ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" вересня 2019 р. м. Київ Справа № 911/1708/19

Розглянувши матеріали справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОМОКС»

до Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області

про визнання рішення недійсним

За участю секретаря судового засідання Беркут Я.О.

Суддя Т.П. Карпечкін

В засіданні приймали участь:

від позивача: Ковалевська К.М. (ордер АА № 1005030 від 09.09.2019 року);

від відповідача: не з`явився.

обставини справи:

До Господарського суду Київської області 08.07.2019 року звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «ОМОКС» із позовною заявою б/н від 08.07.2019 року до Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області про визнання рішення недійсним.

Провадження у справі № 911/1708/19 відкрито ухвалою від 15.07.2019 року за правилами загального позовного провадження. Підготовчого засідання призначено на 14.08.2019 року.

В підготовчому судовому засіданні 14.08.2019 року позивач позовні вимоги підтримав, відповідач проти позову заперечував та надав відзив на позов.

В підготовчому судовому засіданні 14.08.2019 року оголошувалась перерва на 04.09.2019 року.

Враховуючи те, що судом під час підготовчого судового засідання вжито всіх можливих та залежних від суду заходів щодо вирішення питань, зазначених в ч. 2 ст. 182 Господарського процесуального кодексу України та вчинено усі необхідні дії, передбачені ст. 177 Господарського процесуального кодексу України, в підготовчому судовому засіданні 04.09.2019 року за згодою сторін закрито підготовче провадження у справі № 911/1708/19 та здійснено перехід до розгляду справи по суті.

В судовому засіданні 04.09.2019 року оголошено ухвалу про перерву в розгляді справи по суті на 11.09.2019 року.

В судовому засіданні 11.09.2019 року позивач позовні вимоги підтримав. Представник відповідача, належним чином повідомлений про час і місце судового засідання, в судове засідання 11.09.2019 року не з`явився.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 233 Господарського процесуального кодексу України суди ухвалюють рішення, постанови іменем України негайно після закінчення судового розгляду. Рішення та постанови приймаються, складаються і підписуються в нарадчій кімнаті складом суду, який розглянув справу.

Відповідно до ч. 1 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України рішення суду проголошується у судовому засіданні, яким завершується розгляд справи, публічно, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд може проголосити лише вступну та резолютивну частини рішення.

У зв`язку з чим, в судовому засіданні 11.09.2019 року судом закінчено розгляд справи та за результатами оцінки поданих сторонами доказів, у нарадчій кімнаті, прийнято рішення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази та оцінивши їх в сукупності, суд

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з викладених у позові обставин, позивач зазначив та надав докази, що 20.06.2008 року 13 сесією 5 скликання ГІетропавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області було прийнято рішення № 128 про затвердження проекту відведення земельної ділянки в оренду строком на 10 років TOB «ОМОКС», передання зазначеної земельної ділянки площею 7,5005 га на умовах оренди терміном на 10 (десять) років ТОВ «ОМОКС» для будівництва інженерних мереж, споруд та інших об`єктів інфраструктури для облаштування громадської та житлової забудови в селі Чайки Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради та доручено сільському голові укласти договір оренди земельної ділянки.

17.06.2009 року між Петропавлівсько-Борщагівською сільською радою Києво- Святошинського району Київської області (відповідач, Орендодавець та/або сільська рада) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ОМОКС» (позивач, Орендар, Товариство) було укладено Договір оренди земельної ділянки, посвідчений державним нотаріусом Першої Київської обласної державної нотаріальної контори Дудкіною Н.В., та зареєстровано в реєстрі за номером № 1-1096 (далі - Договір).

За умовами укладеного Договору в оренду передається земельна ділянка кадастровий номер :02:008:0143, загальною площею 7,5005 га, нормативною грошовою оцінкою 4499147,92 грн., цільове призначення: для будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового будинку, під будівництво інженерних мереж, споруд та інших об`єктів інфраструктури для облаштування громадської та житлової забудови.

Згідно з п. 6 Договір укладено на 10 (десять) років. Після закінчення строку дії договору Орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово Орендодавця про намір продовжити його дію.

Згідно з п. 7 Договору орендна плата встановлена в розмірі, що дорівнює 3 (три) % від нормативної грошової оцінки землі на рік з щомісячною сплатою Орендарем на рахунок Орендодавця в безготівковому порядку рівними частками протягом 30 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного місяця.

17.06.2009 року між сторонами було укладено акт приймання-передачі земельної ділянки площею 7,5005 га, для будівництва інженерних мереж, споруд та інших об`єктів інфраструктури для облаштування громадської та житлової забудови, що знаходиться за адресою: село Чайки Києво-Святошинського району Київської області в межах населеного пункту, кадастровий номер :02:008:0143, строком на 10 років.

Вказаний Договір оренди зареєстровано (взято на облік) управлінням земельних ресурсів у Києво-Святошинському районі за № 731 від 08.07.2009 року, що підтверджується відміткою на відповідному договорі.

08.04.2010 року, відповідно до Договору про внесення змін до Договору оренди земельної ділянки, посвідченого державним нотаріусом Першої Київської обласної державної нотаріальної контори Золотухіною О.M., та зареєстровано в реєстрі за номером № 1-4, було змінено кадастровий номер земельної ділянки з :02:008:0143 на :02:008:0149.

