ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2019 року Справа № 906/779/19

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Савченко Г.І., суддя Павлюк І.Ю. , суддя Юрчук М.І.

розглянувши у письмовому провадженні апеляційні скарги Головного територіального управління юстиції у Житомирській області та Житомирського районного відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Житомирській області на рішення господарського суду Житомирської області від 17 вересня 2019 року у справі №906/779/19 (суддя Сікорська Н.А., повний текст складено 23 вересня 2019 року)

за позовом Приватного підприємства "Україна-Експерт-Центр"

до 1. Головного управління юстиції у Житомирській області

2. Житомирського районного відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Житомирській області

про стягнення 37300 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Житомирської області від 17 вересня 2019 року у справі №906/779/19 задоволено позов Приватного підприємства "Україна-Експерт-Центр" до Головного управління юстиції у Житомирській області та Житомирського районного відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Житомирській області про стягнення 37300 грн. Присуджено до стягнення з Житомирського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області (10014, м. Житомир, вул. Леха Качинського,12-А, ідентифікаційний код 34973387) з розрахункового рахунку Головного територіального управління юстиції у Житомирській області (10014, Житомирська область, м.Житомир, майдан Соборний, буд.1; ідентифікаційний код 34900660; р/р 0409 ; 0409; 0409 в ДКСУ м.Київ, МФО 820172) на користь Приватного підприємства "Україна-Експерт-Центр" (10030, м.Житомир, вул. Котовського, буд.60, кв.11, ідентифікаційний код 31469363) 37300,00 грн боргу за надані послуги з оцінки майна, 1921,00 грн витрат по сплаті судового збору.

Вказане рішення мотивоване тим, що на виконання владного припису державного виконавця позивачем надавались послуги, пов`язані із здійсненням оцінки майна в рамках виконавчого провадження, що вказує на належне виконання зобов`язань позивачем. Доказів спростування надання таких послуг позивачем відповідачами до матеріалів справи не подано.

Не погоджуючись з прийнятим судом першої інстанції рішенням, відповідач 1 - Головне територіальне управління юстиції у Житомирській області звернулось до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Житомирської області від 17 вересня 2019 року у справі №906/779/19 та прийняти нове рішення, яким відмовити повністю у задоволенні позовних вимог.

Обгрунтовуючи свої вимоги апелянт зазначає, що судом не враховано пояснень відповідача щодо недотримання позивачем строку на проведення оцінки майна, що призвело до прийняття судом незаконного судового рішення. Крім того, позивач звернувшись із позовною заявою 25 липня 2019 року за захистом свого порушеного права пропустив загальний строк позовної давності, що є підставою для відмови у задоволенні позову, щодо стягнення коштів у розмірі 8500 грн.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 23 жовтня 2019 року у справі №906/779/19 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Головного територіального управління юстиції у Житомирській області на рішення господарського суду Житомирської області від 17 вересня 2019 року у справі №906/779/19 в порядку письмового провадження без виклику представників сторін. Позивачу надано п`ять днів з дня одержання ухвали для надання обгрунтованого відзиву на апеляційну скаргу.

Не погоджуючись з прийнятим судом першої інстанції рішенням, Житомирський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області звернувся до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Житомирської області від 17 вересня 2019 року у справі №906/779/19 та прийняти нове рішення, яким відмовити повністю у задоволенні позовних вимог.

Скаржник звертає увагу суду апеляційної інстанції на те, що судом не враховано пояснень відповідача щодо недотримання позивачем строку на проведення оцінки майна, що призвело до прийняття судом незаконного судового рішення. Крім того, позивач звернувшись із позовною заявою 25 липня 2019 року за захистом свого порушеного права пропустив загальний строк позовної давності, що є підставою для відмови у задоволенні позову, щодо стягнення коштів у розмірі 8500 грн.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 23 жовтня 2019 року у справі №906/779/19 апеляційну скаргу Житомирського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області на рішення господарського суду Житомирської області від 17 вересня 2019 року у справі №906/779/19 залишено без руху.

08 листопада 2019 року від Житомирського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області надійшла заява про усунення недоліків апеляційної скарги.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 11 листопада 2019 року у справі №906/779/19 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Житомирського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області на рішення господарського суду Житомирської області від 17 вересня 2019 року у справі №906/779/19. Прийняти апеляційну скаргу Житомирського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області до спільного розгляду з апеляційною скаргою Головного територіального управління юстиції у Житомирській області на рішення господарського суду Житомирської області від 17 вересня 2019 року у справі №906/779/19.

Позивач не скористався своїм правом, передбаченим частиною 1 статті 263 ГПК України, не подав суду письмового відзиву на апеляційну скаргу, що у відповідності до частини 3 статті 263 ГПК України не перешкоджає перегляду оскаржуваного рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку.

Колегія суддів, розглянувши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційних скарг, перевіривши надану судом юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, вважає, що у задоволенні вимог апеляційних скарг слід відмовити, рішення місцевого господарського суду - залишити без змін.

