РІШЕННЯ

Іменем України

29 листопада 2019 року м. Чернігівсправа № 927/853/19

Господарський суд Чернігівської області у складі судді Белова С.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження матеріали справи

За позовом: Заступника керівника Чернігівської місцевої прокуратури,

вул. Шевченка, 1, м. Чернігів, 14000 , в інтересах держави в особі

Позивачів: 1. Регіонального відділення Фонду державного майна України по Чернігівській області,

, проспект Миру, 43, м. Чернігів, 14000

2. Деснянського басейнового управління водних ресурсів,

, проспект Перемоги, 39-А, м. Чернігів, 14017

до відповідача: Громадської організації Чернігівська обласна організація інвалідів праці, потерпілих на виробництві та козацтва,

, вул. Інструментальна, 4, м. Чернігів, 14000

Предмет спору: про стягнення 27200,21грн.

без повідомлення (виклику) сторін (без проведення судового засідання)

Заступник керівника Чернігівської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Чернігівській області та Деснянського басейнового управління водних ресурсів подав позов до Громадської організації Чернігівська обласна організація інвалідів праці, потерпілих на виробництві та козацтва, у якому просить суд стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 27200,21 грн, з яких на користь Регіонального відділення Фонду державного майна України по Чернігівській області 3739,61 грн заборгованості з орендної плати, пені у розмірі 407,11 грн. та 17432,24 грн неустойки, а всього 21578,96 грн. та на користь Деснянського басейнового управління водних ресурсів 5621,25 грн заборгованості з орендної плати;

Позовні вимоги обґрунтовано неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором оренди нерухомого майна, що належить до державної власності, №78-17 від 29.06.2017 в частині сплати орендної плати.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.09.19 справа №927/821/19 передана на розгляд судді Белову С.В.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 15.10.2019 прийнято позовну заяву та відкрито провадження по справі № 927/853/19, ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, ухвалено встановити відповідачу строк для подачі відзиву на позов та всіх доказів, що підтверджують викладені у відзиві обставини - протягом 15 (п`ятнадцяти) календарних днів з моменту отримання ухвали про відкриття провадження у справі. Копію відзиву та копії доданих до нього документів надіслати позивачу, а докази надсилання надати суду; позивачу протягом 7 (семи) календарних днів з моменту отримання відзиву на позов має право подати до суду відповідь на відзив з одночасним надсиланням копії відповіді на відзив та доданих до неї доказів відповідачу. Докази надсилання надати суду; Відповідачу надано право протягом 5 (п`яти) календарних днів з моменту отримання відповіді на відзив надати суду заперечення на відповідь позивача на відзив з одночасним надсиланням його копії разом з доданими до нього документами позивачу. Докази надсилання надати суду.

Як вбачається з матеріалів справи, копії ухвали суду від 15.10.2019 про відкриття провадження у справі були направлені учасникам справи рекомендованими листами з повідомленням про вручення на зазначені у позовній заяві адреси сторін у справі.

Ухвала суду направлена відповідачу по справі - Громадській організації Чернігівська обласна організація інвалідів праці, потерпілих на виробництві та козацтва за адресою місця реєстрації вул. Інструментальна, 4, м. Чернігів, 14037 повернулась на адресу суду з відміткою відділення зв`язку інші причини, що не дали змоги виконати обов`язки щодо пересилання поштового відправлення.

Відповідно до ч. 7 ст. 120 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Згідно з ч.6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України, днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відтак, в силу положення п. 5 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про невручення копії судового рішення за юридичною адресою відповідача, який зареєстрований у встановленому законом порядку, вважається днем вручення відповідачу відповідної ухвали суду.

Інформація стосовно слухання судом справ є публічною і розміщується на офіційному сайті Господарського суду Чернігівської області в мережі Інтернет, що також свідчить про наявність у учасників справи можливості дізнатись про слухання справи за їх участю.

У даному випадку судом також враховано, що за приписами частини 1 статті 9 Господарського процесуального кодексу України, ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України Про доступ до судових рішень, усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з ч.1,2 ст.3 Закону України Про доступ до судових рішень, для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України Про доступ до судових рішень).

