ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" листопада 2019 р. Справа№ 910/1613/17

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Руденко М.А.

суддів: Дідиченко М.А.

Пономаренка Є.Ю.

при секретарі: Реуцька Т.О.

за участю представників сторін:

від позивача Косарецьков В.М. довіреність № б/н від 25.06.19, Кебкал В.Г. довіреність № б/н від 28.01.19

від відповідача Крикуненко С.В. директор, Гішко В.С. довіреність № ордер серія КВ №144857 від 01.06.19

від третьої особи не з"явився

приватний виконавець Солонько М.М. не з"явився

розглянувши апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Проскан" за скаргою на дії приватного виконавця Солонька М.М. щодо примусового виконання рішення

на ухвалу господарського суду міста Києва від 21.08.2019 року

у справі №910/1613/17 (суддя І.Д. Курдельчук)

за позовом публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Преміум"

до товариства з обмеженою відповідальністю "Проскан"

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Фонд гарантування вкладів фізичних осіб

про стягнення 97 557 917, 53 грн.,

та за зустрічним позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Проскан"

до публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Преміум"

про визнання зобов`язань припиненими,-

В С Т А Н О В И В:

Рішенням господарського суду міста Києва від 05.04.2017 у справі №910/1613/17, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 27.06.2017, позов задоволено: стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю "Проскан" на користь публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Преміум" заборгованість за кредитним договором № 26/КЛ/13 на відкриття відновлювальної мультивалютної кредитної лінії від 04.07.2013 в розмірі 99.617.329,45 грн., в т.ч. заборгованість за кредитом - 56.859.259,77 грн., заборгованість за процентами - 16.892.381,87 грн., пеня - 25.791.936, 17 грн. та штраф - 73.751, 64 грн.

Постановою Вищого господарського суду від 06.11.2017 року касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Проскан" задоволено частково. Рішення господарського суду міста Києва від 05.04.2017 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 27.06.2017 у справі № 910/1613/17 скасовано, а справу направлено на новий розгляд до господарського суду міста Києва.

Рішенням господарського суду міста Києва від 03.05.2018 позовні вимоги публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Преміум" задоволено частково, стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю "Проскан" на користь публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Преміум" за кредитним договором №26/КЛ/13 на відкриття відновлювальної мультивалютної кредитної лінії від 04.07.2,00 доларів США основного боргу за кредитом, 865895,57 доларів США процентів за кредитом, 159314,77 грн витрат по сплаті судового збору, в іншій частині позову відмовлено, в задоволенні зустрічного позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням господарського суду міста Києва від 03.05.2018 року, товариство з обмеженою відповідальністю «Проскан» звернулось з апеляційною скаргою.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 03.09.2018 року повернуто ТОВ «Проскан» апеляційну скаргу на рішення господарського суду міста Києва від 03.05.2018 року з доданими до неї документами.

Рішення господарського суду міста Києва від 03.05.2018 року набрало законної сили.

20.09.2018 про примусове виконання означеного рішення видано відповідний наказ.

21.05.2018 до господарського суду міста Києва надійшла заява від товариства з обмеженою відповідальністю "Проскан" про відстрочення виконання рішення господарського суду міста Києва від 03.05.2018 у справі № 910/1613/17 до 04.09.2019.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 27.05.2019 року заяву товариства з обмеженою відповідальністю "Проскан" про відстрочку виконання рішення господарського суду міста Києва від 03.05.2018 в справі №910/1613/17 задоволено: відстрочено виконання рішення господарського суду міста Києва від 03.05.2018 в справі № 910/1613/17 до 04.09.2019.

27.05.2019 до господарського суду міста Києва надійшла скарга від товариства з обмеженою відповідальністю "Проскан" на дії приватного виконавця виконавчого органу міста Києва Солонька М.М. (а.с. 98-107 том 9), в якій скаржник просив визнати неправомірними дії приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Солонька М.М., що мали місце при винесені постанови про вікриття виконавчого провадження від 29 січня 2019 року ВП № 58233178 та при здійсненні виконавчого провадження ВП № 58233178; скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Солонька М.М. при відкритті виконавчого провадження від 29 січня 2019 року ВП № 58233178; зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Солонько М.М. повернути публічному акціонерному товариству «Комерційний банк`Преміум» наказ № 910/1613/17, виданий 20.09.2018 року господарським судом міста Києва без виконання.