При цьому колегія суддів виходила з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, Приватне підприємство "Україна-Експерт-Центр" має сертифікат суб`єкта оціночної діяльності за №16536/14, виданий Фондом державного майна України від 05 червня 2014 року, який надає йому право здійснювати оцінку рухомого та нерухомого майна, цінних паперів, майнових прав та нематеріальних активів, зокрема, прав на об`єкти інтелектуальної власності.

У відповідності до приписів статей 7, 13 Закону України "Про виконавче провадження" (чинного на момент виникнення спірних правовідносин), позивач є учасником виконавчого провадження, який залучається до участі на підставі постанови державного виконавця, у випадку коли є необхідність у з`ясуванні та роз`ясненні питань, що виникають при здійсненні виконавчого провадження й потребують спеціальних знань, а саме: для оцінки майна боржника (нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден) та для оцінки за регульованими цінами. Таку діяльність по визначенні вартості майна боржника позивач як суб`єкт оціночної діяльності проводить згідно з Законом України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні".

Статтею 10 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" (чинного на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що відносини із суб`єктами оціночної діяльності можуть бути побудовані на підставі договору, який визначає права і зобов`язання його контрагентів.

Відтак, суб`єкт оціночної діяльності як учасник виконавчого провадження, може залучатися до участі для виконання покладених на нього законодавством України завдань по оцінці майна боржника не тільки на підставі владного припису державного виконавця (постанови) як державного органу, відповідно до статті 13 Закону України "Про виконавче провадження", а й у силу договору.

25 серпня 2016 року між Головним територіальним управлінням юстиції у Житомирській області (замовник/відповідач-1) та Приватним підприємством "Україна-Експерт-Центр" (виконавець/позивач) було укладено договір № 7 про закупівлю послуг за державні кошти /а.с. 53-55/.

Згідно пункту 1.1 вказаного договору, виконавець зобов`язався у 2016 році надати замовникові послуги професійні технічні та комерційні інші, Код ДК 016:2010 - 74.90.2 (експертні послуги, Код ДК 021:2015 - 71319000-7 (послуги суб`єктів оціночної діяльності)) - надання послуг відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, Корольовському відділу ДВС міста Житомир, Житомирському районному відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Житомирській області та Головному територіальному управлінню юстиції у Житомирській області (надалі - послуги), за цінами зазначеними у Специфікації (додаток № 1 до цього Договору), а замовник - прийняти і оплатити такі послуги.

Відповідно до пункту 2.1 договору, виконавець повинен надати передбачені цим договором послуги, якість яких відповідає вимогам Закону України "Про виконавче провадження", Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" та чинного законодавства.

Пунктом 3.1 договору сторони передбачили, що ціна цього договору становить 180000,00 грн. без ПДВ.

Вартість однієї експертогодини визначається згідно Специфікації (пункт 3.2 договору).

Відповідно до пункту 4.1 договору, розрахунки проводяться шляхом оплати замовником рахунку виключно після пред`явлення виконавцем підписаного акту приймання-передачі послуг, який є обов`язковою підставою для оплати послуг виконавця.

Згідно пункту 4.2 договору, до рахунку, належним чином завіреним печаткою територіального органу державної виконавчої служби та підписаним керівником відповідного органу державної виконавчої служби, додається акт приймання-передачі послуг.

Відповідно до пункту 4.3 договору, розрахунки проводяться відповідно до статті 49 Бюджетного кодексу України, шляхом сплати замовником вартості послуг, після їх надання відповідно до акту приймання-передачі послуг, який є обов`язковою підставою для оплати послуг.

Пунктом 4.4 договору передбачено, що у разі затримки бюджетного фінансування розрахунок за надані послуги здійснюється протягом 10 банківських днів з дати отримання замовником бюджетного призначення на фінансування закупівлі на свій реєстраційний рахунок, але не пізніше двох місяців після виконання оціночних робіт.

Згідно пункту 4.6 договору, фактично оплата послуг за цим договором здійснюється з врахуванням Додатку № 1 та положень Інструкції про порядок і розміри відшкодування витрат на виплати винагороди особам, що викликаються до органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури, державної виконавчої служби, суду або до органів, у провадженні яких перебувають справи про адміністративні правопорушення, та виплати державним науково-дослідним установам судової експертизи за виконання їх працівниками функцій експертів і спеціалістів, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 01 липня 1996 року №710.

Строк надання послуг виконавцем з оцінки майна становить не більше 20 робочих днів з дня надходження постанови про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні та всіх документів необхідних для проведення оцінки. Загальний строк надання послуг до 31 грудня 2016 року (пункт 5.1 договору).

Відповідно до підпунктів 6.1.1, 6.1.2 пункту 6.1 договору, замовник, зокрема, зобов`язався своєчасно та в повному обсязі сплачувати за надані послуги; приймати надані послуги згідно акту приймання-передачі послуг.

