40 год. до 10:55 год. встановлено, що на момент обстеження комплексу "Три Наката" діяльність не здійснювалась, комплекс було закрито, відвідувачі відсутні. В комплексі знаходився охоронець, який повідомив, що кафе "Три Наката" працює з 12:00 год. до 24:00 год. При повторному огляді даного комплексу в період з 14:30 год. до 15:00 год. встановлено, що на момент обстеження комплексу "Три Наката" здійснюється господарська діяльність з продажу напоїв та продуктів харчування. При обстеженні встановлено, що куточок споживача відсутній. При проведенні обстеження був присутній власник нерухомості ФОП Лахін Володимир Олександрович, який повідомив, що цитата: "...кафе "Три Наката" працює сезонно (з травня по вересень включно). Договір оренди на земельну ділянку за адресою: вул. Санаторна, 21 не укладався. Сплачується земельний податок. Господарська діяльність здійснюється на єдиному податку (ІІ група). Нерухомість за адресою: вул. Санаторна, 21 належить мені". На прилеглій території знаходилось авто (мікроавтобус) та човен. На літньому майданчику з дерев`яними столами та лавами для сидіння знаходились відвідувачі. Територія даної земельної ділянки прибрана.

03.08.2018 Фізичній особі-підприємцю Лахіну Володимиру Олександровичу було вручено повідомлення про необхідність приведення у відповідність правовстановлюючих документів на землю (по вул. Санаторній, 21).

Рішеннями Виконавчого комітету Нікопольської міської ради № 645 від 22.08.2018 та № 119 від 20.02.2019 затверджувались склади комісії з визначення та відшкодування збитків у вигляді неодержаних доходів, завданих Нікопольській міській раді, як власнику землі, при використанні Фізичною особою-підприємцем Лахіним Володимиром Олександровичем земельної ділянки на вул.Санаторній, 21 у м. Нікополі.

Листами № 6941/18 від 28.09.2018, № 7760/18 від 08.11.2018, № 911/19 від 15.02.2019 Фізична особа-підприємець Лахін Володимир Олександрович запрошувався на засідання комісій з питань визначення та відшкодування збитків, завданих Нікопольській міській раді, як власнику землі, при використанні земельних ділянок, на яких розглядалось питання використання земельної ділянки на вул. Санаторній, 21 у м. Нікополі.

Рішенням Виконавчого комітету Нікопольської міської ради № 296 від 10.04.2019 затверджено Акт комісії з визначення та відшкодування збитків у вигляді неодержаних доходів, завданих Нікопольській міській раді, як власнику землі, Фізичною особою-підприємцем Лахіним Володимиром Олександровичем на АДРЕСА_1 від 01.03.2019. Відповідно до вказано Акту комісія вирішила визначити землекористувачу Фізичній особі-підприємцю Лахіну Володимиру Олександровичу розмір збитків у вигляді неодержання доходів за земельну ділянку площею 0,1027 га (1027 м2) на вул. Санаторній, 21 у м.Нікополі за період з 01.05.2016 по 30.11.2018 у сумі 85 590,75 грн.

Позивач посилається на використання відповідачем земельної ділянки площею 0,1027 га (1027 м2) на вул. Санаторній, 21 у м. Нікополі без правовстановлюючих документів, у зв`язку з чим за період з 01.05.2016 по 30.11.2018 йому завдані збитки у вигляді неодержання доходів за земельну ділянку у сумі 85 590,75 грн.

Предметом спору є стягнення безпідставно збережених коштів у розмірі 85 590,75 грн. за використання земельної ділянки без правовстановлючих документів за період з 01.05.2016 по 30.11.2018.

Відповідно до частини 1 статті 13 Конституції України земля є об`єктом права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання: вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин (пункт 34 частини 1 статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні").

Право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав (стаття 125 Земельного кодексу України).

Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (стаття 126 Земельного кодексу України).

Державній реєстрації прав підлягають: право власності; речові права, похідні від права власності: право користування (сервітут); право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис); право забудови земельної ділянки (суперфіцій); право господарського відання; право оперативного управління; право постійного користування та право оренди (суборенди) земельної ділянки; право користування (найму, оренди) будівлею або іншою капітальною спорудою (їх окремою частиною), що виникає на підставі договору найму (оренди) будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини), укладеного на строк не менш як три роки; іпотека; право довірчої власності; інші речові права відповідно до закону (пункти 1, 2 частини 1 стаття 4 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень").