В обґрунтування вимог скарги на дії приватного виконавця скаржник зазначив на те, що копію постанови про відкриття виконавчого провадження від 29.01.2019 року в передбаченому ч.1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» не отримував, про відкриття виконавчого провадження приватним виконавцем Солонько М.М . дізнався лише 20 травня 2019 року. Також вважає, що відповідно до приписів абзацу другого частини 2 статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» до 06 лютого 2019 року приватний виконавець Солонько М.М. не міг здійснювати примусове виконання рішень, за якими сума стягнення становить двадцять та більше мільйонів гривень або еквівалентна сума в іноземній валюті. При цьому звернув увагу на те, що наявний конфлікт інтересів, оскільки приватний виконавець Солонько М.М. отримав посвідчення 07.11.2017 року, в той час як до цього у період з квітня по грудень 2017 року зазначений виконавець знаходився в трудових відносинах з ПАТ «КБ «Преміум». Зазначив, що приватний виконавець, будучи добре обізнаним про забезпечення кредитного договору № 26/КЛ/13 від 04.07.2013 року рухомим майном ТОВ «Проскан» (обладнанням), яке було передано банку, відповідно до умов договору застави основних транспортних засобів не вчинив комплексу дій, спрямованих на виявлення вказаного обладнання та його використання відповідно до процедур виконавчого провадження для погашення заборгованості ТОВ «Проскан».

Ухвалою господарського суду міста Києва від 21.08.2019 року ( суддя Курдельчук І.Д.) скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Проскан» на дії виконавця виконавчого органу міста Києва Солонька М.М. у межах справи №910/1613/17 щодо відкриття виконавчого провадження №ВП58233178 залишено без розгляду.

Зазначена ухвала мотивована тим, що скаржником було пропущено десятиденний строк, установлений ст.341 ГПК України, для звернення зі скаргою на постанову державного виконавця.

Не погоджуючись з прийнятою судом першої інстанції ухвалою, скаржник - товариство з обмеженою відповідальністю "Проскан" звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу господарського суду міста Києва від 21.08.2019 року скасувати та розглянути скаргу ТОВ «Проскан» на постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Солонька Миколи Миколайовича про відкриття виконавчого провадження від 29.11.2019 р. ВП №58233178 та на дії приватного виконавця виконавчого округу Києва Солонька Миколи Миколайовича та прийняти нове рішення, яким задовольнити в повному обсязі скаргу ТОВ «Проскан» на постанову приватного виконавця виконавчого округу міст Києва Солонька Миколи Миколайовича про відкриття виконавчого провадження від 28.01.2019 року ВП №58233178 та на дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Солонька Миколи Миколайовича.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, скаржник зазначає, що судом першої інстанції не було взято до уваги те, що приватний виконавець Солонько М.М. направив копію постанови від 29.01.2019 на невірну адресу ТОВ «Проскан» (03134, м. Київ, вул. Кільцева, 22), в той час як вірна адреса ТОВ «Проскан» (03134, м. Київ, вул. Кільцева дорога, 22), в зв`язку з чим поштове повідомлення повернулось без вручення, та як наслідок призвело до необізнаності ТОВ «Проскан» стосовно відкриття приватним виконавцем Солоньком М.М. виконавчого провадження. Суд першої інстанції, також при винесенні оскаржуваної ухвали не досліджував описів вкладення у рекомендовані поштові відправлення, які б могли підтвердити факт відправлення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.10.2019 року було прийнято до провадження апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Проскан» та призначено справу до розгляду на 19.11.2019 року на 10 год 30 хвл.

14.11.2019 року через відділ документального забезпечення суду від представника ПАТ «КБ «Преміум» надійшов відзив на апеляційну скарги.