Згідно пункту 6.3 договору, виконавець зобов`язався забезпечити надання послуг у строки, встановлені цим договором; забезпечити надання послуг, якість яких відповідає вимогам, установленим розділом 2 цього договору; у відповідності до умов даного договору надавати послуги з обов`язковим укладенням, на виконання вимог цього договору та з обов`язковим посиланням на нього, з відділами державної виконавчої служби, додаткових договорів, які є невід`ємною частиною цього договору і укладаються на підставі постанови державного виконавця для проведення оцінки майна арештованого державним виконавцем.

У абзаці 2 підпункту 6.3.3 пункту 6.3 договору сторони погодили, що вказані додаткові договори укладаються у трьох примірниках, один з яких надається відділу державної виконавчої служби, другий надається замовнику, а третій залишається у виконавця. Після отримання районними, міськрайонними відділами державної виконавчої служби додаткових договорів, актів приймання-передачі послуг з комплектом документів на оплату, відділи державної виконавчої служби зобов`язані підписати ці документи і направити на оплату до Головного територіального управління юстиції у Житомирській області у термін, що не перевищує 10 календарних днів.

Виконавець зобов`язаний за результатами оцінки майна надавати звіт про проведення оцінки майна, який повинен бути складений у відповідності до вимог чинного законодавства України, що регулює проведення незалежної оцінки та здійснення оціночної діяльності. Звіт надається відділу державної виконавчої служби, разом з актом приймання-передачі послуг (підпункт 6.3.4 пункту 6.3 договору).

Відповідно до пункту 7.1 договору, у разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань за договором сторони несуть відповідальність, передбачену законами та цим договором.

Цей договір набирає чинності з дня його підписання та діє до 31 грудня 2016 року. Дія договору може продовжуватися на строк, достатній для проведення процедури закупівлі на початку наступного року в обсязі, що не перевищує 20 відсотків суми, визначеної у договорі, укладеному у попередньому році, якщо видатки на цю мету затверджено в установленому порядку (пункт 10.1 договору).

До договору №7 від 25 серпня 2016 року сторонами було підписано Додаток №1 - Специфікацію, згідно якої вартість однієї експертогодини залежить від виду експертизи за ступенем складності: експертиза проста - 10,00 грн.; експертиза середньої складності - 40,00 грн.; експертиза особливої складності - 100,00 грн. /а.с. 55/.

Між Приватним підприємством "Україна-Експерт-Центр" (виконавець/позивач) та Житомирським районним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області (отримувач послуги/відповідач-2) 25 жовтня 2016 року було укладено додатковий договір №Р-193/10/16 до договору про закупівлю послуг за державні кошти №7 від 25 серпня 2016 року (далі - додатковий договір), відповідно до пункту 1.1 якого, отримувач послуг доручає (постанова державного виконавця ВП №51982271 від 24.10.2016), а виконавець приймає на себе обов`язки по наданню послуг з оцінки рухомого майна: шапка зимова дитяча - 420 шт., шарф зимовий дитячий - 120 шт., футблока дитяча - 40 шт., блейзер дитячий - 400 шт. /а.с.23/.

Мета оцінки: для реалізації (пункт 1.2 додаткового договору).

Дата оцінки: 31 жовтня 2016 (пункт 1.3 додаткового договору).

Згідно пункту 1.5 додаткового договору сторони погодили термін надання послуг: 20 робочих днів.

Відповідно до пункту 2.1 додаткового договору, загальна сума цього додаткового договору становить 9800,00 грн.

Замовник зобов`язаний прийняти належним чином виконаний виконавцем звіт про оцінку майна та підписати додаткові договори і акти приймання-передачі послуг (пункт 3.1 додаткового договору).

Згідно пункту 3.2 додаткового договору, замовник направляє підписані додаткові договори, акти приймання - передачі послуг виконавцю і Головному територіальному управлінню юстиції у Житомирській області з належним комплектом документів на оплату послуг у термін, що не перевищує 10 календарних днів із моменту його отримання.

Відповідно до пункту 3.3 додаткового договору, у випадку не підписання замовником акту прийому-передачі послуг без законних підстав у прийнятті послуг по закінченні строку, вказаного у пункті 3.2 додаткового договору, акт вважається підписаним, а послуги - прийнятими та підлягають оплаті.

Згідно пункту 4.1 додаткового договору, цей додатковий договір набирає чинності з моменту підписання договору до моменту його погашення.

Як вбачається судами з матеріалів справи, постановами про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання від 15 квітня 2016 року, від 10 червня 2016 року, від 23 вересня 2016 року, від 26 вересня 2016 року, від 24 жовтня 2016 року, від 23 листопада 2016 року для участі у виконавчих провадженнях: №№45709585, 47910967, 51072849, 51982271, винесеними державними виконавцями Житомирського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області на підставі статті 13 Закону України "Про виконавче провадження", призначено експертом, суб`єктом оціночної діяльності - Приватне підприємство "Україна-Експерт-Центр" /а.с. 41-45, 56-59/.

