РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

21.11.2019Справа № 910/11056/19

Суддя Господарського суду міста Києва ДЖАРТИ В. В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Комунального підприємства "Міський магазин" Виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) (01004, місто Київ, Печерський район, вулиця Басейна, будинок 1/2А, ідентифікаційний код 36927573)

до Фізичної особи-підприємця Запорожець Ольги Олександрівни ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 )

про стягнення 15 968,20 грн

Без виклику (повідомлення) представників учасників справи,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У серпні 2019 року Комунальне підприємство "Міський магазин" Виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Фізичної особи-підприємця Запорожець Ольги Олександрівни про стягнення 15 968,20 грн, з яких 9 874,44 грн становить основна заборгованість, 3 853,26 грн - інфляційні втрати, 857,00 грн - 3% річних та 1 383,50 грн - пеня.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань щодо здійснення своєчасної та повної оплати за Договором № ГЛ-П-10114/0588 від 21.09.2015 щодо розміщення засобу пересувної дрібно роздрібної торговельної мережі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.08.2019 за вказаним позовом відкрито провадження у справі № 910/11056/19, ухвалено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін (без проведення судового засідання); визначені строки для подання відзиву на позов, відповіді на відзив та заперечень на відповідь на відзив.

21.08.2019 через канцелярію суду від позивача надійшло клопотання про долучення додаткових документів.

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини 4 статті 120 цього Кодексу.

Відповідно до частини 11 статті 242 Господарського процесуального кодексу України у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Нормами частини4 статті 89 Цивільного кодексу України передбачено, що відомості про місцезнаходження юридичної особи вносяться до Єдиного державного реєстру.

За приписами частини 1 статті 7 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру.

Так, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, з метою повідомлення відповідача про розгляд справи, ухвала від 19.08.2019 про відкриття провадження у справі була направлена судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на день відкриття провадження у справі.

Проте, поштовий конверт з ухвалою Господарського суду міста Києва було повернуто до суду з відміткою відділення поштового зв`язку "за закінчення встановленого терміну зберігання" від 28.09.2019. При цьому, як вбачається з офіційного сайту Публічного акціонерного товариства "Укрпошта", вказана поштова кореспонденція не була вручена одержувачу під час доставки.

Згідно з пунктами 4, 5 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відтак, в силу вищенаведених положень законодавства, день спроби вручення поштового відправлення за адресами місцезнаходження відповідача, який зареєстрований у встановленому законом порядку, вважається днем вручення відповідачу відповідної ухвали суду.

У даному випаду судом також враховано, що за приписами часини 1 статті 9 Господарського процесуального кодексу України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з частиною 1, 2 статті 3 Закону України "Про доступ до судових рішень" для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч.1 ст.4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Враховуючи наведене, господарський суд зазначає, що відповідач мав право та дійсну можливості ознайомитись, з ухвалою від 19.08.2019 про відкриття провадження у справі в Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Частиною 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Приймаючи до уваги, що відповідач у строк, встановлений частиною 1 статті 251 Господарського процесуального кодексу України та ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.08.2019, не подав до суду відзиву на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, за висновками суду, справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

Будь яких інших заяв, клопотань або заперечень від сторін не надходило.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Приписами статті 248 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) передбачено, що суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) "Про затвердження Порядку розміщення засобів пересувної дрібнороздрібної торговельної мережі та об`єктів сезонної дрібнороздрібної торговельної мережі в місті Києві" від 02.04.2015 №300 встановлено, що право на розміщення засобів пересувної дрібно роздрібної торгівельної мережі та об`єктів сезонної дрібно роздрібної торговельної мережі виборюється на торгах.

07.09.2015 протоколом про результати торгів №13 Фізична особа-підприємець Запорожець Ольга Олександрівна була визнана переможцем за лотом №ГЛ-П-10114 на розміщення засобу пересувної дрібно роздрібної торговельної мережі за адресою: АДРЕСА_2 .Київ, функціональне призначення: швидке харчування.

21.09.2015 між Комунальним підприємством "Міський магазин" Виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) (сторона 1) та Фізичною особою-підприємцем Запорожець Ольгою Олександрівною (сторона 2) було укладено договір № ГЛ-П-10114/0588 від 21.09.2015 щодо розміщення засобу пересувної дрібно роздрібної торговельної мережі (далі - договір), відповідно до умов якого сторона 2 на підставі протоколу про результати торгів від 07.09.2015 №13 отримує можливість провадити підприємницьку діяльність в засобі пересувної дрібнороздрібної торговельної мережі, яий розміщується у визначеному згідно з пунктами 1.2 та 1.3. цього договору, та отримує послуги з облаштування і утримання місця, а сторона 1 надає послуги з облаштування та утримання місця на умовах, визначених цим договором. (пункт 1.1. договору).

