УХВАЛА

м. Київ

18.11.2019Справа № 910/15933/19

Суддя Привалов А.І., розглянувши

позовну заяву Комунального некомерційного підприємства "Центр первинної медико-санітарної допомоги №4" Деснянського району м.Києва

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Центр дитячого реабілітаційно-оздоровчого плавання"

про стягнення 159387,62 грн.

УСТАНОВИВ:

Комунальне некомерційне підприємство «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 4» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Центр дитячого реабілітаційно-оздоровчого плавання» про стягнення 159 387,62 грн.

Дослідивши матеріали позовної заяви та додані до неї документи, суд дійшов висновку про повернення позовної заяви з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 Господарського процесуального кодексу України в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги. Похідною позовною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).

Згідно п. 2 ч. 5 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи у разі, якщо порушено правила об`єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 173 цього Кодексу).

За своїм процесуальним призначенням інститут об`єднання позовних вимог забезпечує правильність і одностайність розгляду та вирішення окремих позовних вимог, які можуть бути розглянуті як самостійні справи, але об`єднуються однорідністю вимог, тобто вимог, які випливають з одних і тих же правовідносин.

Крім того, об`єднання позовних вимог дає можливість досягти процесуальної економії, ефективніше використати процесуальні засоби для відновлення порушеного права, а також унеможливити винесення різних рішень за однакових обставин.

Отже, порушенням правила об`єднання вимог, є об`єднання неоднорідних вимог, тобто таких, які не пов`язані між собою підставами виникнення або доказами, що підтверджують ці вимоги.

Так, підставою позову є обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги і докази, що стверджують позов, зокрема факти матеріально-правового характеру, що визначаються нормами матеріального права, які врегульовують спірні правовідносини, їх виникнення, зміну, припинення.

Доказами в господарському судочинстві є будь-які відомості, отримані у визначеному законом порядку, на підставі яких суд установлює наявність або відсутність обставин, на яких обґрунтовуються вимоги і заперечення осіб, що беруть участь у справі, та інші обставини, які мають значення для правильного розгляду справи.

Предмет і підстава позову сприяють з`ясуванню наявності і характеру спірних правовідносин між сторонами, застосуванню необхідного способу захисту права, визначенню кола доказів, необхідних для підтвердження наявності конкретного цивільного права і обов`язку.

Як вбачається з позовної заяви, позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача 159 387 грн заборгованості з пені, штрафу, інфляційних нарахувань та 3% річних, які ґрунтуються на двох договорах, а саме:

- договорі № 1168 про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду від 26.12.2018;

- договорі № 1168/1 про відшкодування витрат на надання комунальних послуг та утримання орендованого приміщення від 26.12.2018.

При цьому, зі змісту перелічених вище договорів вбачається, що заборгованість відповідача виникла на підставі різних за своєю правовою природою договорам, зокрема, за договором оренди та договором про надання послуг.

Крім того, до складу заборгованості з орендної плати також включено заборгованість по відшкодуванню податку на землю.

Таким чином, заявлені вимоги не пов`язані між собою ані підставою виникнення, ані поданими доказами, та не є основними та похідними позовними вимогами. При цьому, обставина укладення договорів відносно одного й того ж боржника не є спільною "підставою позову", яка об`єднує вимоги.

Також, заявлені за договорами вимоги не об`єднані поданими доказами, так як невиконання кожного з договорів буде потребувати дослідження правомірності нарахування заборгованості за певний проміжок часу та підстави нарахування штрафних санкцій за порушення цих зобов`язань.

Отже, за поданою позивачем позовною заявою фактично підлягають вирішенню 2 окремих спори між тими ж сторонами, які не пов`язані між собою підставами виникнення або доказами, що підтверджують ці вимоги, оскільки підставами виникнення спірних правовідносин сторін є різні договори, які мають різну правову природу та підтверджуються різними доказами виникнення у позивача права на стягнення заборгованості з відповідача.

При цьому, суд зазначає, що навіть у випадку коли позивач правомірно об`єднав вимоги, пов`язані між собою, суд вправі повернути позовну заяву, якщо вважатиме, що сумісний розгляд об`єднаних вимог перешкоджатиме з`ясуванню прав і взаємовідносин сторін чи суттєво утруднить вирішення спору.

Позивач жодним чином не позбавлений права звернутись з окремими позовами до відповідача про витребування майна з незаконного володіння окремо за кожним контрактом.

Отже, суд дійшов висновку, що сумісний розгляд об`єднаних позивачем вимог значно утруднить та сприятиме затягуванню учасниками судового процесу вирішення спору по суті, так як подані в обґрунтування позовних вимог документи є окремими доказами по кожному з договорів.

Підстав для застосування положень ст. 173 ГПК України судом не встановлено.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про повернення поданого позову заявнику для роз`єднання позовних вимог.

Суд звертає увагу, що з урахуванням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, правова конструкція статті 174 Господарського процесуального кодексу України дає можливість стороні розраховувати на захист своїх прав та доступ до правосуддя, незважаючи на порушення при подані позовної заяви, що стали підставою для її повернення, через передбачену законом процесуальну можливість повторного подання позовної заяви після усунення допущеного порушення.

Керуючись п.2 ч.5 ст.174, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 4» Деснянського району м. Києва до Товариства з обмеженою відповідальністю «Центр дитячого реабілітаційно-оздоровчого плавання» про стягнення 159 387,62 грн повернути.

2. Звернути увагу позивача, що згідно ч. 8 ст. 174 ГПК України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення недоліків.

3. Згідно ч. 2 ст.235 Господарського процесуального кодексу України дана ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена у порядку, встановленому статтею 256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя А.І.Привалов