Згідно з п. 3 Договору про внесення змін до Договору оренди земельної ділянки, пункт 3 розділу «Об`єкт оренди» викладено в наступній редакції : «В оренду передається земельна ділянка загальною площею 7,0644 га (за складом та видами угідь) землі загального користування, під зеленими насадженнями - 7,0644 га». Інші умови вищевказаного договору оренди земельної ділянки залишилися незмінними.

08.04.2010 року між сторонами було укладено Акт приймання-передачі земельної ділянки площею 7,0644 га з кадастровим номером :02:008:0149, строком на 10 років.

Вказані зміни до Договору оренди земельної ділянки було зареєстровано виконкомом Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради за № 8 від 09.04.2010 року та здійснено реєстрацію речового права.

В подальшому, протягом 2011 - 2016 років в Договір оренди вносилися зміни щодо розміру орендної плати.

Згідно з Договором про внесення змін до Договору оренди земельної ділянки від 27.01.2016 року, орендна плата за користування земельною ділянкою встановлюється у розмірі 3 відсотків від нормативно грошової оцінки земельної ділянки (п. 3 Договору про внесення змін від 27.01.2016 року).

Рішенням 8 сесії 7 скликання Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво- Святошинського району Київської області від 08.12.2016 року було затверджено поділ земельної ділянки площею 7,0644 га, кадастровий номер :02:008:0149 на 16 новосформованих земельних ділянок.

Так, на виконання вказаного рішення сесії від 08.12.2016 року, між позивачем та відповідачем 16.03.2017 року було укладено Договір про внесення змін до Договору оренди земельної ділянки, посвідченого 16.03.2017 року державним нотаріусом Першої Київської обласної державної нотаріальної контори Грисюк О.В., та зареєстровано в реєстрі за номером № 1-177.

Згідно з п. 2 Договору про внесення змін до Договору оренди земельної ділянки, сторони вирішили викласти пункти 1, 2 Розділу «Предмет договору», пункти 3, 4 Розділу «Об`єкт Договору», пункт 25 «Обмеження щодо використання земельної ділянки» Договору оренди земельної ділянки, посвідченого 17.06.2009 року державним нотаріусом Першої Київської обласної державної нотаріальної контори Дудкіною Н.В., та зареєстровано в реєстрі за номером № 1-1096 зі змінами та доповненнями до нього в нових редакціях.

Згідно пункту розділу «Предмет договору», Орендодавець відповідно до рішення 8-ї сесії VII скликання Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області № 122 від 08.12.2016 року, надає, а Орендар приймає у строкове платне володіння та користування земельні ділянку загальною площею 4,6823 га, цільове призначення - для будівництва та обслуговування багатоквартирного житлового будинку, яка розташована в селі Чайки Києво-Святошинського району Київської області з кадастровим номером :02:008:5228.

Відповідно до п. 3 розділу «Об`єкт оренди», в оренду передається земельна ділянка площею 4,6823 га, цільове призначення якої - для будівництва та обслуговування багатоквартирного житлового будинку.

16.03.2017 року між Орендодавцем та Орендарем було складено акт приймання-передачі вказаної земельної ділянки.

Крім того, між позивачем та відповідачем протягом 2008 року було укладено ряд інших договорів оренди земельних ділянок та договорів суперфіцію щодо здійснення житлової забудови на території с. Чайки Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області.

Також позивач зазначає, що з метою дотримання норм чинного законодавства України щодо забудови населеного пункту 03.04.2008 року між Петропавлівсько-Борщагівською сільською радою та ТОВ «ОМОКС» було укладено договір № 5 про участь у створенні інженерно-транспортної інфраструктури будівництва та вирішення соціальних питань в селі Чайка Петропавлівсько- Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області (надалі - Договір на пайову участь).

Згідно з п. 1.1. Договору на пайову участь, пайова участь ТОВ «ОМОКС» в створенні інженерно-транспортної інфраструктури, вирішення соціальних питань с. Чайки Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області в порядку та на умовах визначених цим договором у зв`язку з будівництвом багатоповерхового житлового комплексу «ЧАЙКА» - 12,96 га - замовник - ТОВ «УКРГАЗ», таун-хауз містечка - 2,7 га - замовник - ТОВ «Житлоінвест», житлової забудови - 3,0563 га - замовник - СВАТ «Київська овочева фабрика», житлової забудови - 4,0 га - замовник ТОВ «Омокс Інвест Буд», інженерних споруд, об`єктів інфраструктури -1,75 га - замовник «Житлоінд буд сервіс», таун-хауз містечка - 11,0 га - замовник СК «Борщагівський - 1», TOB «МТМ-К», інженерних споруд, об`єктів інфраструктури - 7,5 га - замовник ТОВ «ОМОКС» (надалі - Об`єкти) на земельних ділянках загальною площею 40,8 га, розташованих на території с. Чайки Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області на умовах оренди, права постійного користування та приватної власності.

Згідно розділу 3 Договору на пайову участь, сторонами було визначено, що розмір пайового внеску становить суму грошових коштів або майно, вартість яких еквівалентна вартості 5 (п`яти) відсотків від загальної вартості будівництва.

Так, станом на 10.04.2018 року, позивачем в повному обсязі було виконано свої зобов`язання щодо пайової участі у забудові, в тому числі щодо земельної ділянки площею 7,5 га, що підтверджується довідкою № 1-12 від 10.04.2018 року.

Крім того, 03.10.2008 року ТОВ «ОМОКС» було отримано дозвіл на виконання будівельних робіт № 17, яким останньому надано право на виконання будівельних робіт із будівництва житлового комплексу «Чайка -2» на території, що прилягає до Комарницького яру та вул. Дачної в с. Чайка Києво-Святошинського району Київської області.