За змістом пунктів 2.1., 2.2. договору загальна плата за облаштування та утримання місця визначена за результатами торгів, затверджених протоколом про результати торгів від 07.09.2015 №13 складає суму у розмірі: 13 165,92 грн, в тому числі ПДВ, за дванадцять місяців. Починаючи з дати укладення цього договору плата за облаштування та утримання місця за один місяць складає суму в розмірі: 1 097,16 грн, в тому числі ПДВ.

Відповідно до пункту 2.5. договору, плата за облаштування та утримання місця, зазначена в пункті 2.2. цього договору, сплачується стороною 2 на рахунок сторони 1 щомісячно, починаючи з другого місяця дії цього договору протягом перших п`яти календарних днів другого місяця у вигляді платежу в розмірі не менше ніж плата за облаштування та утримання місця за місяць з обов`язковим підписанням акта приймання-передачі послуг з облаштування та утримання місця за місяць протягом 5 робочих днів з дня настання наступного місяця.

При цьому, за умовами пункту 2.8. договору, ненадання чи несвоєчасна надання в строк, зазначений в пункті 2.5. цього договору, підписаного стороною 2 акта приймання-передачі послуг з облаштування та утримання місця, сторони трактують як згоду прийняття стороною 2 послуг за цим договором належним чином і в повному обсязі, та стверджують, що сторона 2 погоджується зі своїми фінансовими зобов`язаннями по розрахункам за надані послуги з облаштування та утримання місця.

Згідно пункту 2.7. договору зобов`язання сторони 2 по сплаті плати за облаштування та утримання місця забезпечується у вигляді авансового платежу в розмірі не менше ніж плата за облаштування та утримання місця за три місяці, а саме: сторона 2 сплачує авансовий платіж протягом 10 календарних днів з дати підписання цього договору, а сторона 1 зараховує авансовий платіж як плату за облаштування та утримання місця за перший та два останніх місяці строку дії цього договору.

Цей договір набирає чинності з моменту підписання його сторонами та діє з 21.09.2015 до 21.09.2016, а в частині сплати стороною 2 плати за облаштування та утримання місця - до повного виконання своїх зобов`язань. (пункт 4.1. договору).

Як вбачається з матеріалів справи, на підставі платіжного доручення №ПНМ12873 від 27.08.2015 відповідачем було сплачено гарантійний внесок в розмірі 15 000,00 грн.

На виконання умов договору № ГЛ-П-10114/0588 від 21.09.2015, позивач 23.09.2015 повернув відповідачу частину гарантійного внеску в розмірі 11 708,52 грн, зарахувавши грошові кошти в розмірі 3291,48 грн в якості плати за облаштування та утримання місця за три місяця.

Як вбачається з наявних в матеріалах справи документів відповідачем не було здійснено оплату за договором № ГЛ-П-10114/0588 від 21.09.2015 в повному обсязі.

З метою досудового врегулювання, позивач звертався до відповідача з листом №69 від 13.07.2016, в якому просив Фізичну особу-підприємця Запорожець Ольгу Олександрівну погасити наявну заборгованість, а також із претензіями №295-1220 від 05.09.2017 та №295-771 від 25.04.2019 про оплату боргу за договором № ГЛ-П-10114/0588 від 21.09.2015 щодо розміщення засобу пересувної дрібно роздрібної торговельної мережі та підписання актів надання послуг.

Проте, відповідач відповіді на вказані претензії не надав, заборгованість не погасив.

Оскільки вказана вимога позивача не виконана, грошові кошти в рахунок погашення суми заборгованості на користь позивача не надходили, останній звернувся із даним позовом до суду.

Як вже зазначалось, відповідач своїм правом поданні відзиву суду не скористався.

Оцінюючи наявні в матеріалах справи докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про наступне.

Частинами 1 та 2 статті 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Норми вказаної статті кореспондуються з положеннями статті 193 Господарського кодексу України.

Відповідно до частини 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з частиною 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Так, умовами пункту 2.5 договору № ГЛ-П-10114/0588 від 21.09.2015 щодо розміщення засобу пересувної дрібно роздрібної торговельної мережі, сторони погодили, що плата за облаштування та утримання місця, зазначена в пункті 2.2. цього договору, сплачується стороною 2 на рахунок сторони 1 щомісячно, починаючи з другого місяця дії цього договору протягом перших п`яти календарних днів другого місяця у вигляді платежу в розмірі не менше ніж плата за облаштування та утримання місця за місяць з обов`язковим підписанням акта приймання-передачі послуг з облаштування та утримання місця за місяць протягом 5 робочих днів з дня настання наступного місяця.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що строк виконання відповідачем своїх зобов`язань зі сплати послуг з облаштування та утримання місця настав.

