Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.11.2019 м. Івано-ФранківськСправа № 909/755/19
Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Максимів Т. В., секретар судового засідання Масловський А.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Котлозавод "Крігер"

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Калушстальбуд"

про стягнення штрафних санкцій в сумі 2451146 грн 40 к.

за участю:

від позивача: ОСОБА_1 ,

від відповідача: ОСОБА_2

встановив: до Господарського суду Івано-Франківської області звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Котлозавод "Крігер" із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Калушстальбуд" про стягнення штрафних санкцій в сумі 2451146 грн 40 к.

Вирішення процесуальних питань.

23.07.2019 суд постановив прийняти позовну заяву до розгляду, відкрити провадження у справі, здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначив підготовче засідання по справі на 12.09.2019 (ухвала від 23.07.2019).

06.09.2019 від представника відповідача надійшло клопотання про застосування строків позовної давності (вх.№15202/19) та відзив на позовну заяву (вх.№15204/19).

Представник позивача у судовому засіданні зазначив, що не має намірів скористатися процесуальним правом на подання відповіді на відзив.

23.09.2019 позивач звернувся до суду із запереченням проти застосування строків позовної давності вх.№16240/19 від 23.09.2019.

09.10.2019 та 29.10.2019 відповідач через канцелярію суду подав пояснення вх.№17262/19 та вх.№18694/19. 28.10.2019 позивач подав пояснення щодо витребування доказів вх.№18647/19.

12.09.2019 суд постановив підготовче провадження закрити та призначити розгляд справи по суті у судове засідання на 01.10.2019 (ухвала від 12.09.2019).

В судових засіданнях суд оголошував перерви до 09.10.2019, 18.10.2019, 30.10.2019 та 04.11.2011 в якому суд розпочав розгляд справи по суті та оголосив перерву до 11.11.2019.

В судовому засіданні 11.11.2019 суд проголосив вступну та резолютивну частину рішення.

Позиція позивача.

Позовні вимоги мотивовані порушенням відповідачем строків виконання підрядних робіт, які ТОВ "Калушстальбуд" зобов"язалося виконати згідно договору субпідряду №14-06/16 від 14 червня 2016 року. Позивач вважає, що відповідач виконання робіт мав завершити 19.08.2017, в той час як останні акти підписані лише 31.07.2018 із прострочкою 11,5 місяців. Відтак, відповідач повинен нести відповідальність у вигляді штрафу, який становить 10% ціни договору в сумі 2451146 грн 40 к. Позовні вимоги обґрунтовані ст. 549, 610, 611, 612, 883 ЦК України, ст. 230, 231 ГК України.

Позивач проти застосування строку позовної давності заперечив, вважає строк позовної давності перерваним, оскільки відповідач підписавши акти за формою КБ-2в та КБ-3 після 19.08.2017 і до 31.07.2018 вчинив дії, що свідчать про визнання ним свого обов"язку, просив відмовити в клопотанні про застосування строків позовної давності.

Позиція відповідача.

Відповідач проти позову заперечив, просив відмовити у його задоволенні, виходячи із того, що перший етап робіт відповідач провів на підставі та в строки, встановлені договором та Специфікацією №1. В подальшому при погодженні додаткових об"ємів робіт, строки виконання робіт були дотримані субпідрядником на всіх етапах їх виконання, що підтверджується підписаними актами форми КБ-2а без зауважень та застережень. Відповідач звернув увагу суду на термін виконання робіт, який згідно укладеного між сторонами договору визначений вказівкою на подію - початок ведення будівельних робіт, а тому в силу ст.530 ЦК України, саме з настанням події і має обчислюватися термін виконання робіт. Вказав на те, що сам позивач не може чітко зазначити дату початку виконання робіт, а лише припускає, що з моменту підписання першого акта від 27.04.2017.

Відповідно до Графіка виконання робіт, який є невід"ємною частиною договору субпідряду строки виконання робіт встановлені в межах 23.06.2016 - 23.01.2017, але підготовчі роботи почалися значно пізніше.