Вказаний дозвіл на будівництво житлового комплексу «Чайка - 2» є чинним до завершення будівництва об`єктів, що підтверджується листом № 40-17-3247 від 20.12.2011 року, виданим державною архітектурно-будівельною інспекцією.

У зв`язку із розширенням меж забудови житлового комплексу «Чайка - 2» на території села Чайки Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, в 2016 році позивач звернувся до відповідача за отриманням нових містобудівних умов та обмежень.

26.10.2016 року рішенням виконавчого комітету № 419 Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради у відповідності до затвердженого детального плану багатоквартирної житлової забудови, ТОВ «ОМОКС» було видано містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки загальною площею 28,1343 га (нове будівництво житлового комплексу «Чайка - 2», що прилягає до вул. Лобановського Валерія, вул. Печерської та вул. Дачної с. Чайки Києво-Святошинського району Київської області).

26.10.2016 року головою Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Кодебським О.І. було підписано містобудівні умови та обмеження забудови земельних ділянок № 45/2016, з яких вбачається, що, нове будівництво житлового комплексу «ЧАЙКА-2», який прилягає до вул. Лобановського Валерія, вул. Печерської та вул. Дачної с. Чайки Києво-Святошинського району Київської області, ведеться, в тому числі, і на земельній ділянці кадастровий номер :02:008:0149.

Як зазначає позивач, вищенаведені обставини свідчать про дотримання позивачем усіх норм та правил щодо забудови земельної ділянки, наданої в користування за Договором оренди земельної ділянки від 17 червня 2009 року, посвідченим державним нотаріусом Першої Київської обласної державної нотаріальної контори Дудкіною Н.В., та зареєстрованим в реєстрі за номером № 1-1096.

Будівельні роботи на вказаній земельній ділянці ведуться і по сьогоднішній день, ступінь будівельної готовності багатоквартирного житлового будинку № 30 по вул. Валерія Лобановського в с. Чайки Києво-Святошинського району Київської області складає 60% готовності, а ступінь будівельної готовності багатоквартирного житлового будинку № 26 корпус 4 по вул. Валерія Лобановського в с. Чайки Києво-Святошинського району Київської області складає 10% готовності.

Крім того, позивачем, як Орендарем земельної ділянки, своєчасно сплачуються орендні платежі по спірному Договору оренди земельної ділянки.

Позивач в позові зазначає, що оскільки, Договір оренди земельної ділянки від 17.06.2009 року було укладено строком на 10 років, то з метою дотримання вимог п. 6. вказаного Договору та чинного законодавства України щодо реалізації переважного права на укладення договору оренди землі на новий строк, 14.05.2019 року TOB «ОМОКС» на адресу відповідача було надано лист № 226/05. Вказаний лист було вручено відповідачу 14.05.2019 року, що підтверджується відповідною відміткою на самому листі.

Додатком до вказаного листа є проект Додаткової угоди до Договору оренди земельної ділянки, згідно якого пропонується внести зміни в п. 6 Розділу «Строк дії договору» та викласти його в наступній редакції: «Договір укладено на 20 (двадцять) років. Після закінчення строку дії договору «Орендар» у разі належного виконання обов`язків відповідно до умов договору, має переважне право на укладення договору оренди землі на новий строк. «Орендар» зобов`язаний повідомити «Орендодавця» про намір поновити договір оренди земельної ділянки за місяць до спливу строку договору оренди, додавши до листа - повідомлення проект додаткової угоди. Поновлення договору здійснюється на підставі ухваленого «Орендодавцем» відповідного рішення».

Також проект додаткової угоди передбачає викладення пункту 7 розділу «Орендна плата» Договору в наступній редакції: «Оренда земельної ділянки встановлюється у розмірі, що дорівнює 3 (три) відсотки від нормативно грошової оцінки земельної ділянки за рік». Інші умови договору залишаються незмінними.

26.06.2019 року відповідач надав позивачеві копію Рішення 9-ї сесії VII скликання Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області № 52 від 20.06.2019 року з якого вбачається, що відповідачем було відмовлено ТОВ «ОМОКС» в продовженні терміну дії Договору оренди земельної ділянки від 17.06.2009 року щодо оренди земельної ділянки площею 4,6823 га кадастровий номер :02:008:5228, шляхом укладення додаткової угоди, у зв`язку з непогодженням істотних умов договору.

Товариство з обмеженою відповідальністю «ОМОКС» не погоджується з вказаним рішенням органу місцевого самоврядування та вважає його таким, що прийнято з порушенням норм чинного законодавства України.

У зв`язку з чим, позивачем подано позов про визнання недійсним та скасування рішення 19-ї сесії VII скликання Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 20.06.2019 року №52 «Про відмову Товариству з обмеженою відповідальністю «ОМОКС» у поновленні Договору оренди земельної ділянки від 17.06.2009 року, кадастровий номер :02:008:5228».

В ході розгляду спору відповідачем подано відзив, в якому позовні вимоги заперечено. Петропавлівсько-Борщагівська сільська рада Києво-Святошинського району Київської області у відзиві на позов підтвердила наявність підстав та факт укладення спірного Договору оренди земельної ділянки від 17.06.2009 року строком на 10 років.