У судовому засіданні, 19.11.2019 року представник ТОВ «Проскан» підтримав вимоги своєї апеляційної скарги, просив її задовольнити, ухвалу суду першої інстанції скасувати.

Представник ПАТ «КБ «Преміум» заперечив проти вимог апеляційної скарги, просив її залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції від 21.08.2019 року без змін.

Представники третьої особи та приватний виконавець Солонько М.М. у судове засідання не з`явились, про причини неявки суд не повідомили, як свідчать матеріали справи, про час та місце розгляду справи всі представники сторін були повідомлені належним чином (а.с. 97-104 т.11).

Частиною 12 ст. 270 ГПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Пунктом 2 ч.3 ст. 202 ГПК України визначено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Враховуючи те, що матеріали справи містять докази повідомлення всіх учасників судового процесу про дату, час та місце судового засідання, явка представників сторін обов`язковою не визнавалась, колегія суддів вважає можливим розглянути справу у відсутності представників третьої особи та приватного виконавеця Солонька М.М. за наявними у справі доказами.

Заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, вивчивши матеріали справи, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, долучені до матеріалів справи, виходячи з вимог чинного законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, 27.05.2019 року товариство з обмеженою відповідальністю «Проскан» звернулось до господарського суду міста Києва зі скаргою на дії приватного виконавця виконавчого органу міста Києва Солонька М.М., в якій просив визнати неправомірними дії приватного виконавця виконавчого органу міста Києва Солонька Миколи Миколайовича , що мали місце при винесені постанови про відкриття виконавчого провадження від 29.01.2019 року ВП №58233178 та при здійсненні виконавчого провадження ВП №58233178. Скасувати постанову приватного виконавця виконавчого органу міста Києва Солонька Миколи Миколайовича про відкриття виконавчого провадження від 29.01.2019 року ВП №58233178 та зобов`язати приватного виконавця виконавчого органу міста Києва Солонько Миколу Миколайовича повернути публічному акціонерному товариству Комерційний банк «Преміум» наказ №910/1613/17, виданий 20.09.2018 господарським судом міста Києва без виконання.

Залишаючи без розгляду скаргу ТОВ «Проскан» на дії приватного виконавця, суд першої інстанції виходив з того, що скаржник пропустив строк звернення із заявою, оскільки постанову приватного виконавця боржник міг отримати 01.02.2019 року і оскаржити її до 10.02.2019 року, проте до суду звернувся 27.05.2019 року, тобто з пропуском на сто шість днів установленого статтею 341 ГПК України строку. Окрім того, боржником не було подано клопотання про поновлення строку для звернення зі скаргою.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції зважаючи на наступне.

Як передбачено статтею 339 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Частиною першою статті 340 ГПК України передбачено, що скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Разом з тим, згідно з вимогами пункту а частини першої та частиною другою статті 341 ГПК України скаргу може бути подано до суду: а) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Відповідно до частин першої та п`ятої статті 74 Закону України "Про виконавче провадження" рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

У вирішенні питання застосування загальної та спеціальної норм, господарський суд керується висновками постанови Великої Палати Верховного Суду від 13.03.2019 у справі № 920/149/18, які визначають таке.

Оскільки існують два законодавчі акти однакової юридичної сили, які встановлюють неоднаковий строк для оскарження дій державного виконавця щодо виконання судового рішення, виникла правова колізія між нормою ч.1 ст.341 ГПК України та нормою ч. 5 ст. 74 Закону України "Про виконавче провадження" щодо строку оскарження рішень, дій або бездіяльності органів виконавчої служби.

Вирішуючи виключну правову проблему для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовної практики, Велика Палата Верховного Суду зазначила, що з огляду на встановлений ст. 115 ГПК України порядок обчислення процесуальних строків зазначений десятиденний строк слід обчислювати в календарних днях. Такий порядок обчислення строків є єдиним для всіх норм ГПК України, а також застосовується в інших процесуальних кодексах України.