Вказаними постановами зобов`язано суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання ПП "Україна-Експерт-Центр" надати письмовий висновок, звіт про оцінку майна щодо ринкової вартості арештованого майна боржників та попереджено про відповідальність згідно із законодавством України за відмову або ухилення від дачі висновку чи за дачу завідомо неправдивого висновку.

З дослідженого місцевим господарським судом та перевіреного судом апеляційної інстанції вбачається, що Приватним підприємством "Україна-Експерт-Центр" у 2016 році надано послуги по оцінці вартості майна у вищенаведених виконавчих провадженнях, про що складено, зокрема, висновки про вартість майна від: 31.05.2016, 30.09.2016, 31.10.2016, 30.11.2016 (а.с. 25-32) та Акти прийому-передачі послуг №№ Н-092/09/16, Р-124/06/16, Р-193/10/16, Н-199/11/16, Н-181/09/16, Н-182/11/16, Р-200/11/16, Р-205/11/16 від 31.12.2016 на загальну суму 37300,00 грн. /а.с. 87-90/.

Акт № Р-193/10/16 прийому-передачі послуг на суму 9800,00 грн. відповідачем 2 підписаний та скріплений його печаткою /а.с. 88/, решта Актів прийому-передачі послуг відповідачем 2 не підписана.

ПП "Україна - експерт - центр" було направлено на адресу Головного територіального управління юстиції у Житомирській області лист №33 від 31 липня 2017 року щодо оплати наданих послуг у розмірі 37300,00 грн. та про зобов`язання відповідача 2 повернути позивачу підписані екземпляри актів прийому-передачі послуг та додаткових договорів /а.с. 37/.

Головне територіальне управління юстиції у Житомирській області у листі - відповіді від 04 вересня 2017 року № 5472/20/62 - 36/2017 на лист позивача №33 від 31 липня 2017 року вказало про те, що договори та акти наданих послуг для оплати за 2016 рік не надавались /а.с. 40/. Також було зазначено про те, що у зв`язку з ненаданням даних робіт у відповідні терміни та відсутністю договірних відносин між позивачем та відповідачем 1 - немає підстав для оплати послуг з експертної оцінки майна за бюджетними зобов`язаннями попереднього періоду, що закінчився.

Відповідач 2 у листі від 05 липня 2017 року № 24165 зазначив, що він не може підписати направлені йому позивачем додаткові договори, акти прийому-передачі послуг, оскільки він є структурним підрозділом Головного територіального управління юстиції у Житомирській області та, що розпорядником коштів є Головне територіальне управління юстиції у Житомирській області /а.с. 21, 22/. Також, у даному листі відповідач 2 вказав на те, що при аналізі наданих йому позивачем пакетів документів для підписання, було встановлено, що кількість експертогодин значно перевищує строки виконання робіт встановлені Законом України "Про виконавче провадження".

Враховуючи вищевикладені обставини справи, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Статтею 11 Цивільного кодексу України встановлено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

З матеріалів справи вбачається, що державні виконавці Житомирського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області своїми постановами, які за своєю суттю є владними приписами, зобов`язали позивача здійснювати оцінку майна. У свою чергу, позивач, у зв`язку із відсутністю правових підстав для відводу, здійснив оцінку майна, а результати оцінки, у вигляді звіту, - передав державним виконавцям для використання у виконавчих провадженнях.

Згідно частини 3 статті 3 Закону України "Про державну виконавчу службу", районні, районні в містах, міські (міст обласного значення), міськрайонні відділи державної виконавчої служби відповідних управлінь юстиції є юридичними особами і зв`язку з чим, мають відповідні рахунки в органах Державного казначейства України для обліку депозитних сум і зарахування стягнутих з боржників коштів та їх виплати стягувачам у національній валюті, а також відповідні рахунки для обліку аналогічних операцій в іноземній валюті в банках, гербову печатку.

Відповідно до частини 2 статті 4 Закону України "Про державну виконавчу службу", державний виконавець є представником влади і здійснює примусове виконання судових рішень, постановлених іменем України, та рішень інших органів (посадових осіб), виконання яких покладено на державну виконавчу службу, у порядку, передбаченому законом.

Частиною 1 статтею 18 Закону України "Про державну виконавчу службу" передбачено, що фінансове і матеріальне забезпечення діяльності працівників органів державної виконавчої служби та фінансування витрат на проведення та організацію виконавчих дій здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України та коштів виконавчого провадження, порядок формування яких встановлюється Законом України "Про виконавче провадження".

Відповідно до частин 1, 2, 4 статті 2 Закону України "Про виконавче провадження", примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України "Про державну виконавчу службу" (далі - державні виконавці). Інші органи, установи, організації і посадові особи провадять окремі виконавчі дії у випадках, передбачених законом, у тому числі відповідно до статті 5 цього Закону, на вимогу чи за дорученням державного виконавця.