В обгрунтування заперечень проти позову відповідач зазначив, що 20.06.2019 року термін дії Договору закінчився і ТОВ «ОМОКС» повинно повернути земельну ділянку, оскільки сесія сільської ради вирішила вказану земельну ділянку в оренду не здавати, а використати для соціальних потреб, в тому числі для надання земельних ділянок для учасників бойових дій. Аукціону чи земельних торгів по цій земельній ділянці не проводилося, тому переважного права на договір оренди у ТОВ «ОМОКС» не виникло, так як територіальна громада через своїх представників вирішила земельну ділянку в оренду не здавати на правах власника.

Також відповідач заперечував проти продовження терміну дії Договору оренди на 20 років, що є істотною умовою договору, тому необхідно погодити ці умови з сільською радою.

Згідно зі ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Відповідно до ст.15 Закону України «Про оренду землі» істотними умовами договору оренди землі є об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.

Статтею 19 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що строк дії договору оренди землі визначається за згодою сторін, але не може перевищувати 50 років.

Статтею 33 Закону України «Про оренду землі» визначено, що по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі).

Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди.

Відповідач зазначає, що реалізація переважного права на поновлення договору оренди, яка передбачена частиною першою статті 33 Закону України «Про оренду землі», можлива лише за умови дотримання встановленої цією нормою процедури та наявності волевиявлення сторін.

Таким чином, згідно із частинами першою - п`ятою статті 33 Закону України «Про оренду землі» у разі поновлення договору оренди землі умови договору можуть бути змінені за згодою сторін з укладенням додаткової угоди. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати чи інших істотних умов договору, передбачених статтею 15 цього Закону, переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється.

Однією з істотних умов договору оренди землі є строк його дії (ст. 15 Закону України «Про оренду землі»). За приписами статті 31 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі припиняється в разі, зокрема, закінчення строку, на який його було укладено.

Порядок, умови і правові конструкції поновлення договору оренди землі унормовані у статті 33 Закону України «Про оренду землі». Так, у частинах 1-5 статті 33 цього Закону передбачено, що по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі). Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди. При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється. Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

Розглянувши позовні вимоги з врахуванням поданих відповідачем заперечень, враховуючи надані сторонами докази та пояснення, судом встановлено наступне.

Як визначено п. 2.9. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.2011 року № 6 «Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин», з урахуванням положень статті 3 ЗК України правове регулювання відносин, пов`язаних з орендою земельних ділянок, здійснюється спеціальним земельним законодавством, а договір оренди землі не є тотожним зобов`язанням найму, визначеним у ЦК України.

У вирішенні спорів, пов`язаних з укладанням, зміною, розірванням, припиненням учасниками земельних відносин договорів оренди земельних ділянок, загальні положення глави 20 ГК України застосовуються, якщо відповідні відносини не врегульовано спеціальними нормами ЗК України, Закону України «Про оренду землі».

Суб`єкт господарювання має право на визнання за ним права на оренду земельної ділянки лише за умов дотримання вимог статей 124, 125 ЗК України і статті 16 Закону України «Про оренду землі»

Суди мають враховувати, що способи захисту прав юридичних та фізичних осіб на земельні ділянки, визначені статтею 152 ЗК України, положення якої у відповідних правовідносинах підлягають переважному застосуванню перед нормами ЦК України та ГК України.

Згідно з п. 2.17. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.2011 року № 6 «Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин» у вирішенні спорів, пов`язаних з поновленням (пролонгацією) договорів оренди земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, судам слід враховувати положення статті 33 Закону України «Про оренду землі».

Частиною шостою зазначеної статті передбачено, що договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором, у разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою і за відсутності протягом місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі.

Відтак господарським судам у вирішенні відповідних спорів необхідно з`ясовувати, зокрема, чи повідомляв орендар орендодавця у встановленому порядку про намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк та чи заперечував орендодавець у строк, визначений законом, проти поновлення договору.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду у складі палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду, що викладена в постанові від 10.09.2018 року у справі № 920/739/17 (в аналогічних правовідносинах з приводу поновлення договору оренди земельної ділянки), ключовим елементом принципу правової визначеності є однозначність та передбачуваність правозастосування, а отже системності та послідовності у діяльності відповідних органів, насамперед судів. Суб`єкти (учасники спору) завжди повинні мати можливість орієнтувати свою поведінку таким чином, щоб вона відповідала вимогам норми на момент вчинення дії. Для оцінки правовідносин у даному спорі колегія керується правилами, викладеними Європейським судом з прав людини (далі - ЄСПЛ) у рішенні в справі Sunday Times v. United Kingdom. У цій справі ЄСПЛ зазначив, що закон повинен бути досить доступним, він повинен служити для громадянина відповідним орієнтиром, достатнім у контексті, в якому застосовуються певні правові норми у відповідній справі; норма не може вважатися законом, якщо вона не сформульована з достатньою чіткістю, яка дає можливість громадянинові регулювати свою поведінку.

У справі Steel and others v. The United Kingdom ЄСПЛ наголосив, що Конвенція вимагає, щоб усе право, чи то писане, чи неписане, було достатньо чітким, аби дати змогу громадянинові, якщо виникне потреба, з належною порадою, передбачати певною мірою за певних обставин наслідки, що може спричинити певна дія.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає за необхідне застосовувати правові норми та судову практику таким чином, яким вона є найбільш очевидною та передбачуваною для учасників цивільного обороту в Україні.