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі, якщо ухвалу про відкриття провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв`язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо.

За таких обставин рішення приймається за наявними матеріалами справи на підставі ч.2 ст.178 Господарського процесуального кодексу України.

Частиною 1 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Відповідно до ч.9 ст.165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними у ній матеріалами.

Згідно ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі, зокрема, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, дослідивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд ВСТАНОВИВ:

Позов подано заступником керівника Чернігівської місцевої прокуратури Чернігівської області в інтересах позивачів: Регіонального відділення Фонду державного майна України по Чернігівській області, Деснянського басейнового управління водних ресурсів до Громадської організації інвалідів праці, потерпілих на виробництві та козацтва.

Підставами для звернення до суду Заступником керівника Чернігівської місцевої прокуратури зазначено, що згідно з вимогами ст. 23 Закону України Про прокуратуру представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суті полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті. Прокурор здійснює представництво інтересів держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва.

Підставою реалізації прокурором представницьких функцій у даному випадку стала усвідомлена пасивна поведінка уповноважених суб`єктів владних повноважень - Регіонального відділення Фонду державного майна України по Чернігівській області та Деснянського басейнового управління водних ресурсів, зокрема їх бездіяльність. Порушення інтересів держави має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не зверталися, не вживають активних дій (підготовка проекту позовної заяви, сплата судового збору тощо), спрямованих на звернення з відповідною позовною заявою до суду.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 08.04.1999 у справі № 1-1/99, державні інтереси закріплюються як нормами Конституції України, так і нормами інших правових актів. Інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону, гарантування державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо; інтереси держави можуть збігатись повністю, частково або не збігатись зовсім з інтересам господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді. Інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді; із врахуванням того, що інтереси держави є оціночним поняттям, прокурор у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовуючи необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах означає орган, на який державою покладено обов`язок щодо здійснення конкретної діяльності у відповідних правовідносинах, спрямованої на захист інтересах держави.

Дана позовна заява вжита, як захід прокурорського реагування з метою захисту інтересів Регіонального відділення Фонду державного майна України по Чернігівській області, яке відповідно до Закону України Про оренду державного та комунального майна є орендодавцем нерухомого та іншого окремого індивідуального визначеного державного майна та Деснянського басейнового водного управління водних ресурсів, яке є балансоутримувачем державного майна.

Відповідно до Положення про РВ ФДМУ, затвердженого наказом Фонду держмайна України від 15.05.2012 №678 регіональне відділення є територіальним органом Фонду державного майна України, що реалізує державну політику у сфері приватизації, оренди, оцінки, використання та відчуження державного майна, управління об`єктами державної власності, у т.ч. корпоративними правами держави щодо об`єктів державної власності, що належать до сфери його управління.

Згідно з п. 5.3. Положення РВ ФДМУ здійснює контроль за надходженням до Державного бюджету України плати за оренду державного майна по укладених ним договорах оренди та договорах, укладених підприємствами, установами та організаціями, розмір орендної плати по яким погоджено регіональним відділенням.

Згідно Положення про Деснянське басейнове управління водних ресурсів від 03.09.2018 №648 управління є бюджетною неприбутковою організацією, яка належить до сфери управління центрального органу виконавчої влади, який реалізує державну політику у сфері розвитку водного господарства та гідротехнічної меліорації земель, управління, використання та відтворення поверхневих водних ресурсів - Державного агентство водних ресурсів України.

Таким чином позивачі є державними бюджетними установами, яким державою делеговано функції реалізації ними прав власників щодо належного використання державного майна та своєчасного надходження коштів до державного бюджету від його використання. Несплата орендної плати та інших фінансових санкцій орендарем державного майна порушує економічні інтереси держави.

Невиконання відповідачем зобов`язань за договором тягне за собою порушення приписів Закону України Про Державний бюджет України на 2018 рік та невиконання доходної частини Державного бюджету України, у зв`язку з чим існує загроза реалізації державної політики, а це завдає шкоди інтересам держави.