Зазначив, що субпідрядник міг розпочати будівельні роботи тільки після передання йому підрядником Дозволу на будівельні роботи, виданого ДАБІ, який останній отримав у березні 2017 року.

Відповідач вказав, що підрядні роботи в сумі 17261171 грн 95 к. виконав відповідно до умов договору субпідряду №14-06/16; решту робіт на суму 7250292 грн 10 к. ТОВ "Калушстальбуд" виконало на підставі усних домовленостей, без укладання додаткових угод, чи внесення змін до діючого договору субпідряду, а отже за порушення строків виконання додаткових робіт, сторони відповідальності не узгоджували.

Крім того, відповідач просив суд застосувати строк позовної давності, оскільки на його думку позивач довідався про порушення свого права 30.09.2017, а до суду звернувся із позовом лише 18.07.2019, тобто із пропуском спеціальної позовної давності.

Обставини справи. Оцінка доказів.

Предметом позову є матеріально-правова вимога про стягнення штрафу за порушення строку виконання робіт.

14 червня 2016 року сторони спору уклали договір субпідряду №14-06/16 (далі -договір) на виконання умов Контракту № UDHEEP-KAM-ICB-02 "Будівництво теплоелектростанції з комбінованим виробництвом теплової і електричної енергії газовими і твердопаливними котлами на альтернативних видах палива".

Відповідно до п.1.2 договору ТОВ "Калушстальбуд" - субпідрядник приймає на себе зобов"язання виконати на свій ризик, за завданням підрядника -ТОВ "Котлозавод "Крігер" з повним використанням своїх матеріалів і механізмів (інструменту), комплекс загально-будівельних робіт на об"єкті (далі- Об"єкт) КП "Міськтепловодоенергія (замовник), а підрядник зобов"язується прийняти роботу і оплатити її вартість у строки та на умовах, що визначаються цим договором.

Згідно п.1.3 та п.1.4 договору субпідрядник підтверджує, що він уклав цей договір після ретельного вивчення інформації, що стосується Об"єкту, наданої йому підрядником, а також тієї інформації, яку субпідрядник міг отримати в результаті візуального обстеження Об"єкту. Субпідрядник визнає, що незнання всіх цих даних і інформації не звільняє його від обов"язку правильно оцінити складність або вартість успішного здійснення робіт на Об"єкті.

Об"єм робіт, які приймає на себе субпідрядник, визначені Специфікацією, яка погоджується сторонами (скріплюється їх підписами і печатками) та є невід"ємною частиною договору.

Субпідрядник виконує роботи згідно з вимогами чинного законодавства України та Державними будівельними нормами (п.1.7 договору).

Сторони у п.1.8 договору погодили, що додаткові об"єми робіт і їх фінансування можуть бути узгоджені сторонами згідно Додаткової угоди до цього договору.

Роботи виконуються згідно з проектно-кошторисною документацією за твердою договірною ціною, що узгоджується сторонами та є невід"ємною частиною цього договору. До вартості робіт за цим договором включається плата за виконання комплексу робіт на об"єкті замовника, перелічених в Специфікації. Вартість робіт визначається і вказується в Специфікації (пункти 4.1,4.2 та 4.3 договору).

Строк виконання робіт сторони узгодили у Розділі 7 договору, а саме субпідрядник зобов"язується виконати роботи згідно наданої технічної документації від підрядника та згідно Графіка виконання робіт, який є невід"ємною частиною договору (Додаток №2), у строк, що не перевищує три з половиною місяці, з моменту початку ведення будівельних робіт.

Строки завершення робіт продовжуються в тому випадку, якщо субпідрядник стикається із затримками або перешкодами при виконанні будь-якого зі своїх зобов"язань згідно договору, причому період продовження має бути справедливим і розумним з урахуванням всіх обставин і належним чином відображати затримку або перешкоду, з якими зіткнувся субпідрядник.

Субпідрядник повинен завжди докладати всіх зусиль для того, щоб скоротити до мінімуму будь-які затримки стосовно виконання своїх зобов"язань згідно договору.