Так, Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на співвідношення зазначених норм як спеціальної і загальної. ГПК України є основним нормативним актом, який регулює здійснення судочинства господарськими судами і відповідно визначає процесуальний порядок звернення з такими скаргами та розгляду їх судом. Норма, яка міститься у ст. 74 Закону України "Про виконавче провадження", є загальною по відношенню до статей 339- 341 ГПК України, адже застосовується до: 1) відносин, які виникають при оскарженні дій щодо виконання будь-якого виконавчого документа, а не тільки рішення суду; 2) відносин, які виникають при оскарженні дій державного виконавця не тільки до суду, але й до органів ДВС.

Як вже зазначалось вище оскаржувана постанова державного виконавця про відкриття виконавчого провадження ВП № 58233178 винесена приватним виконавцем 29.01.2019 року ( а.с. 194-195 том 9) , а скаргу ТОВ «Проскан» на дії приватного виконавця подано 27.05.2019.

За твердженнями скаржника, постанову про відкриття виконавчого провадження боржник від 29.01.2019 року він не отримував, тому що приватний виконавець її не надсилав, а якщо і надсилав, то не за адресою місцезнаходження боржника.

Однак матеріали справи свідчать про те, що приватний виконавець неодноразово направляв на адресу боржника конверти з документами виконавчого провадження про відкриття виконавчого провадження, які направлені на адресу боржника:

30.01.2019 (поштове відправлення 163) на адресу м.Київ 03134, вул. Кільцева, 22; (а.с.196 т.9)

08.02.2019 (поштове відправлення 84) на адресу м.Київ 03134, вул. Кільцева дорога, 22; (а.с.227 т.9)

15.02.2019 (поштове відправлення 37) на адресу м.Київ 03134, вул. Кільцева дорога, 22, (а.с.232т.9) підтверджують належне та своєчасне повідомлення боржника про відкриття виконавчого провадження.

Поштове відправлення 163 від 30.01.2019 знаходилось у поштовому відділенні боржника з 31.01.2019 до 01.03.2019 та не вручене з 01.02.2019 під час доставки;

Після неотримання боржником листа приватним виконавцем повторно направлено постанови про відкриття виконавчого провадження.

поштове відправлення на адресу м. Київ 03134, вул. Кільцева дорога, 22 ( 84 ) від 08.02.2019 знаходилось - з 09.02.2019 по 11.03.2019;

поштове відправлення на адресу м. Київ 03134, вул. Кільцева дорога, 22 ( 37 ) від 15.02.2019 по 18.03.2019.

Окрім того, відповідно до відомостей з Єдиного Державного реєстру виконавчих проваджень, відомості якого є загальнодоступними містяться відомості про відкриття виконавчого провадження № ВП 58233178 від 29.01.2019 року.

Аналізуючи зазначене, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги про направлення приватним виконавцем постанови за неправильно зазначеною адресою ТОВ «Проскан» (м.Київ 03134, вул. Кільцева, 22), є необґрунтованим та безпідставними, оскільки в матеріалах справи містяться докази поштових відправлень приватним виконавцем за місцезнаходженням юридичної особи ТОВ «Проскан» м.Київ 03134, вул. Кільцева дорога, 22; (а.с.227, 232 т.9).

Також колегія суддів зазначає, що поштові відправлення №163 , №584 а також №437 було направлено за однією і тією ж самою адресою, проте на конверті №163 було допущено технічну описку, при заповненні адреси боржника, а саме зазначено «Кільцева, 22» замість «Кільцева дорога, 22», яка не створює наслідків щодо неотримання поштових відправлень божником, оскільки всі вищезазначені поштові відправлення знаходились у поштовому відділенні №134 (індекс 03134) за адресою м. Київ, вул. Симиренко, ?, тобто у відділенні, яке обслуговує ТОВ «Проскан» за адресою 03134, м. київ, вул.. Кільцева дорога, 22, а отже у боржника була можливість забрати поштові повідомлення з поштового відділення №134 протягом 30 календарних днів.

Отже, як правильно встановлено судом першої інстанції, у відповідності до ч.1 ст. 116 ГПК перебіг процесуального строку для подання скарги почався з 01.02.2019 року.