У відповідності до статті 7 Закону України "Про виконавче провадження", учасниками виконавчого провадження є державний виконавець, сторони, представники сторін, прокурор, експерти, спеціалісти, перекладачі, суб`єкти оціночної діяльності - суб`єкти господарювання.

Спеціальний суб`єкт господарювання - суб`єкт оціночної діяльності є учасником виконавчого провадження, який залучається до участі не в силу господарського договору, а на підставі владного припису - Постанови, відповідно до статті 13 Закону України "Про виконавче провадження".

Відповідно до пункту 2.9 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року за № 512/5, для з`ясування та роз`яснення питань, що виникають під час здійснення виконавчого провадження і потребують спеціальних знань, державний виконавець з власної ініціативи або за заявою сторін призначає своєю постановою експерта або спеціаліста (у разі необхідності - кількох експертів або спеціалістів), для оцінки майна (майнових прав) - суб`єктів оціночної діяльності - суб`єктів господарювання, а також у разі потреби - перекладача.

Згідно статті 58 Закону України "Про виконавче провадження", визначення вартості майна боржника проводиться державним виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна. Для оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден державний виконавець залучає суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання, який провадить свою діяльність відповідно до Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні".

При цьому, пунктом 4 статті 13 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що експерт, спеціаліст і суб`єкт оціночної діяльності - суб`єкт господарювання мають право на винагороду за надані ними послуги, розмір якої визначається в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Винагорода та інші витрати, зумовлені проведенням експертизи, наданням висновку спеціаліста або звіту суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання належать до витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій.

Отже, у відповідності до статті 3 Господарського кодексу України, правовідносини, що виникають у сфері господарського управління (владні приписи господарським суб`єктам), є організаційно-господарськими відносинами (стаття 176 ГК України), в той час, як договір на надання послуг з оцінки майна, що укладається згідно статті 10 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну діяльність", як юридичне явище, породжує господарсько-виробничі відносини (стаття 175 ГК України), а тому і є необхідною передумовою правочину. Зміст такого зобов`язання визначається домовленістю сторін згідно з законом, іншим нормативно-правовим актом або актом управління господарською діяльністю. В даній ситуації виникли організаційно-господарські правові відносини, і Закон України "Про виконавче провадження" є спеціальним законом.

Разом з тим, згідно статті 1 Закону України "Про виконавче провадження", виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Таким чином, Закон України "Про виконавче провадження" є спеціальним законом, яким регламентується діяльність органів ДВС.

У відповідності до Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність" цим законом визначаються правові засади здійснення оцінки майна, майнових прав та професійної оціночної діяльності в Україні, її державного та громадського регулювання, забезпечення створення системи незалежної оцінки майна з метою захисту законних інтересів держави та інших суб`єктів правовідносин у питаннях оцінки майна, майнових прав та використання її результатів.

Аналіз норм наведеного закону, зокрема Закону України "Про державну виконавчу службу", Закону України "Про виконавче провадження", а також положень Інструкції №512/2 (пункт 2.9) у сукупності дають достатні підстави для висновку, що господарський договір не являється єдиною правовою підставою для здійснення суб`єктом оціночної діяльності оплатних дій, спрямованих на оцінку майна та майнових прав. Оцінка майна проводиться і у інших випадках, встановлених законодавством України, що передбачено статтею 7 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність".

Згідно статей 10, 11 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність", відносини із суб`єктом оціночної діяльності можуть бути побудовані на підставі договору, який визначає права і зобов`язання його контрагентів. Наявність такого договору є обов`язковою умовою, коли між суб`єктами права мають виникнути майново-господарські відносини.

Як вірно зазначено місцевим судом, в матеріалах справи містяться докази того, що на виконання владного припису державного виконавця позивачем надавались послуги, пов`язані із здійсненням оцінки майна в рамках виконавчого провадження, що вказує на належне виконання зобов`язань позивачем.

Статтею 41 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що витрати виконавчого провадження здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України та коштів виконавчого провадження, які використовуються у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Доказів спростування надання таких послуг позивачем відповідачами до матеріалів справи як у суді першої так і апеляційної інстанції не подано. Доказів погашення заборгованості перед позивачем за послуги з оцінки вартості майна боржників у виконавчому провадженні на загальну суму 37300,00 грн. матеріали справи також не містять.

Доводи скаржників про те, що відносини між сторонами не підпадають під дію тендерного договору, оскільки договір про закупівлю послуг за державні кошти №7 від 25 серпня 2016 року діяв до 31 грудня 2016 року, а постанови про призначення позивача експертом у виконавчому провадженні винесені поза межами дії тендерного договору - 16 квітня 2016 року та 10 червня 2016 року, не приймаються до уваги колегією суддів з огляду на наступне.