Статтею 33 Закону України «Про оренду землі» регламентовано поновлення договору оренди землі на новий строк як у випадку реалізації переважного права орендаря перед іншими особами (частини 1- 5 цієї норми), так і у випадку, коли орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди (частина 6 цієї норми).

Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що для застосування положень частини 1 статті 33 Закону України «Про оренду землі» та визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди необхідно встановити такі юридичні факти: орендар належним чином виконує свої обов`язки за договором; орендар до спливу строку договору повідомив орендодавця у встановлені строки про свій намір скористатися переважним правом укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди; орендодавець протягом місяця не повідомив орендаря про наявність заперечень і своє рішення.

Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення із проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення (частина 5 статті 33 Закону України «Про оренду землі»).

Частиною 6 статті 33 зазначеного Закону врегульовано пролонгацію договору на той самий строк і на тих самих умовах, що були передбачені договором, за наявності такого фактичного складу: користування орендарем земельною ділянкою після закінчення строку оренди і відсутність протягом одного місяця заперечення орендодавця проти такого користування (що можна кваліфікувати як «мовчазну згоду» орендодавця на пролонгацію договору).

При цьому необхідно звернути увагу, що повідомлення орендарем орендодавця про намір скористатися правом на поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених частиною 6 статті 33 Закону України «Про оренду землі», не вимагається. Суть поновлення договору оренди згідно з цією частиною статті саме і полягає у тому, що орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку оренди, а орендодавець, відповідно, не заперечує у поновленні договору, зокрема у зв`язку з належним виконанням договору оренди землі. Відсутність такого заперечення, як уже зазначалося, може мати прояв у «мовчазній згоді».

У контексті поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених частиною 6 статті 33 Закону України «Про оренду землі», необхідно зауважити, що такий договір може бути поновлено виключно на тих самих умовах і на той самий строк. Тобто орендар не може вимагати поновлення договору оренди землі на інших умовах. Щодо прав та обов`язків орендодавця слід акцентувати, що він має право заперечити стосовно поновлення згідно із цією частиною статті 33 Закону України «Про оренду землі», і таке заперечення має бути заявлено саме протягом одного місяця після закінчення дії договору оренди землі, що безпосередньо випливає зі змісту частини 6 зазначеної статті.

У подальшому, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення дії договору оренди і орендодавець не надав заперечень стосовно поновлення цього договору протягом одного місяця після його закінчення, орендар має право звернутися із вимогою про визнання укладеною угоди про поновлення договору на тих самих умовах і на той самий строк. Орендодавець, у свою чергу, в будь-який час до укладення додаткової угоди стосовно поновлення договору на той самий строк і на тих самих умовах може звернутися із вимогою про звільнення земельної ділянки. Тобто договір оренди землі вважатиметься поновленим лише у разі укладення додаткової угоди, про що безпосередньо зазначено у частині 8 статті 33 Закону України «Про оренду землі». При цьому відмову або зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено у суді.

Правову позицію щодо розрізнення цих підстав було сформульовано Верховним Судом України, зокрема у постанові від 25.02.2015 у справі № 6-219цс14 і Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 10.04.2018 у справі № 594/376/17-ц.

Отже, підстави для поновлення договору оренди земельної ділянки, передбачені у частинах 1- 5 і частині 6 статті 33 Закону України «Про оренду землі», не пов`язані одна з іншою.

В разі, якщо орендар, який належно виконував умови договору, звернувся в установлений строк до орендодавця з листом-повідомленням про поновлення цього договору разом із проектом відповідної додаткової угоди, в такому разі законодавцем у частині 5 статті 33 Закону України «Про оренду землі» визначено алгоритм дій, який зобов`язує орендодавця після отримання листа-повідомлення орендаря:

1) розглянути лист-повідомлення на відповідність вимогам закону;

2) узгодити з орендарем (за необхідності) істотні умови договору;

3) за відсутності заперечень прийняти рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності);

4) укласти з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі.

За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендареві направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

Зазначені положення слід розуміти таким чином:

а) орендодавець у разі невідповідності змісту листа-повідомлення та умов проекту додаткової угоди вимогам закону повинен протягом місяця із дати його отримання повідомити орендареві про такі невідповідності, що, у свою чергу, може бути підставою для заперечення у задоволенні заяви орендаря;

б) може запропонувати свою редакцію істотних умов договору оренди землі.

При цьому необхідно мати на увазі, що заперечення орендодавця щодо невідповідності листа-повідомлення із проектом додаткової угоди вимогам закону мають бути обґрунтованими і містити конкретні посилання на порушення закону, зазначені у листі-повідомленні або проекті додаткової угоди, або містити конкретні істотні умови договору, щодо яких орендодавець пропонує зміни.

Якщо орендар та орендодавець у процесі погодження фактично дійшли згоди щодо нових істотних умов договору оренди землі, але не уклали додаткової угоди, то способом захисту прав орендаря буде саме його звернення до суду із позовом про укладення додаткової угоди на нових узгоджених істотних умовах, а не автоматична пролонгація на попередніх умовах.

Також, Верховний Суд в постанові від 10.09.2018 року у справі № 920/739/17 зауважує, що у відповідь на звернення орендаря має бути надіслано саме лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення і така відповідь має бути надана у місячний термін з моменту звернення орендаря за поновленням договору.

Порушення орендодавцем місячного терміну для повідомлення орендареві про прийняте рішення, у свою чергу, дає позивачеві підстави розраховувати на можливість поновлення договору оренди землі в силу закону, а саме частини 6 статті 33 Закону України «Про оренду землі».