Самовільне зайняття земельної ділянки - будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними (стаття 1 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель").

Громадяни та юридичні особи несуть цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність відповідно до законодавства за такі порушення: самовільне зайняття земельних ділянок (пункт б) частини 1 статті 211 Земельного кодексу України).

Особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода) (частини 1, 2 стаття 22 Цивільного кодексу України).

Підстави для настання цивільно-правової відповідальності за порушення земельного законодавства встановлено, зокрема, Земельним кодексом України.

Держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків (частини 1, 2 статті 152 Земельного кодексу України).

Власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки (частина 1 статті 156 Земельного кодексу України).

Відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам здійснюють органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи, які використовують земельні ділянки, а також органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи, діяльність яких обмежує права власників і землекористувачів або погіршує якість земель, розташованих у зоні їх впливу, в тому числі внаслідок хімічного і радіоактивного забруднення території, засмічення промисловими, побутовими та іншими відходами і стічними водами. Порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі і землекористувачам встановлюється Кабінетом Міністрів України (частини 1, 3 статті 157 Земельного кодексу України).

Згідно з пунктом 1 Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №284 від 19.04.1993 (надалі - Порядок) власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні вилученням (викупом) та тимчасовим зайняттям земельних ділянок, встановленням обмежень щодо їх використання, погіршенням якості ґрунтового покриву та інших корисних властивостей земельних ділянок або приведенням їх у непридатний для використання стан та неодержанням доходів у зв`язку з тимчасовим невикористанням земельних ділянок.

Відшкодуванню підлягають інші збитки власників землі і землекористувачів, у тому числі орендарів, включаючи і неодержані доходи, якщо вони обґрунтовані. Неодержаний доход - це доход, який міг би одержати власник землі, землекористувач, у тому числі орендар, із земельної ділянки і який він не одержав внаслідок її вилучення (викупу) або тимчасового зайняття, обмеження прав, погіршення якості землі або приведення її у непридатність для використання за цільовим призначенням у результаті негативного впливу, спричиненого діяльністю підприємств, установ, організацій та громадян (пункт 3 Порядку).

Матеріалами справи підтверджується, що на підставі договору купівлі-продажу від 26.04.2001 Лахіну Володимиру Олександровичу належить об`єкт нерухомого майна кафе-бар "Три наката", що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область , м. Нікополь, вул. Санаторна , 21.

Відтак, з часу виникнення права власності на це нерухоме майно у відповідача виник обов`язок укласти та зареєструвати договір оренди на відповідну земельну ділянку, на якій розташовано нерухоме майно.

Разом із цим матеріалами справи підтверджено, що в період з 01.05.2016 по 30.11.2018 відповідач не мав правовстановлюючих документів, які б підтверджували речове право на використання зазначеної земельної ділянки.

Розміри збитків визначаються комісіями, створеними Київською та Севастопольською міськими, районними державними адміністраціями, виконавчими комітетами міських (міст обласного значення) рад. До складу комісій включаються представники Київської, Севастопольської міських, районних державних адміністрацій, виконавчих комітетів міських (міст обласного значення) рад (голови комісій), власники землі або землекористувачі (орендарі), яким заподіяні збитки, представники підприємств, установ, організацій та громадяни, які будуть їх відшкодовувати, представники територіальних органів Держгеокадастру, Держекоінспекції, фінансових органів, органів у справах містобудування і архітектури та виконавчих комітетів сільських, селищних, міських (міст районного значення) рад, на території яких знаходяться земельні ділянки. Результати роботи комісії оформлюються відповідними актами, що затверджуються органами, які створили ці комісії (пункт 2 Порядку).

Збитки відшкодовуються власникам землі і землекористувачам, у тому числі орендарям, підприємствами, установами, організаціями та громадянами, що їх заподіяли, за рахунок власних коштів не пізніше ніж протягом одного місяця після затвердження актів комісій, а у разі вилучення (викупу) земельних ділянок - після прийняття відповідним органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування рішення про вилучення (викуп) земельних ділянок в межах їх повноважень у період до державної реєстрації підприємством, установою, організацією або громадянином речового права на земельну ділянку у порядку, встановленому Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (пункт 5 Порядку).

Особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала (частина 1 статті 1212 Цивільного кодексу України).

Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події (частина 2 стаття 1212 Цивільного кодексу України).

Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: повернення виконаного за недійсним правочином; витребування майна власником із чужого незаконного володіння; повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (частина 3 статті 1212 Цивільного кодексу України).

Відповідно до загальних положень законодавства про відшкодування завданої шкоди таке відшкодування є мірою відповідальності. Разом з тим обов`язок набувача повернути безпідставно набуте (збережене) майно потерпілому не належить до заходів відповідальності, оскільки боржник при цьому не несе жодних майнових втрат - він зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно утримував (зберігав). На відміну від зобов`язань, які виникають із завдання шкоди, для відшкодування шкоди за частинами 3, 4 статті 1212 Цивільного кодексу України вина не має значення, оскільки важливий сам факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої.

Так, відповідач є власником нерухомого майна, яке розташоване на спірній земельній ділянці. Однак, відповідач не вчинив відповідних дій, спрямованих на оформлення правовстановлюючих документів на користування земельною ділянкою, на якій розташоване дане нерухоме майно та нею безкоштовно користується.

Право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності (частина 1 статті 93 Земельного кодексу України)

Землекористувачі зобов`язані своєчасно сплачувати земельний податок або орендну плату (частина 1 статті 96 Земельного кодексу України).

До моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права оренди земельної ділянки, на якій розташований цей об`єкт, відносини з фактичного користування земельною ділянкою без укладеного договору оренди та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондикційними.

Фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини першої статті 1212 Цивільного кодексу України.

Оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності (стаття 1 Закону України "Про оренду землі").

Відповідно до норм чинного законодавства міська рада, як суб`єкт права на землі комунальної власності, використовує земельні ділянки шляхом передачі їх в оренду зацікавленим особам з метою отримання орендної плати. Підставою для сплати орендарем орендної плати є договір оренди, який набирає чинності після досягнення домовленості з усіх істотних умов, підписання його сторонами і державної реєстрації.

В той же час, відсутність договору оренди землі позбавляє міську раду, як орендодавця, права отримувати від цієї земельної ділянки доход в розмірі встановленої чинним законодавством орендної плати.

Отже, отримавши право власності на нерухоме майно, відповідач набув право користування земельною ділянкою, на якій воно розміщено, та мав відповідним чином оформити таке право, уклавши договір оренди земельної ділянки з Нікопольською міською радою.

Аналогічна позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі №629/4628/16-ц.

Місцевий господарський суд дійшов до висновку, що відповідач користується земельною ділянкою площею 1027 м2 по вул. Санаторній, 21 у м. Нікополі без оформлення правовставнолюючих документів, тому є обґрунтованими вимоги про стягнення безпідставно збережених коштів у розмірі 85 590,75 грн. за період з 01.05.2016 по 30.11.2018 (у розмірі 3% від нормативної грошової оцінки землі з урахуванням індексу інфляції та цільового призначення земельної ділянки).

Апелянт не погоджується із таким висновком місцевого господарського суду, посилаючись на те, що позивачем допущено арифметичну помилку щодо визначення суми за один місяць у період з 01.05.2016 по 31.12.2016 (36 267,52:12 = 3 022,29 грн., а не 3 047,29грн.), а також позивачем неправильно визначено площу земельної ділянки, яку займає відповідач, а саме не 1027 м2, а 659 м2, що підтверджується рішення міської ради 28.07.2006 про надання дозволу на складання проекту землеустрою на спірну земельну ділянку площею 0,0659 га.

Відповідно до частини 3 статті 269 Господарського процесуального кодексу України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

В апеляційній скарзі апелянт посилається на розгляд справи без його участі (направлена судом поштова кореспонденція повернулась із відміткою: "За закінченням терміну зберігання"), тому апеляційний господарський суд вважає за можливе прийняти до розгляду додаткові докази, подані із апеляційною скаргою відповідно до частини 3 статті 269 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані Фізичною особою-підприємцем Лахіним Володимиром Олександровичем докази, апеляційний господарський сул погоджується із доводами апелянта щодо неправильності визначення позивачем розміру понесених збитків у зв`язку із неправильність визначення розміру земельної ділянки.