Як вже зазначалось, заборгованість за договором № ГЛ-П-10114/0588 від 21.09.2015 відповідачем сплачено лише частково на суму 3291,48 грн.

Таким чином, внаслідок невиконання обов`язку зі сплати платежів за облаштування та утримання місця в повному обсязі, за відповідачем обліковується заборгованість спірним договором в сумі 9 874,44 грн.

За частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до частини 1 статті 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Пунктом 2 статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Порушенням зобов`язання, відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Враховуючи те, що строк виконання обов`язку зі сплати платежів з облаштування та утримання місця настав, сума боргу відповідача, яка складає 9 874,44 грн, підтверджена належними доказами, наявними в матеріалах справи, і відповідач на момент прийняття рішення не надав документів, які свідчать про погашення вказаної заборгованості перед позивачем, суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість вимоги позивача до відповідача про стягнення вказаної суми боргу, а тому позов в цій частині підлягає задоволенню.

Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача 3 853,26 грн - інфляційних втрат, 857,00 грн - 3% річних та 1383,50 грн - пені.

За приписами статті 230 Господарського кодексу України визначено, що порушення зобов`язання є підставою для застосування господарських санкцій (неустойка, штраф, пеня). Штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно з частиною 1 статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

За змістом статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

У пункті 5.1. Договору № ГЛ-П-10114/0588 від 21.09.2015 сторони погодили, що за несвоєчасну сплату платежів за облаштування та утримання місця сторона 2 сплачує на користь сторони1 пеню в розмірі 0,5% від розміру несплачених платежів за облаштування та утримання місця за кожний день прострочення, але не більше розміру, встановленого законодавством України.

Частиною 6 статті 232 Господарського кодексу України визначено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Як вже вказувалось судом, з огляду на порушення відповідачем строків оплати за облаштування та утримання місця по договору № ГЛ-П-10114/0588 від 21.09.2015, позивачем було нараховано й заявлено до стягнення пеню у розмірі 1383,50 грн за період з 21.09.2016 по 20.03.2017.

Крім того, стосовно заявлених позивачем до стягнення 3% річних та інфляційних втрат за період з 21.09.2016 по 20.03.2017суд зазначає наступне.

Відповідно до вимог частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Нарахування інфляційних витрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові

Перевіривши надані позивачем розрахунки пені, інфляційних втрат та 3% річних, суд дійшов висновку про їх правомірність, а, отже позовні вимоги Комунального підприємства "Міський магазин" Виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) в частині відшкодування 3 853,26 грн - інфляційних втрат, 857,00 грн -три проценти річних та 1383,50 грн - пені також підлягають задоволенню.

Згідно з частиною 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Частиною 1 статті 78 ГПК України визначено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З системного аналізу вищевикладеного, приймаючи до уваги, що відповідачем не надано суду належних доказів на спростування викладених у позові обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Комунального підприємства "Міський магазин" Виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 73-74, 76-80, 86, 129, 232-233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов Комунального підприємства "Міський магазин" Виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) до Фізичної особи-підприємця Запорожець Ольги Олександрівни про стягнення 15 968,20 грн, з яких: 9 874,44 грн - основний борг, 3 853,26 грн - інфляційні втрати, 857,00 грн - 3% річних та 1383,50 грн - пеня - задовольнити повністю.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Запорожець Ольги Олександрівни ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) на користь Комунального підприємства "Міський магазин" Виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) (01004, місто Київ, Печерський район, вулиця Басейна, будинок 1/2А, ідентифікаційний код 36927573) 9 874,44 грн (дев`ять тисяч вісімсот сімдесят чотири гривні 44 копійки) основного боргу, 3 853,26 грн (три тисячі вісімсот п`ятдесят три гривні 26 копійок) інфляційних втрат, 857,00 грн (вісімсот п`ятдесят сім гривень 00 копійок) 3% річних, 1383,50 грн (одну тисячу триста вісімдесят три гривні 50 копійок) пені та витрати по сплаті судового збору в сумі 1 921,00 грн (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна гривня 00 копійок).

3. Після набрання рішенням Господарського суду міста Києва законної сили видати відповідний наказ.

Рішення Господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

СУДДЯ В. В. ДЖАРТИ