Таким чином, у разі встановлення обставин дотримання орендарем процедури і строків звернення до орендодавця із повідомленням про намір поновити договір оренди землі та невиконання орендодавцем установленого частиною 5 статті 33 Закону України «Про оренду землі» обов`язку у місячний термін розглянути надісланий орендарем лист-повідомлення поведінку орендодавця не можна визнати добросовісною.

Відповідно до статті 3 Цивільного кодексу України принципи справедливості, добросовісності та розумності є однією із фундаментальних засад цивільного права, спрямованою, у тому числі, на утвердження у правовій системі України принципу верховенства права. При цьому добросовісність означає прагнення особи сумлінно використовувати цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків, що зокрема підтверджується змістом частини 3 статті 509 цього Кодексу. Отже, законодавець, навівши у тексті Цивільного кодексу України зазначений принцип, установив у такий спосіб певну межу поведінки учасників цивільних правовідносин, тому кожен із них зобов`язаний сумлінно здійснювати свої цивільні права та виконувати цивільні обов`язки, у тому числі передбачати можливість завдання своїми діями (бездіяльністю) шкоди правам та інтересам інших осіб. Цей принцип не є суто формальним, оскільки його недотримання призводить до порушення прав та інтересів учасників цивільного обороту. Саме тому у конкретних правовідносинах, зокрема щодо поновлення договору оренди землі на підставі статті 33 Закону України "Про оренду землі", добросовісність орендодавця по суті становить гарантію дотримання прав менш захищеної сторони, якою у спірних правовідносинах є орендар.

За встановлених судом обставин належного виконання орендарем обов`язків за договором, своєчасного звернення до орендодавця із листом-повідомленням про поновлення договору з наданням проекту додаткової угоди орендодавець порушив право позивача на встановлений законом порядок розгляду питання про поновлення договору оренди на новий строк, а отже і на укладення додаткової угоди до договору.

Зі змісту наведеної в постанові Верховного Суду від 10.09.2018 року у справі № 920/739/17 правової позиції вбачається, що питання щодо узгодження з орендарем усіх істотних умов договору не можуть бути підставою для відмови у поновленні договору оренди і є самостійним предметом вирішення (позову).

Таким чином, з огляду на зміст ст. 33 Закону України «Про оренду землі» та фактичні обставини спору, застосуванню до спірних правовідносин підлягає процедура, наведена у відповідних ч.ч. 1-5 ст. 33 Закону України «Про оренду землі».

Частиною 1 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» визначено, що по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі).

Згідно з ч. 2 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. У разі смерті орендодавця до спливу строку дії договору оренди землі орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це спадкоємця земельної ділянки протягом місяця з дня, коли йому стало відомо про перехід права власності на земельну ділянку.

Згідно з ч. 3 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» до листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди.

Згідно з ч. 4 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» при поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється.

Згідно з ч. 5 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

Як встановлено судом, 17.06.2009 року між Петропавлівсько-Борщагівською сільською радою Києво-Святошинського району Київської області та Товариством з обмеженою відповідальністю «ОМОКС» було укладено Договір оренди земельної ділянки, посвідчений державним нотаріусом Першої Київської обласної державної нотаріальної контори Дудкіною Н.В., та зареєстровано в реєстрі за номером № 1-1096. Вказаний договір було взято на облік управлінням земельних ресурсі в Києво-Святошинському районі 08.07.2009 року за № 731.

Відповідно до п.6 Договору, останній укладено терміном на 10 років. Після закінчений строку договору орендар має переважне право на поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

Позивач (орендар земельної ділянки) зазначив та надав докази належного виконання умов Договору, відповідачем факт належного виконання орендарем умов Договору оренди землі не заперечено та не спростовано.

Таким чином, матеріалами справи підтверджується наявність визначених в ч. 1 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» підстав для реалізації орендарем переважного права на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі).

У відповідності до ч. 2 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» позивач, як орендар, повідомив орендодавця про намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, шляхом надіслання 14.05.2019 року відповідного листа-повідомлення, що відбулось з дотриманням визначеного строку, а саме до спливу строку договору оренди землі і не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди.

Частиною 5 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» визначено, що орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

Таким чином, з огляду на ч.5 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» орендодавець (відповідач) мав розглянути листа-повідомлення позивача та надати відповідь у місячний термін, тобто до 14.06.2019 року.

Однак, відповідачем відповідний термін порушено, оскільки звернення позивача розглянуто лише 20.06.2019 року шляхом прийняття спірного рішення ради, про яке позивачу повідомлено лише 26.06.2019 року.

Доказів своєчасного надіслання відповідачем на адресу позивача листа-повідомлення про відмову в продовженні Договору суду не надано, що свідчить про недобросовісність поведінки відповідача.

Крім того, ч. 4 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» передбачено при поновленні договору оренди землі можливість зміни його умов за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється.

При цьому, згідно з ч. 4 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» з ірахуванням правової позиції Верховного Суду у складі палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду, що викладена в постанові від 10.09.2018 року у справі № 920/739/17 (в аналогічних правовідносинах з приводу поновлення договору оренди земельної ділянки), в разі, якщо орендар, який належно виконував умови договору, звернувся в установлений строк до орендодавця з листом-повідомленням про поновлення цього договору разом із проектом відповідної додаткової угоди, в такому разі законодавцем у частині 5 статті 33 Закону України «Про оренду землі» визначено алгоритм дій, який зобов`язує орендодавця після отримання листа-повідомлення орендаря:

1) розглянути лист-повідомлення на відповідність вимогам закону;

2) узгодити з орендарем (за необхідності) істотні умови договору;

3) за відсутності заперечень прийняти рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності);

4) укласти з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі.