Так, у заяві від 05.05.2005 Лахін Володимир Олександрович просив міську раду надати дозвіл на проведення інвентаризації земельної ділянки за адресою вул. Санаторна, 21 площею 659 м2 для розміщення кафе-бару "Три наката"; рішенням засідання комісії з питань вибору земельних ділянок для розміщення об`єктів від 18.05.2005 Лахіну Володимиру Олександровичу надано дозвіл на розробку проекту відведення земельної ділянки площею 659 м2 по вул . Санаторній , 21 для розміщення кафе-бару "Три наката"; 16.11.2005 Управлінням архітектури та містобудування наданий висновок щодо попереднього погодження місця розташування земельної ділянки на вул. Санаторній, 21, в якому надано дозвіл на розробку проекту відведення земельної ділянки площею 0,06659 га для тимчасового користування; 06.04.2006 Дніпропетровський обласний центр з охорони історико-культурних цінностей погодив проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0659 га для фактичного розміщення кафе-бару за адресою: м. Нікополь, вул. Санаторна, 21; 28.07.2006 Нікопольською міською радою прийнято рішення №13-5/V, яким Лахіну Володимиру Олександровичу надано дозвіл на складання проектів землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 659 м2 по вул. Санаторній, 21 (цільове використання інша комерційна діяльність); 18.01.2007 Нікопольським міським відділом земельних ресурсів наданий висновок до проекту відведення земельної ділянки в оренду по вул. Санаторній, 21 Лахіну Володимиру Олександровичу, яким затверджений проект землеустрою та зазначено про можливість надання земельної ділянки площею 0,0659 га в оренду для розміщення кафе-бару (номер земельної ділянки у земельному кадастрі міста -03-054-0022).

Відповідно до частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (статті 76-79 Господарського процесуального кодексу України)

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи подані апелянтом докази, апеляційний господарський суд погоджується із доводами апелянта про неправильність визначення позивачем розміру земельної ділянки, яку займає відповідач під фактичне розміщення кафе-бару "Три наката", а саме у розмірі 659 м2, а не 1027 м2 як визначено позивачем. При цьому апеляційний господарський суд враховує, що технічний паспорт на нежитлове приміщення (кафе-бар "Три наката") не є визначальним документом щодо розміру земельної ділянки, натомість надані апелянтом докази підтверджують використання спірної земельної ділянки саме у розмірі 659 м2.

З урахуванням встановленого розміру земельної ділянки 659 м2, апеляційний господарський суд дійшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог про стягнення безпідставно збережених коштів за використання земельної ділянки без правовстановлючих документів за період з 01.05.2016 по 30.11.2018 у сумі 45 881,35 грн.

Доводи апелянта про те, що кафе належить йому на праві власності як громадянину, тому провадження у справі підлягає закриттю, відхиляються апеляційним господарським судом, оскільки спір стосується використання спірної земельної ділянки у підприємницькій діяльності Фізичною особою-підприємцем Лахіним Володимиром Олександровичем, згідно із видом діяльності відповідача по КВЕД 56.10 "Діяльність ресторанів, надання послуг мобільного харчування" згідно Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Фізичної особи-підприємця Лахіна Володимира Олександровича.

Щодо доводів апелянта про неналежне повідомлення місцевим господарським судом відповідача про день, час та місце розгляду справи, слід зазначити, що частиною 3 статті 120 Господарського процесуального суду України передбачено, що виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

Відповідно до статті 93 Цивільного кодексу України місцезнаходженням юридичної особи є фактичне місце ведення діяльності чи розташування офісу, з якого проводиться щоденне керування діяльністю юридичної особи (переважно знаходиться керівництво) та здійснення управління і обліку.

Згідно з пунктом 10 частини 2 статті 9 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" місцезнаходження юридичної особи фіксується в Єдиному держаному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (далі - ЄДР).

Ухвала суду про відкриття провадження у справі №904/2729/19 від 27.06.2019 була надіслана відповідачу на його юридичну адресу, вказану в ЄДР, а саме: 53211, м. Нікополь, вул. Московська, 11, однак повернута на адресу суду із відміткою органу поштового зв`язку: "За закінченням терміну зберігання".

Відповідно до частин 3, 7 статті 120 Господарського процесуального кодексу України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Отже, у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою, тобто повідомленою суду стороною, і повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.

Сам лише факт неотримання скаржником кореспонденції, якою суд, з додержанням вимог процесуального закону, надсилав ухвалу за належною адресою та яка повернулася в суд у зв`язку з її неотриманням адресатом, вказує на суб`єктивну поведінку сторони щодо отримання кореспонденції, яка надходила на його адресу.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 12.03.2019 у справі №924/449/18.