Крім того, спірні правовідносини фактично пов`язані зі сферою наповнення державного бюджету, до якого мають своєчасно та в повному обсязі надходити кошти на виконання договору, що безпосередньо стосується прав та економічних інтересів держави в цілому. Несвоєчасне виконання та невиконання умов договору призводить до зменшення фінансових надходжень до Державного бюджету України, що веде до заподіяння шкоди інтересам держави.

Необхідність втручання органів прокуратури з метою забезпечення інтересів держави виникла у зв`язку з бездіяльністю Регіонального відділення ФДМУ по Чернігівській області та Деснянського басейнової управління водних ресурсів по захисту законних інтересів держави при стягненні заборгованості за договором, оскільки відповідні кошти не надходять до бюджету, а заходів до їх стягнення заборгованості позивачами не вживалися.

Крім того, відповідно усталеної практики Європейського суду з прав людини сторонами судового розгляду є позивач і відповідач, які мають рівні права, включаючи право на правову допомогу. Підтримка прокуратурою однієї зі сторін може бути виправдана за певних умов, наприклад, якщо правопорушення зачіпає велику кількість людей, або якщо вимагаюсь захисту реальні державні інтереси або майно (Корольов проти Російської Федерації у справі № 5447/03 від 01.04.2010, Менчинська проти Російської Федерації у справі 42454/02 від 15.01.2009).

Європейська комісія за демократію через право або ж Венеціанська комісія на 63-му пленарному засіданні 10-11.06.2005 дійшла висновку, що держави уповноважені наділяти прокурорів правом захисту державного інтересу (принцип захисту державного інтересу); прокурори можуть бути наділені правом порушення процедур, або вступу в існуючі процедури, або застосування різних способів правового захисту для забезпечення законності (принцип законності).

Інтереси держави охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації. Надмірна формалізація інтересів держави, особливо у сфері публічних правовідносин, може призвести до необґрунтованого обмеження повноважень прокурора на захист суспільно значущих інтересів там, де це дійсно потрібно (аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 806/1000/17, від 20.09.2018 у справі № 924/1237/17).

Про це також наголошено Європейським судом по справі Бацанін проти Росії: підтримка прокурором однієї із сторін процесу в певних обставинах може бути виправданою. Більше того, участю прокурора в судовому процесі з метою захисту інтересів держави, у відповідності до вимог матеріального та процесуального законодавства, не порушується принцип рівності процесуальних можливостей сторін у судочинстві, який вимагає справедливого балансу між сторонами по справі.

Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимог закону не здійснює захисту або робить це неналежно. Вказана правова позиція викладена і в ухвалі Верховного Суду від 07.05.2018 у справі № 910/18283/17, від 07.12.2018 у справі №924/1256/17.

Згідно листів Регіонального відділення Фонду державного майна України по Чернігівській області від 19.07.2019 та Деснянського басейнового водного управління водних ресурсів від 11.07.2019 позовні заяви до суду про стягнення з відповідача заборгованості та інших фінансових санкцій позовні заяви не подавалися. Листом від 19.07.2019 № 10-09-02288 Регіональне відділення Фонду державного майна України по Чернігівській області та листом 11.07.2019 №1-6/128-12 Деснянське басейнове управління водних ресурсів повідомило Чернігівську місцеву прокуратуру про те, що подавати позов до Громадською організацією Чернігівська обласна організація інвалідів праці, потерпілих на виробництві та козацтва подавати не буде. Наведеними листами підтверджено бездіяльність позивачів.

Враховуючи, що Регіональне відділення ФДМУ по Чернігівській області та Деснянське басейнове управління водних ресурсів, які наділені відповідними повноваженнями, не вжили належних заходів до стягнення заборгованості та інших фінансових санкцій у судовому порядку, а лише обмежилися направленням претензій про погашення заборгованості на адресу відповідача, а також направленням матеріалів до Чернігівської місцевої прокуратури, а тому є всі підстави для вжиття прокурором заходів, передбачених ст. 23 Закону України Про прокуратуру шляхом подання вказаної позовної заяви в інтересах держави в особі РегіональнеФДМУ по Чернігівській області та Деснянське басейнове управління водник ресурсів.