За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендареві направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

Зазначені положення слід розуміти таким чином:

а) орендодавець у разі невідповідності змісту листа-повідомлення та умов проекту додаткової угоди вимогам закону повинен протягом місяця із дати його отримання повідомити орендареві про такі невідповідності, що, у свою чергу, може бути підставою для заперечення у задоволенні заяви орендаря;

б) може запропонувати свою редакцію істотних умов договору оренди землі.

При цьому необхідно мати на увазі, що заперечення орендодавця щодо невідповідності листа-повідомлення із проектом додаткової угоди вимогам закону мають бути обґрунтованими і містити конкретні посилання на порушення закону, зазначені у листі-повідомленні або проекті додаткової угоди, або містити конкретні істотні умови договору, щодо яких орендодавець пропонує зміни.

Однак, відповідачем не дотримано вимог наведених норм ч.ч. 4, 5 ст. 33 Закону України «Про оренду землі».

Зокрема, наведені норми ст. 33 Закону України «Про оренду землі» передбачають дотримання процедури погодження зміни істотних умов договору шляхом перевірки орендодавцем пропозицій орендаря на предмет їх відповідності законодавству, та узгодження з орендарем (за необхідності) істотних умов договору.

Таким чином, як рішення орендодавця про поновлення договору оренди землі на інших умовах, так і заперечення орендодавця щодо поновлення договору оренди землі на нових умовах, мають прийматись за наслідками проведення відповідних переддоговірних переговорів.

Відповідною нормою ст. 33 Закону України «Про оренду землі» врегульовано процедуру поновлення договору землі на новий строк, яка ініціюється орендарем. В той же час, передбачено можливість поновлення договору на інших умовах. Тобто в разі ініціювання орендарем птання про поновлення договору оренди на інших умовах (інші умови також можуть бути ініційовані і орендодавцем), має місце комбінована ситуація, яка передбачає вирішення питання про поновлення договору та вирішення питання про погодження нових його умов.

Сама лише незгода з новими, запропонованими орендарем, умовами договору (без узгодження відповідних умов шляхом висловлення зустрічної пропозиції, в тому числі залишення старих умов чи наведення інших умов), тобто дотримання процедури узгодження з орендарем істотних умов договору (за необхідності, тобто в разі ініціювання зміни умов), не є достатньою підставою для відмови в поновленні договору на новий строк.

У разі непогодження запропонованих орендарем умов договору, мало вирішуватись питання щодо поновлення договору на старих умовах (чи інших умовах), чого відповідачем не дотримано.

Крім того, виклалені у відзиві на позов обставини є суперечливими, оскільки відповідач причиною непоновлення Договору оренди наводить інші обставини, відмінні від наведених в спірному рішення, а саме про відсутність наміру передавати земельну ділянку в оренду та намір використати для соціальних потреб, в тому числі для надання земельних ділянок для учасників бойових дій.

Однак, такі твердження відповідача не можуть вважатись обгрунтованими та не відповідають фактичним обставинам, оскільки на спірній земельній ділянці позивачем ведуться будівельні роботи, ступінь будівельної готовності багатоквартирного житлового будинку № 30 по вул. Валерія Лобановського в с. Чайки Києво-Святошинського району Київської області складає 60% готовності, а ступінь будівельної готовності багатоквартирного житлового будинку № 26 корпус 4 по вул. Валерія Лобановського в с. Чайки Києво-Святошинського району Київської області складає 10% готовності. Тобто споруджено об`єкт нерухомості незавершений будівництвом житловий комплекс, що в разі припинення орендних відносин потребує вирішення наслідків такого припинення у відповідності до ст. 417 Цивільного кодексу України.

Щодо наведених в спірному рішенні ради причин заперечень про поновлення договору, а саме не погодження істотних умов, відповідачем у відзиві не надано жодих пояснень та не зазаначено про дотримання процедури погоджень, а саме висловлення своєї пропозиції.

При цьому, необхідно мати на увазі, що заперечення орендодавця щодо невідповідності листа-повідомлення із проектом додаткової угоди вимогам закону мають бути обгрунтованими і містити конкретні посилання на порушення закону, зазначені у листі-повідомленні або проекті додаткової угоди, або містити конкретні істотні умови договору, щодо яких орендодавець пропонує зміни.

Згідно з ч. 11 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено в суді.

Таким чином, спірне рішення Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради від 20.06.2019 року №52 про відмову Товариству з обмеженою відповідальністю «ОМОКС» у поновленні Договору оренди земельної ділянки від 17.06.2009, кадастровий номер :02:008:5228 є необґрунтованим і таким рішенням позивачу безпідставно відмовлено в продовженні терміну дії Договору оренди земельної ділянки.

Крім того, сільська рада в місячний термін (з дня отримання) не розглянула отриманого від орендаря листа-повідомлення (вх. № 848/1-11 від 14.05.2019 року) та відповідно, не направила орендарю лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення, не узгодила істотні умови договору, та прийняла рішення про відмову у подовженні договору оренди земельної ділянки.

Таким чином, сільська рада порушила право позивача на встановлений законом порядок розгляду питання про поновлення договору оренди на новий строк, а отже і на укладення додаткової угоди до договору, що свідчить про недобросовісну поведінку орендодавця.