Відповідно до п.14.1 договору за порушення строку виконання робіт субпідрядник сплачує підряднику неустойку в розмірі 0,5% від суми робіт за кожен тиждень затримки виконання робіт. Максимальне утримання неустойки становить 10% від ціни договору.

Жодна із сторін не несе юридичну чи матеріальну відповідальність за таку господарську діяльність сторони, яка не обумовлена в даному договорі (п.14.4 договору).

Згідно п.17.2 та 17.3 договору будь-які зміни та/або доповнення до договору мають силу лише в тому випадку, якщо вони оформлені в письмовому вигляді і підписані обома сторонами. При внесенні змін чи доповнень, погодження строків виконання робіт і ціни є обов"язковими.

Як стверджує позивач на виконання умов договору за період з 27.04.2017 - 31.07.2018 відповідач виконав роботи на суму 24511464 грн 05 к., що підтверджується підписаними сторонами актами форми КБ-2в та КБ-3. Проте ці роботи виконані з порушенням строку узгодженого сторонами в договорі, у зв"язку з чим позивач керуючись п.14.1. договору нарахував відповідачу штраф та звернувся до суду за захистом порушеного права.

В підтвердження позовних вимог позивач подав суду договір субпідряду №14-06/16, Графік виконання робіт на об"єкті, згідно якого сторонами узгоджено строки виконання робіт: 23.06.2016-23.10.2016 та 23.10.2016-23.01.2017; Довідки про вартість виконаних будівельних робіт/та витрат за період квітень 2017 року- лютий 2018 року та за вказаний вище період Акти приймання виконаних будівельних робіт; Акт Завершення, складений 30.04.2019 Комунальним підприємством "Міськводотеплоенергія", копію позовної заяви ТОВ "Калушстальбуд" про стягнення із позивача заборгованості за договором субпідряду №14-06/16 в сумі 333903 грн 39 к.

Відповідач в свою чергу стверджує, що на виконання умов договору ним виконані роботи на суму 17261171 грн 95 к.; решту робіт на суму 7250292 грн 10 к. ТОВ "Калушстальбуд" виконало на підставі усних домовленостей, а тому підстав нараховувати на цю суму штрафні санкції у позивача немає.

В підтвердження чого долучив до матеріалів справи Специфікацію №1 від 14.06.2016 на суму 10330106 грн 20 к.; Додаткову угоду №1 до договору №14-06/16 від 14.06.2016 року Специфікація №1 від 29.08.2016 на суму 10568676 грн 20 к.; Специфікацію №2 від 20.01.2017 на суму 622175 грн 00 к.; Додаткову угоду №2 до договору субпідряду №14-06/16 від 14.06.2016 року Специфікація №3 від 05.05.2017 на суму 6171721 грн 29 к.; Договірну ціну на будівництво теплоелектростанції з комбінованим виробництвом теплової та електричної енергії газовими та твердопаливними котлами на альтернативних видах палива по вул.Крип"якевича,3 в м.Кам"янець-Подільський Хмельницької обл., що здійснюється в 2018 році; Локальний кошторис на будівельні роботи №2-1-1; Підсумкову відомість ресурсів; ухвалу Шевченківського районного суду м.Львова від 03.08.2017; Протокол обшуку від 23.08.2017; Довідку Управління Західного офісу Держаудитслужби в Івано-Франківській області №05-21/57-з від 17.11.2017.

Оцінивши подані сторонами та долучені судом до матеріалів справи докази в сукупності , суд зазначає.

Щодо ціни договору та вартості виконаних робіт.

Проаналізувавши умови договору, суд встановив що ціною договору є сума, погоджена сторонами у Специфікації №1 від 29.08.2016 - 10568676 грн 20 к.; Специфікації №2 від 20.01.2017 - 622175 грн 00 к.; Специфікації №3 від 05.05.2017 на суму 6171721 грн 29 к. Всього - 17362572 грн 49 к.