З огляду на те, що РВ ФДМУ по Чернігівській області та Деснянським басейновим водним управління водних ресурсів, не вжили заходів до виконання повноважень, пов`язаних із захистом інтересів держави шляхом звернення із позовом до суду, ними чиниться бездіяльність, за таких обставин вбачаються підстави для представництва інтересів Позивачів органами прокуратури, визначені ст. 23 Закону України Про прокуратуру.

Таким чином заступником прокурора обґрунтовано, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Чернігівській області та Деснянського басейнового водного управління водних ресурсів до Громадською організацією Чернігівська обласна організація інвалідів праці, потерпілих на виробництві та козацтва про стягнення 27200,21 грн заборгованості з орендної плати, пені та неустойки.

29.06.2017 між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Чернігівській області (орендодавець) та Громадською організацією Чернігівська обласна організація інвалідів праці, потерпілих на виробництві та козацтва (орендар) укладено договір оренди № 78-17 нерухомого майна, що належить до державної власності.

Відповідно до умов договору орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування без права передачі у суборенду та приватизації державне нерухоме майно нежитлові приміщення площею 175,25 кв. м на другому поверсі будівлі виробничо-лабораторного корпусу, розміщеної за адресою м. Чернігів, вул. Бєлова, 11, що перебуває на балансі Деснянського басейнового управління водних ресурсів (балансоутримувач), вартість якого визначена згідно з висновком про вартість на 31.01.2017 і становить за незалежною оцінкою 692359,89 грн.

Відповідно до п. 1.2 договору майно передається в оренду для розміщення офісу громадської організації.

Орендар вступає у строкове платне користування майном у термін, указаний у договорі, але не раніше дати підписання сторонами цього договору та акта приймання-передачі майна (п. 2.1 договору).

Відповідно до п. 2.4 договору обов`язок щодо складання акту приймання-передачі покладається на орендодавця.

Відповідно до п. 3.1 договору орендна плата визначена на підставі Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 № 786 і становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку травень 2017 року 3589,90 грн.

Нарахування ПДВ на суму орендної плати здійснюється у порядку визначеному законодавством (п. 3.2 договору).

Відповідно до п. 3.3 договору орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць.

Відповідно до п. 3.6 договору орендна плата перераховується до державного бюджету та балансоутримувачу у співвідношенні 50% до 50% щомісяця не пізніше 15 числа місяця наступного за звітним відповідно до пропорцій розподілу, установлених Кабінетом Міністрів України і чинних на кінець періоду, за який здійснюється платіж.

Пунктом 3.11 договору визначено що у разі припинення (розірвання) договору оренди орендар сплачує орендну плату до дня повернення майна за актом приймання-передавання включно.

Відповідно до п. 3.12 договору сплачена сума орендної плати, що надійшла до державного бюджету та балансоутримувачу, в першу чергу підлягає заліку в рахунок плати минулих періодів, незалежно від того, який період вказано в платіжному дорученні.

Відповідно до п.5.3. договору орендар зобов`язався своєчасно й у повному обсязі сплачувати орендну плату до державного бюджету та балансоутримувачу.

У п.7.1 договору сторони встановили, що орендодавець зобов`язаний передати орендарю в оренду майно згідно з цим договором за актом приймання-передавання майна, який підписується одночасно з цим договором.

Відповідно до п. 10.1 договору цей договір укладено строком на два роки 364 дні, що діє з 29.06.2017 до 27.06.2020 включно.

На виконання умов договору відповідно до акту прийманняпередавання від 29.06.2017, погодженого балансоутримувачем, орендодавець передав, а орендар прийняв в строкове платне користування без права передачі в суборенду та приватизації державне нерухоме майно нежитлові приміщення площею 175,25 кв. м на другому поверсі будівлі виробничо-лабораторного корпусу, розміщеної за адресою м. Чернігів, вул. Бєлова, 11.