Саме тому у конкретних правовідносинах, зокрема щодо поновлення договору оренди землі на підставі статті 33 Закону України «Про оренду землі», добросовісність орендодавця по суті становить гарантію дотримання прав менш захищеної сторони, якою у спірних правовідносинах є орендар.

Щодо незазначення відповідачем в оскаржуваному рішення чітких причин відмови з посиланням на норми права, то Верховний Суд у складі палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду (справа № 920/739/17) встановив, що заперечення орендодавця щодо невідповідності листа-повідомлення із проектом додаткової угоди вимогам закону мають бути обґрунтованими і містити конкретні посилання на порушення закону, зазначені у листі-повідомленні або проекті додаткової угоди, або містити конкретні істотні умови договору, щодо яких орендодавець пропонує зміни.

Аналогічно Верховний суд у складі суддів Касаційного господарського суду у своїй постанові по справі № 910/12017/17 від 18 січня 2018 року, вказав, що при відмові орендарю у поновленні договору оренди на новий строк або на нових умовах, власник зобов`язаний чітко вказати причину, інакше переважне право орендаря буде порушено.

Із оскарженого рішення сільської ради вбачається, що підставою для відмови є неузгодженість істотних умов договору, проте які саме істотні умови є неузгодженні в рішення не зазначається.

Таким чином, відповідачем була порушена процедура реалізації позивачем переважного права на поновлення договору відповідно до вимог ст.33 Закону України «Про оренду землі».

В той же час, позивач вчинив всі належні дії для поновлення договору оренди земельної ділянки від 17.06.2009 року, тобто останній мав дійсне волевиявлення на подальше використання земельної ділянки за її цільовим призначенням: для будівництва та обслуговування багатоквартирного житлового будинку з подальшим проведенням будівельних робіт та введенням вказаних будинків в експлуатацію. Вказане свідчить про те, що у позивача виникли та існують законні сподівання на здійснення майнового права - оренду землі та її забудову у відповідності до проектної документації, та що такі сподівання є практичними у своїй реалізації, тому до спірних правовідносин необхідно застосувати статтю 1 Першого протоколу до Конвенції та практику ЄСПЛ щодо застосування статті 1 Першого протоколу до Конвенції згідно зі статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

У розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції «майном» визнаються активи, включаючи права вимоги, стосовно яких заявник може стверджувати, що він має принаймні «законне сподівання» на отримання можливості ефективно здійснити майнове право (рішення ЄСПЛ у справі «Стретч проти Сполученого Королівства» (пункт 32).

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п.2 ст.15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Статтею 16 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

За змістом статті 16 Цивільного кодексу України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права, припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, тощо.

У відповідності до п.10 ч.2ст.16 Цивільного кодексу України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

В силу ст.21 Цивільного кодексу України суд визнає незаконним та скасовує нормативно-правовий акт або правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

У Рішенні Конституційного Суду України від 01.12.2004р. №18-рп/2004 (справа про охоронюваний законом інтерес) надано офіційне тлумачення поняття «охоронюваний законом інтерес» як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовленого загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкованого у суб`єктивному праві простого легітимного дозволу, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

Як визначено ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За наслідками розгляду спору суд дійшов висновку, що спірне рішення 19-ї сесії VII скликання Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської від 20 червня 2019 року № 52 «Про відмову Товариству з обмеженою відповідальністю «ОМОКС» (08130, Київська обл., Києво-Святошинський район, с. Петропавлівська-Борщагівка, вул. Ярослава Мудрого, буд. 1-А) у поновленні Договору оренди земельної ділянки від 17 червня 2009 року, кадастровий номер :02:008:5228» є необгрунтованим та безпідставним, порушує права позивача, як орендаря земельної ділянки, на вирішення питання про поновленння договору оренди землі у відповідності до ст. 33 Закону України «Про оренду землі», тому позовні вимоги про визнання неправомірним та скасування відповідного рішення ради є обґрунтованими, відповідачем не спростовані і підлягають задоволенню.

Згідно зі ст. 129 Господарського процесуального кодексу України понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 129, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ОМОКС» до Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області про визнання рішення недійсним задовольнити в повному обсязі.

2. Визнати недійсним та скасувати рішення 19-ї сесії VII скликання Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області (08135, Київська обл., Києво-Святошинський район, с. Чайки, вул. В. Лобоновського, буд. 21, корпус 1, прим. 25) від 20 червня 2019 року № 52 «Про відмову Товариству з обмеженою відповідальністю «ОМОКС» (08130, Київська обл., Києво-Святошинський район, с. Петропавлівська-Борщагівка, вул. Ярослава Мудрого, буд. 1-А) у поновленні Договору оренди земельної ділянки від 17 червня 2009 року, кадастровий номер :02:008:5228»

3. Стягнути з Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області (08135, Київська обл., Києво-Святошинський район, с. Чайки, вул. В. Лобоновського, буд. 21, корпус 1, прим. 25) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОМОКС» (08130, Київська обл., Києво-Святошинський район, с. Петропавлівська-Борщагівка, вул. Ярослава Мудрого, буд. 1-А) 1921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору.

4. Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення, шляхом подання апеляційної скарги відповідно до ст. ст. 256-257 Господарського процесуального кодексу України з врахуванням п. 17.5 розділу ХІ Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 25.09.2019 р.

Суддя Т.П. Карпечкін