Згідно Актів приймання виконаних будівельних робіт від 27.04.2017, від 31.08.2017, від 18.09.2017, від 30.09.2017 та від 01.11.2017 - сума виконаних підрядних робіт згідно договору становить 17261171 грн 95 к.

Позивач не подав, матеріали справи не містять, окрім зазначених вище Специфікацій, документальних доказів на виконання сторонами умов договору та норм цивільного законодавства щодо збільшення твердої договірної ціни та об"ємів робіт. Тому суд вважає, що вартість виконаних робіт поза межами договору субпідряду становить 7250295 грн 55 к.

Посилання позивача на рішення Господарського суду Житомирської області у справі № 906/254/19, як на доказ що підтверджує ціну договору суд відхиляє, оскільки суд під час розгляду зазначеної справи не досліджував питання формування ціни договору та вартості робіт, а лише встановив факт наявності заборгованості за частину виконаних та неоплачених підрядних робіт та ухвалив рішення про її стягнення.

Щодо строку виконання робіт.

Сторони, згідно з умовами договору погодили, що субпідрядник зобов"язується виконати роботи згідно наданої технічної документації від підрядника та згідно Графіка виконання робіт, який є невід"ємною частиною договору (Додаток №2), у строк, що не перевищує три з половиною місяці, з моменту початку ведення будівельних робіт.

Як вбачається із матеріалів справи, а саме роздруківки із веб-сайту Державної архітектурно-будівельної інспекції України підрядник ТОВ "Котлозавод Крігер" дозвіл на будівельні роботи отримав у березні 2017 року. Тобто розпочати будівельні роботи субпідрядник міг починаючи із квітня 2017 року.

Виходячи із норм п.1.4 та п. 1.8 договору, згідно яких об"єм робіт, які приймає на себе субпідрядник, визначені Специфікацією, а додаткові об"єми робіт і їх фінансування можуть бути узгоджені сторонами згідно Додаткової угоди до цього договору, то відповідач повинен був виконати підрядні роботи по Специфікаціях №1 та №2 до 15 липня 2017 року, а по Специфікації №3 до 20.08.2017 року.

Матеріали справи свідчать, що останній Акт приймання виконаних будівельних робіт, згідно договору датований 01.11.2017, тобто із пропуском встановленого договором 3,5 місячного строку виконання робіт.

Отже, за порушення відповідачем строку виконання робіт, позивач керуючись п.14.1 договору мав право нарахувати йому неустойку (штраф) в розмірі 10% від ціни договору 17261171 грн 95 к., який становить (17261171 грн 95 к. х 10%) - 1726117грн 20 к.

Позиція Верховного Суду, викладена у постанові від 07.12.2018 у справі №910/22058/17 на яку посилається позивач в підтвердження порушення відповідачем строків виконання робіт та нарахування штрафних санкцій не може бути застосована судом у цій справі, оскільки обставини у цих справах не є тотожними.

Норми права та мотиви, якими суд керувався при прийнятті рішення.

Поняття зобов`язання та підстави його виникнення унормовано статтею 509 Цивільного кодексу України, згідно з якою зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку; зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу; зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

За змістом статей 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Отже, зміст зобов`язання становлять права та обов`язки його сторін.

За підставами виникнення зобов`язання поділяють на договірні та недоговірні (позадоговірні).

Метою договірних зобов`язань є досягнення їх сторонами певних правових результатів у зв`язку з чим особливого значення набуває їх виконання. Виконання зобов`язання - це вчинення кредитором і боржником дій, що становлять його предмет.

За змістом статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Згідно з частиною 1 статті 626, частиною 1 статті 628 цього Кодексу договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків; зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства

Відповідно до ч. 1 ст. 67 ГК України відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями, громадянами в усіх сферах господарської діяльності здійснюються на основі договорів. Підприємства вільні у виборі предмета договору, визначенні зобов`язань, інших умов господарських взаємовідносин, що не суперечать законодавству України (ч. 2 ст. 67 ГК України).

За договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові. Для виконання окремих видів робіт, встановлених законом, підрядник (субпідрядник) зобов`язаний одержати спеціальний дозвіл. (ст.837 ЦК України).