Рішенням Господарського суду Чернігівської області від 26.03.2019 по справі 927/21/19 за позовом заступника керівника Чернігівської місцевої прокуратури Чернігівської області в інтересах позивачів: Регіонального відділення Фонду державного майна України по Чернігівській області, Деснянського басейнового управління водних ресурсів до Громадської організації Чернігівська обласна організація інвалідів праці, потерпілих на виробництві та козацтва вказаний вище договір оренди було розірвано, та стягнуто заборгованість по орендній платі в сумі 18512,25 грн, пеня в сумі 2501,50 грн, штраф в сумі 1851,22 грн.

Як зазначає позивач 1 у своїй претензії від 04.09.2019 №17-04-02704, до цього часу заборгованість з орендної плати, пеня та штраф до держбюджету не сплачені. У зв`язку з цим за Громадською організацією Чернігівська обласна організація інвалідів праці, потерпілих на виробництві та козацтва перед Державним бюджетом обліковується заборгованість за лютий 2019 17 днів квітня 2019 року в сумі 3739,61грн., що не охоплена рішенням суду від 26.03.2019 по справі №927/21/19.

Відповідно до рішення господарського суду Чернігівської області від 26.03.2019 по справі №927/21/19 договір оренди № 78-17 від 29.06.2017 вважається розірваним 17.04.2019.

У відповідності до частини першої ст.2 Закону України Про оренду державного та комунального майна (надалі - Закон) орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності. Згідно з ч.3 ст.18 Закону орендар зобов`язаний вносити орендну плату своєчасно і у повному обсязі.

Відповідно до ч.1, ч.3 ст.19 Закону орендар за користування об`єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків господарської діяльності. Строки внесення орендної плати визначаються у договорі.

Відповідно до ст. 759 ЦК України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди). Відповідно до ч.1 ст. 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Згідно ч.4 ст.286 Господарського кодексу України строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

Статтею 629 Цивільного кодексу України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст.612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно зі ст.599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

У зв`язку з порушенням відповідачем обов`язку щодо внесення орендної плати, позивач 1 Регіональне відділення Фонду державного майна по Чернігівській області просить стягнути з відповідача до Державного бюджету заборгованість за лютий 2019 року - 17 днів квітня 2019 року в сумі 3739,61 грн., яка фактично становить 50% за умовами п.3.6. договору.

Відповідно до наведеного позивачем 1 розрахунку заборгованості відповідача, останнім не сплачено нарахованої 50% орендної плати: за лютий 2019 в сумі 2139,80 грн, за 17 днів квітня 1599,81 грн. Заборгованість за березень погашена за рахунок завдатку.

Згідно п. 3.10 договору зобов`язання орендаря щодо сплати орендної плати забезпечуються у вигляді завдатку у розмірі, не меншому ніж орендна плата за базовий місяць, який вноситься в рахунок орендної плати за останній місяць оренди.

Відповідно до п. 5.2 договору протягом місяця після підписання договору орендар зобов`язаний внести завдаток, передбачений цим договором. Завдаток стягується до державного бюджету та балансоутримувачу у співвідношенні, визначеному у п. 3.6 договору. Після закінчення основного строку договору оренди здійснюється перерахування орендної плати за останній місяць оренди (останні місяці) з урахуванням внесеного орендарем завдатку. У разі порушення орендарем зобов`язання зі сплати орендної плати він має відшкодувати державному бюджету та балансоутримувачу збитки в сумі, на яку вони перевищують розмір завдатку.

Суд, здійснивши перевірку розрахунку заборгованості відповідача перед 1-им позивачем, вважає за необхідне зазначити, про врахування в оплату орендної плати суми сплаченого 29.07.2017 відповідачем завдатку в розмірі 1794,95 грн. Такі дії 1-го позивача є правомірними, оскільки за умовами п.5.2 договору сплачений завдаток зараховується в оплату останнього місяця оренди. Тому завдаток у сумі 1794,95 грн. зарахований в рахунок оплати за березень 2019 р. (559,25 грн.) та 17 днів квітня 2019 р. (1235,70 грн).