Аналізуючи зазначене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що ТОВ "Проскан" звернулося до суду із пропуском десятиденного строку, встановленого пунктом "а" частини першої статті 341 ГПК України, про зміст якої скаржник не міг не бути обізнаним, оскільки неодноразово повідомлявся про вчинення виконавчих дій в порядку передбаченому вимогами ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження».

При цьому, безпідставними є доводи апелянта про те, що суд першої інстанції в підтвердження відправлення повідомлення про відкриття виконавчого провадження не дослідив опис вкладення у вищезазначені рекомендовані поштові відправлення, оскільки пунктами 1-4 частини 9 статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» не передбачено, що підтвердженнями належного повідомлення боржника є опис вкладення.

Згідно ч.2 статті 341 ГПК України пропущений з поважних причин строк для подання скарги на дії органів ДВС може бути поновлено судом.

Колегія суддів, критично оцінює доводи апелянта, що останнім не був пропущений строк для подання скарги на дії органів ДВС посилаючись на те, що боржник не знав і не міг знати про відкриття виконавчого провадження.

Частиною 5 статті 26 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Як визначено частиною 1 статті 28 Закону України "Про виконавче провадження" копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Так ЄСПЛ у рішенні від 6 вересня 2005 року у справі "Салов проти України" зауважує, що однією з вимог, яка постає з вислову "передбачений законом", є передбачуваність відповідних заходів. Та чи інша норма не може вважатись "законом", якщо її не сформульовано з достатньою чіткістю, щоб громадянин міг регулювати свою поведінку: він повинен мати можливість (за необхідності й за належної правової допомоги) передбачити наслідки, до яких може призвести певна дія. Крім того, ЄСПЛ підкреслює, що рівень передбачуваності значною мірою залежить від змісту заходу, сфери, яку він має охопити, а також кількості й статусу тих, до кого він застосовується.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про те, що набрання рішенням у даній справі чинності та видача виконавчого документу є достатньою підставою для боржника передбачати, що за відсутності його вільного волевиявлення щодо добровільного виконання судового рішення будуть застосовані заходи примусового виконання рішення суду.

До такого висновку прийшла Велика Палата Верховного суду в постанові від 13 березня 2019 року у справі № 12-297 гс 18.

Дослідивши вищевикладені обставини, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що боржник повідомлений належним чином про відкриття виконавчого провадження і міг з 01.02.2019 дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів оскаржити дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення.

За таких обставин, колегія суддів зазначає, що ТОВ «Проскан» міг отримати оскаржувану постанову державного виконавця 01.02.2019 і оскаржити її до 10.02.2019, проте до суду першої інстанції звернулося 27.05.2019, тобто з пропуском установленого статтею 341 ГПК України строку.

Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд (стаття 129-1 Конституції України).

За приписами частини другої статті 118 ГПК України скарги, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, що не позбавляє скаржника в подальшому права на звернення з клопотанням про поновлення такого строку.

Безпідставними є посилання скаржника на те, що його було позбавлено судом першої інстанції права на справедливий суд, доступу до правосуддя в зв`язку із застосуванням до нього наслідків спливу строку звернення до суду з скаргою, оскільки останній не зміг довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права в строки визначенні ст. 341 ГПК України, в той час як до матеріалів справи було надано докази неодноразового повідомлення його приватним виконавцем про вчинення виконавчих дій.

Відповідно до ст. ст. 73,74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що скаржник не довів обґрунтованість своєї апеляційної скарги, докази на підтвердження своїх вимог суду не надав, апеляційний суд погоджується з ухвалою господарського суду міста Києва від 21.08.2019 року у справі № 910/1613/17, отже підстав для її скасування або зміни не вбачається.

Керуючись ст. ст. 269, 275, 276, 282 Господарського процесуального кодексу України суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Проскан" на ухвалу господарського суду міста Києва від 21.08.2019 р. у справі № 910/1613/17 залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду міста Києва від 21.08.2019 р. у справі № 910/1613/17 залишити без змін.

Матеріали справи № 910/1613/17 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст.ст. 287,288 ГПК України

Повний текст складено 27.11.2019 р.

Головуючий суддя М.А. Руденко

Судді М.А. Дідиченко

Є.Ю. Пономаренко