Державні виконавці Житомирського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області своїми постановами, які за своєю суттю є владними приписами, зобов`язали позивача надати письмовий звіт з питань визначення ринкової вартості майна, у свою чергу позивач, у зв`язку із відсутністю правових підстав для відводу, здійснив оцінку майна.

У даному випадку оціночна діяльність здійснювалась позивачем на підставі укладеного між сторонами договору, а також постанов державних виконавців про призначення експерта, тому позивач відповідно до вимог частини 3 статті 5 Закону України "Про виконавче провадження" не мав права на відмову від виконання постанов.

Відповідно до частин 1, 2 статті 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

З умов укладеного між позивачем та відповідачем договору № 7 про закупівлю послуг за державні кошти від 25 серпня 2016 року вбачається, що позивач зобов`язався у 2016 році надати, зокрема, відповідачу 1 послуги професійні технічні та комерційні інші, Код ДК 016:2010 - 74.90.2 (експертні послуги, Код ДК 021:2015 - 71319000-7 (послуги суб`єктів оціночної діяльності)) за цінами зазначеними у Специфікації (додатку № 1 до цього договору), а відповідач 1 - прийняти і оплатити такі послуги.

З врахуванням умов договору про закупівлю послуг за державні кошти, надання позивачем послуг з оцінки майна на суму 37300,00 грн., на виконання обов`язкового припису, є підставою для здійснення у встановленому порядку оплати, оскільки ці послуги були виконані не тільки на підставі Закону "Про виконавче провадження", договору, а й були виконані з однією метою (результатом) - надання послуг з оцінки майна - виконання звіту про оцінку майна, тому у суду відсутні підстави вважати, що постанови про призначення позивача експертом у виконавчому провадженні винесені поза межами дії тендерного договору та, що дані відносини не підпадають під дію тендерного договору.

Крім того, закінчення строку дії договору №7 про закупівлю послуг за державні кошти від 25 серпня 2016 року та ненаданням вказаних послуг позивачем у відповідні терміни не свідчить про те, що дані підстави спростовуть факт надання позивачем послуг з оцінки майна та, що у зв`язку з цими підставами дані акти не повинні бути підписані.

Колегією суддів враховується, що наявні у матеріалах справи докази та надані пояснення у сукупності підтверджують той факт, що результати здійсненої позивачем оцінки майна у вигляді звіту з висновком про вартість майна були передані органу державної виконавчої служби, що не спростовано відповідачами.

Та обставина, що відповідач 2, отримавши від виконавця результат виконаної роботи, який зафіксовано в актах прийому-передачі послуг з оцінки: №№ Н-092/09/16, Р-124/06/16, Н-199/11/16, Н-181/09/16, Н-182/11/16, Р-200/11/16, Р-205/11/16 від 31.12.2016, не подав їх разом з рахунком на оплату відповідачу 1, не звільняє від обов`язку оплати за фактично надані послуги оцінки.

Згідно статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином. Належним є виконання зобов`язання, яке прийняте кредитором і в результаті якого припиняються права та обов`язки сторін зобов`язання.

За загальним правилом зобов`язання припиняється на підставах, встановлених договором або законом (стаття 598 Цивільного кодексу України, стаття 202 Господарського кодексу України). Ці підстави наведено у статтях 599 - 601, 604-609 Цивільного кодексу України.

При цьому, в законодавстві визначаються різні поняття: як "строк дії договору", так і "строк (термін) виконання зобов`язання" (статті 530, 631 Цивільного кодексу України).

У частині 4 статті 631 Цивільного кодексу України передбачено, що закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Системний аналіз зазначених норм приводить до висновку, що закон не передбачає такої підстави для припинення зобов`язання, що лишилось невиконаним, як закінчення строку дії договору.

Отже, саме по собі закінчення строку дії двостороннього правочину, виконання якого здійснено тільки однією стороною, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін цього правочину та не звільняє другу сторону такого правочину від відповідальності за невиконання нею свого обов`язку.

Щодо доводів апелянтів стосовно застосування строку позовної давності до позовних вимог в частині стягнення коштів у розмірі 8500,00 грн. згідно постанови державного виконавця відділу державної виконавчої служби Житомирського районного управління юстиції від 15 квітня 2016 року ЗВП №45709585 та постанов державного виконавця Житомирського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Житомирській області від 10 червня 2016 року при примусовому виконанні виконавчого документа № 295/4423/16-п, від 10 червня 2016 року при примусовому виконанні виконавчого документа № 295/4160/16п колегія суддів зазначає наступне.