Відповідачем не подано суду належних та допустимих доказів, що спростовують наведений позивачем розрахунок заборгованості відповідача зі сплати орендної плати за договором оренди нерухомого майна, що належить до державної власності від 29.06.2017 № 78-17.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що відповідач в порушення умов договору орендну плату своєчасно не сплачував, матеріалами справи підтверджується заборгованість відповідача по оплаті орендної плати за лютий 2019 року - 17 днів квітня 2019 року в сумі 3739,61 грн., яка є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Згідно п. 3.7 договору оренди, орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, підлягає індексації і стягується до бюджету з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожний день прострочення, уключаючи день оплати.

У зв`язку з порушенням термінів сплати орендної плати в період з лютого 2019 року по 17 днів квітня 2019 року, станом на 19.07.2019 року позивач 1 просить стягнути з відповідача суму нарахованої пені за порушення договірних зобов`язань, яка складає 407 (чотириста сім) грн. 11 коп.

Згідно наданого розрахунку пені вбачається здійснення нарахування пені за період з 16.03.2019 по 15.04.2019 з недоїмки в розмірі 2139,80 грн та нараховано 65,43 грн пені, з 16.04.2019 по 25.04.2019 з суми недоїмки 3739,61 грн та нараховано 36,88 грн пені, за період з 26.04.2019 по 19.07.2019 з суми недоїмки 3739,61 грн нараховано 32,1304,804 грн пені. Загальна сума пені складає 407,11грн.

Перевіривши розрахунок пені, суд вважає, що нарахована позивачем 1 пеня є обґрунтованою та підлягає задоволенню в сумі 407,11грн.

Статтею 27 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» передбачається, що у разі розірвання договору, закінчення строку його дії, оренди орендар зобов`язаний повернути орендодавцеві об`єкт оренди на умовах, зазначених в договорі оренди.

Пунктом 10.9 договору встановлено що у разі припинення договору майно протягом трьох робочих днів повертається орендарем Балансоутримувачу. Майно вважається повернутим з моменту підписання сторонами акта приймання-передачі.

Відповідно до ч. 2 ст. 785 ЦК України якщо наймач не виконує обов`язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення. Ця ж норма закріплена в п. 10.11 договору оренди. Тобто законодавством встановлено спеціальне правило щодо нарахування окремого виду неустойки за час прострочення повернення об`єкту найму.

Зважаючи, що об`єкт оренди повернуто Балансоутримувачу за Актом приймання-передачі з оренди нерухомого майна лише 05.07.2019, в Регіонального відділення виникло право на стягнення неустойки у розмірі подвійної орендної плати за користування Майном за весь час прострочення.

Сума неустойки за період з 23.04.2019 р. (з вирахуванням 3-х робочих днів на повернення майна відповідно до п. 10.10 договору) до 05.07.2019 р. складає 17 432,24 коп.

Згідно договору оренди орендна плата, встановлена п. 3.1. договору за базовий місяць розрахунку - травень 2017 р. 3589,90 грн.

Таким чином, розмір неустойки становить: 8 днів квітня 2019 року = 2*3589,90 /30*8 = 1914,61 грн.; травень 2019 = 2*3589,90 = 7179,80 грн.; червень 2019 = 2*3589,90 = 7179,80 грн.; 5 днів липня 2019 року = 2*3589,90/31*5 = 1158,03 грн. Всього: 17 432,24 грн.

Неустойка є обґрунтованою в сумі 17432,24 грн та підлягає задоволенню.

Згідно ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до ст. 636 Цивільного кодексу України договором на користь третьої особи є договір, в якому боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена у договорі. Виконання договору на користь третьої особи може вимагати як особа, яка уклала договір, так і третя особа, на користь якої передбачено виконання, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із суті договору. З моменту вираження третьою особою наміру скористатися своїм правом сторони не можуть розірвати або змінити договір без згоди третьої особи, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо третя особа відмовилася від права, наданого їй на підставі договору, сторона, яка уклала договір на користь третьої особи, може сама скористатися цим правом, якщо інше не випливає із суті договору.