Апеляційний господарський суд зазначає, що суд першої інстанції забезпечив завчасне надіслання відповідачу копії ухвали від 27.06.2019 за адресою, вказаною у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Інші засоби зв`язку для інформування відповідача відсутні у справі. Апеляційний господарський суд також відзначає про відсутність в матеріалах справи доказів незнаходження Фізичної особи-підприємця Лахіна Володимира Олександровича за вказаною у даному Реєстрі адресою станом на час розгляду справи у суді першої інстанції.

За таких обставин відхиляються доводи апеляційної скарги щодо порушення судом першої інстанції норм процесуального права та здійснення неналежного повідомлення відповідача про розгляд справи.

Оскільки розгляд справи №904/2729/19 відбувався за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання), місцевим господарським судом забезпечене завчасне надіслання відповідачу копії ухвали від 27.06.2019 за адресою, вказаною у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, то у апеляційного господарського суду відсутні підстави для скасування рішення місцевого господарського суду відповідно до пункту 3 частини 3 статті 277 Господарського процесуального кодексу України.

Оскільки предметом спору є стягнення безпідставно збережених коштів за використання земельної ділянки без правовстановлючих документів, відведення земельної ділянки, визначення її розміру та надання в оренду не входить до повноважень органів бюро технічної інвентаризації, апеляційний господарський суд відмовляє у задоволенні клопотання апелянта про залучення до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Комунального підприємства "Нікопольське міжміське бюро технічної інвентаризації" та залучення вказаної особи як спеціаліста.

Відповідно до частини 1 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (частина 4 статті 269 Господарського процесуального кодексу України).

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права (частина 1 статті 277 Господарського процесуального кодексу України).

Враховуючи встановлені вище обставини справи, зазначені положення законодавства, апеляційний господарський суд частково погоджується із доводами апелянта, наведеними в обґрунтування апеляційної скарги.

Таким чином, апеляційний господарський суд вбачає підстави, передбачені статтею 277 Господарського процесуального кодексу України, для скасування рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 20.08.2019 у справі № 904/2729/19 в частині стягнення збитків у сумі 39 709,40 грн. (85 590,75 грн. - 45 881,35 грн.).

Відповідно до пункту 14 статті 129 Господарського процесуального кодексу України якщо суд апеляційної, касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору покладаються на сторін пропорційно задоволених вимог.

Керуючись статтями 269, 275, 277, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємець Лахіна Володимира Олександровича на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 20.08.2019 у справі №904/2729/19 задовольнити частково.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 20.08.2019 у справі №904/2729/19 скасувати в частині стягнення 39 709,40 грн. збитків, завданих внаслідок використання земельної ділянки без правовстановлюючих документів, нараховані за період з 01.05.2016 по 30.11.2018.

Прийняти в цій частині нове рішення про відмову у стягненні 39 709,40 грн. збитків, завданих внаслідок використання земельної ділянки без правовстановлюючих документів, нараховані за період з 01.05.2016 по 30.11.2018.

Викласти резолютивну частину рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 20.08.2019 у справі № 904/2729/19 у наступній редакції:

«Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Лахіна Володимира Олександровича ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь Нікопольської міської ради Дніпропетровської області (53213, Дніпропетровська область, м. Нікополь, вул. Електрометалургів, буд. 3, ідентифікаційний код 37338501) 45 881,35 грн. збитків, завданих внаслідок використання земельної ділянки без правовстановлюючих документів, нараховані за період з 01.05.2016 по 30.11.2018, а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 029,76 грн., про що видати наказ.

В решті позовних вимог відмовити.»

Стягнути з Нікопольської міської ради Дніпропетровської області (53213, Дніпропетровська область, м. Нікополь, вул. Електрометалургів, буд. 3, ідентифікаційний код 37338501) на користь Фізичної особи-підприємця Лахіна Володимира Олександровича ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги у сумі 1 544,64 грн.

Видачу наказів відповідно до статті 327 Господарського процесуального кодексу України на виконання цієї постанови доручити Господарському суду Дніпропетровської області.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, зазначених у пункті 2 частини 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Е.В. Орєшкіна

Суддя Л.П. Широбокова

Суддя І.М. Подобєд