Обгрунтовуючи заяву про застосування строку позовної давності, відповідач 1 вказав, що відлік загального строку позовної давності розпочався з моменту виконання позивачем даних постанов державного виконавця, зокрема:

- постанову державного виконавця від 15 квітня 2016 року ЗВП № 45709585 позивач отримав у день винесення - 15 квітня 2016 року, а тому робота мала бути оцінена позивачем протягом 20-ти робочих днів з дня отримання постанови, у зв`язку з цим, відлік загального строку позовної давності розпочався - з травня 2016 року;

- відлік загального строку позовної давності при примусовому виконанні виконавчого документа № 295/4160/16п згідно постанови державного виконавця від 10 червня 2016 року розпочався з моменту виконання позивачем цієї постанови - з 13 липня 2016 року;

- відлік загального строку позовної давності при примусовому виконанні виконавчого документа № 295/4423/16-п згідно постанови державного виконавця від 10 червня 2016 року розпочався з 13 липня 2016 року.

Загальні положення щодо позовної давності та порядку її обчислення, що підлягають застосуванню під час вирішення спорів між сторонами, визначені у главі 19 Цивільного кодексу України.

Відповідно до статті 256 Цивільного кодексу України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно статті 257 Цивільного кодексу України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до частини 1 статті 261 Цивільного кодексу України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до пункту 4.1 договору № 7 про закупівлю послуг за державні кошти від 25 серпня 2016 року, розрахунки проводяться шляхом оплати замовником рахунку виключно після пред`явлення виконавцем підписаного акту приймання-передачі послуг, який є обов`язковою підставою для оплати послуг виконавця.

Згідно пункту 4.2 договору, до рахунку, належним чином завіреним печаткою територіального органу державної виконавчої служби та підписаним керівником відповідного органу державної виконавчої служби, додається акт приймання-передачі послуг.

Відповідно до пункту 4.3 договору, розрахунки проводяться відповідно до статті 49 Бюджетного кодексу України, шляхом сплати замовником вартості послуг, після їх надання відповідно до акту приймання-передачі послуг, який є обов`язковою підставою для оплати послуг.

З дослідженого місцевим судом та перевіреного колегією суддів вбачається, що в період листопад-грудень 2016 року позивачем згідно умов договору №7 про закупівлю послуг за державні кошти від 25 серпня 2016 року направлялися відповідачу 2 для підписання пакети документів, у тому числі акти приймання-передачі послуг, однак ці акти не були ним підписані /а.с. 33-36, 46-49/.

Позивачем було направлено на адресу відповідача 2 лист №10 від 16 лютого 2017 року щодо підписання та повернення надісланих йому екземплярів додаткових договорів і актів прийому-передачі /а.с. 39/. Також позивачем було направлено відповідачу 1 лист №33 від 31 липня 2017 року щодо оплати наданих послуг у розмірі 37300,00 грн. та про зобов`язання відповідача 2 повернути позивачу підписані екземпляри актів прийому-передачі послуг та додаткових договорів /а.с. 38/.

Відповідач 1 у листі - відповіді від 04 вересня 2017 року № 5472/20/62 - 36/2017 на лист позивача №33 від 31.07.2017 вказав про те, що договори та акти наданих послуг для оплати за 2016 рік не надавались /а.с. 40/. Також було зазначено про те, що у зв`язку з ненаданням даних робіт у відповідні терміни та відсутністю договірних відносин між позивачем та відповідачем 1 - немає підстав для оплати послуг з експертної оцінки майна за бюджетними зобов`язаннями попереднього періоду, що закінчився.

Відповідач 2 у листі від 05 липня 2017 року № 24165 зазначив, що він не може підписати направлені йому позивачем додаткові договори, акти прийому-передачі послуг, оскільки він є структурним підрозділом Головного територіального управління юстиції у Житомирській області та, що розпорядником коштів є Головне територіальне управління юстиції у Житомирській області. Також у даному листі відповідач 2 вказав на те, що при аналізі наданих йому позивачем пакетів документів для підписання, було встановлено, що кількість експертогодин значно перевищує строки виконання робіт встановлені Законом України "Про виконавче провадження".

Таким чином, позивач дізнався про порушення свого права (в частині оплати наданих ним послуг з оцінки майна) з моменту отримання ним листа - відповіді від 04 вересня 2017 року № 5472/20/62 - 36/2017 від відповідача 1 про відсутність підстав для оплати послуг позивача з експертної оцінки, тому перебіг строку позовної давності почався, та, відповідно, у позивача виникло право на подання позову на наступний день після отримання вказаного листа, тобто, (з урахуванням поштового перебігу), в будь-якому випадку, з вересня 2017 року.

Зазначене свідчить про те, що позивачем не пропущений загальний трирічний строк позовної давності, оскільки позов до господарського суду Житомирської області подано Приватним підприємством "Україна-Експерт-Центр" 26 липня 2019 року.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 Цивільного кодексу України).

Враховуючи вищевикладене, місцевий господарський суд дійшов правильного висновку, що позивачем правомірно заявлено позов про стягнення з відповідачів 37300,00 грн. заборгованості за надані послуги, пов`язані з оцінкою майна, надані в рамках відповідних виконавчих проваджень.