Відповідно ст. 511 Цивільного кодексу України зобов`язання не створює обов`язку для третьої особи. У випадках, встановлених договором, зобов`язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора.

Таким чином, умови укладеного договору оренди між 1-им позивачем та відповідачем свідчать, що у відповідача виникли обов`язки перед третьою особою (2-им відповідачем) щодо оплати орендної плати, передачі орендованого майна та інші, що не суперечить приписам ст.636 ЦК України.

У зв`язку з порушенням відповідачем обов`язку щодо внесення орендної плати, позивач 2 Деснянське басейнове управління водних ресурсів просить стягнути з відповідача заборгованість лютого 2019 по 17 квітня 2019 в сумі 5621,25 грн., яка фактично становить 50% за умовами п.3.6. договору.

Відповідно до наведеного позивачем 2 розрахунку заборгованості відповідача, останнім не сплачено нарахованої 50% орендної плати: за лютий 2019 в сумі 2173,25 грн, за березень 2019 в сумі 2192,92 грн, за квітень 2019 в сумі 1255,08 грн.

Відповідачем не подано суду належних та допустимих доказів, що спростовують наведений позивачем 2 розрахунок заборгованості відповідача зі сплати орендної плати за договором оренди державного майна від 29.06.2017 № 78-17.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що відповідач в порушення умов договору орендну плату своєчасно не сплачував, матеріалами справи підтверджується заборгованість відповідача по оплаті орендної плати позивачу 2 лютого по квітень 2019 в сумі 5621,25 грн, яка є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Чернігівській області було направлено відповідачу претензію № 17-04-01577 від 21.05.2019 з проханням оплатити заборгованість по орендній платі.

04.09.2019 Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Чернігівській області вдруге було направлено відповідачу претензію №17-04-02704 від 04.09.2019 з проханням оплатити заборгованість по орендній платі.

Деснянським басейновим управлінням водних ресурсів було направлено 20.09.2018 відповідачу претензію № 1-6/119-07 від 27.06.2019 з проханням оплатити заборгованість по орендній платі.

Доказами у справі, відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно з ч. 1 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Відповідно до ст. 78 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Згідно зі ст. 79 Господарського процесуального кодексу України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За наведених обставин, у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Судовий збір відповідно до ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладається на відповідача.

Керуючись ст. 42, 73-80, 86, 129, 233, 236-238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Громадської організації Чернігівська обласна організація інвалідів праці, потерпілих на виробництві та козацтва (вул. Інструментальна, 4, м. Чернігів, 14037, код 38053939) на користь Регіонального відділення Фонду державного майна України по Чернігівській області (пр. Миру, 43, м. Чернігів, 14000, р/р 3304 в УК у м. Чернігів/м. Чернігів/22080200, МФО 820172, ) заборгованість по орендній платі в сумі 3739,61 грн, пеню в сумі 407,11 грн, неустойку в сумі 17432,24 грн.

3. Стягнути з Громадської організації Чернігівська обласна організація інвалідів праці, потерпілих на виробництві та козацтва (вул. Інструментальна, 4, м. Чернігів, 14037, код 38053939) на користь Деснянського басейнового управління водних ресурсів (пр. Перемоги, 39а, м. Чернігів, 14017, , р/р 7936 Державної казначейської служби України в м. Київ, МФО 820172) заборгованість по орендній платі в сумі 5621,25 грн.

4. Стягнути з Громадської організації Чернігівська обласна організація інвалідів праці, потерпілих на виробництві та козацтва (вул. Інструментальна, 4, м. Чернігів, 14037, код 38053939) на користь Прокуратури Чернігівської області (вул. Князя Чорного, 9, м. Чернігів, 14000, р/р 6008, банк Державна казначейська служба України м. Київ, МФО 820172, одержувач прокуратура Чернігівської області, ) 1921,00 грн судового збору.

5. Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено та підписано 29 листопада 2019 року.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду, з урахуванням п. 17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України, у строки, визначені ст. 256 цього Кодексу.

Суддя С.В. Белов

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень, розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: http://reyestr.court.gov.ua/