Відповідно до ст. 22 Бюджетного кодексу України, Головне територіальне управління юстиції у Житомирській області виступає розпорядником коштів нижчестоящих управлінь юстиції, структурним підрозділом яких на час виникнення спірних правовідносин були відділи державної виконавчої служби, відповідно до постанови КМУ від 11 лютого 2016 року №99 "Про реформування територіальних органів Міністерства юстиції та розвиток системи надання безоплатної правової допомоги" ГТУЮ у Житомирській області веде бухгалтерський облік витрат на утримання відповідного районного управління юстиції, в тому числі Житомирського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області.

Згідно пункту 5.9 Положення про Головні територіальні управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, в областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 23.06.2011 № 1707/5, Головне територіальне управління юстиції з метою організації своєї діяльності здійснює централізований бухгалтерський облік витрат на утримання районних, районних у містах, міських (міст обласного значення), міськрайонних, міжрайонних управлінь юстиції, нотаріальних контор.

Головне територіальне управління юстиції у Житомирській області є замовником послуги за договором №7 від 25 серпня 2016 року та її безпосереднім платником, тому, зважаючи на те, що позивачем належними та допустимими доказами було підтверджено виконання свого обов`язку з надання послуг з оцінки майна, обов`язок відповідача 1 щодо оплати наданих позивачем послуг є встановленим, не обмежується строком дії договору №7 від 25 серпня 2016 року та випливає з пункту 4 статті 13 Закону України "Про виконавче провадження" і статі 22 Бюджетного кодексу України.

Враховуючи зазначене, місцевий суд правомірно зазначив, що заборгованість у розмірі 37300,00 грн. слід стягнути з відповідача 2, однак із рахунку Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, як головного розпорядника коштів.

Крім того, господарським судом Житомирської області було відмовлено у стягненні на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу адвоката, що виникли внаслідок порушення відповідачами своїх зобов`язань, в розмірі 4000,00 грн., з чим погоджується апеляційний суд з огляду на наступне.

Частиною 8 статті 129 ГПК України встановлено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Згідно частини 1 статті 221 ГПК України, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Згідно статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу входить до предмета доказування у справі.

Витрати на професійну правничу допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Відповідно до статті 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою (частина 1 статті 16 ГПК України).

Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (частина 2 статті 16 ГПК України).

Пунктом 1 частини 1 статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначено, що адвокат - це фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом.

Так, позивачем до позовної заяви було долучено копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №645 від 12 квітня 2012 року, виданого Бородіну Дмитру Вікторовичу, а також долучено ордер серії ЖТ № 069760 від 23 липня 2019 року на надання правової допомоги позивачу.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги (частина 1 статті 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Відповідно до частини 3 статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до частин 1-4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно частини 1 статті 124 ГПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Позивачем у позовній заяві зазначено, що згідно попереднього (орієнтованого) розрахунку судових витрат - витрати на правничу допомогу, які позивач очікує понести у зв`язку з розглядом справи, становлять 4000,00 грн.

Як встановлено колегією суддів, станом на день винесення рішення в матеріалах справи були відсутні будь-які документи, які б свідчили б, що позивачу надавалася професійна правнича допомога адвокатом Бородіним Д.В. та факт надання правової допомоги здійснювався у зв`язку із зверненням до суду саме з даним позовом.

Крім того, в матеріалах справи відсутні докази розрахунку вартості надання таких послуг, акту приймання-передачі виконаних робіт та доказів їх оплати.

Крім того, при поданні позивачем клопотання від 16 вересня 2019 року про те, що докази понесених витрат на правничу допомогу будуть подані ним протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, позивачем у цьому клопотанні всупереч частини 1 статті 221 ГПК України у обов`язковому порядку не було зазначено пояснень щодо поважності причин неподання вказаних доказів до ухвалення рішення суду.

З урахуванням викладених обставин, місцевий суд дійшов правильного висновку про відсутність підстав для покладення на відповідачів судових витрат позивача на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 4000,00 грн. у зв`язку з тим, що позивачем не обгрунтовано та не доведено належними доказами факт реального понесення ним таких витрат.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржників та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи. У даній справі скаржникам було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені в апеляційних скаргах не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків суду першої інстанції.

Місцевим господарським судом повністю з`ясовані обставини, що мають значення для справи. Висновки, викладені у рішенні місцевого господарського суду, відповідають обставинам справи. Судом не порушені та правильно застосовані норми матеріального та процесуального права.

За таких обставин підстав для зміни, скасування рішення місцевого господарського суду не вбачається.

Керуючись статтями 269, 275, 276 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги Головного територіального управління юстиції у Житомирській області та Житомирського районного відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Житомирській області на рішення господарського суду Житомирської області від 17 вересня 2019 року у справі №906/779/19 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Житомирської області від 17 вересня 2019 року у справі №906/779/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Справу №906/779/19 повернути до господарського суду Житомирської області.

Головуючий суддя Савченко Г.І.

Суддя Павлюк І.Ю.

Суддя Юрчук М.І.