За приписами ст. 875 ЦК України, за договором будівельного підряду підрядник зобов`язується збудувати і здати у встановлений строк об`єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов`язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов`язок не покладається на підрядника, прийняти об`єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх. Договір будівельного підряду укладається на проведення нового будівництва, капітального ремонту, реконструкції (технічного переоснащення) підприємств, будівель (зокрема житлових будинків), споруд, виконання монтажних, пусконалагоджувальних та інших робіт, нерозривно пов`язаних з місцезнаходженням об`єкта. До договору будівельного підряду застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 844 ЦК України, ціна у договорі підряду може бути визначена у кошторисі. Якщо робота виконується відповідно до кошторису, складеного підрядником, кошторис набирає чинності та стає частиною договору підряду з моменту підтвердження його замовником.

Кошторис на виконання робіт може бути приблизним або твердим. Кошторис є твердим, якщо інше не встановлено договором.

Зміни до твердого кошторису можуть вноситися лише за погодженням сторін.

У разі перевищення твердого кошторису усі пов`язані з цим витрати несе підрядник, якщо інше не встановлено законом.

Строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду.

Якщо у договорі підряду не встановлені строки виконання роботи, підрядник зобов`язаний виконати роботу, а замовник має право вимагати її виконання у розумні строки, відповідно до суті зобов`язання, характеру та обсягів роботи та звичаїв ділового обороту (ст.846 Цивільного кодексу України).

Згідно зі ст. 883 ЦК України підрядник відповідає за недоліки збудованого об`єкта, за прострочення передання його замовникові та за інші порушення договору (за недосягнення проектної потужності, інших запроектованих показників тощо), якщо не доведе, що ці порушення сталися не з його вини. За невиконання або неналежне виконання обов`язків за договором будівельного підряду підрядник сплачує неустойку, встановлену договором або законом, та відшкодовує збитки в повному обсязі.

Згідно з ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Приписами ст. 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Приписами ст. 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Статтею 216 ГК України передбачено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до ч.1 ст.230 ГК України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Частиною 4 ст. 231 ГК України встановлено що, у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

В силу ст.546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема неустойкою (штрафом, пенею), якою, з огляду на положення ст.549 ЦК України, є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. При цьому, штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Відповідно до статей 73, 74, 81 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Зазначені вище норми процесуального закону спрямовані на реалізацію статті 13 Господарського процесуального кодексу України. Згідно з положеннями цієї статті судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ст.86 ГПК України).

Висновки суду.

1. З системного аналізу викладеного вище законодавства та матеріалів справи слідує, що у спірний період між сторонами існували правовідносини які виникли як із договору субпідряду, так із договору, укладеного у спрощений спосіб, шляхом підписання Актів приймання виконаних робіт.

Матеріалами справи підтверджено, що відповідач при виконанні об"єму робіт, визначених Специфікаціями №1, №2 та №3 допустив порушення строку їх виконання, а тому у позивача було право на нарахування штрафу та звернення до суду з вимогою про його стягнення в межах строку позовної давності.

06.09.2019 відповідач подав заяву про застосування строків позовної давності.

Щодо строку позовної давності на вимоги позивача про стягнення штрафу за порушення строку виконання робіт згідно договору.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 ЦК України визначено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік (ст. 258 ЦК України).

Частиною 1 ст. 261 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Для правильного застосування ч.1 ст.261 ЦК при визначенні початку перебігу позовної давності має значення не тільки безпосередня обізнаність особи про порушення її прав, а й об`єктивна можливість цієї особи знати про обставини порушення її прав.

Виходячи з вимог ст.261 ЦК позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, господарський суд має з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, по захист якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстави його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності за відсутності поважних причин її пропущення, наведених позивачем.

Суд встановив, що строк на звернення до суду з позовом до відповідача розпочався 01 листопада 2017 року, тобто з дня підписання Акта виконаних робіт, об"єм яких сторони погодили в Специфікаціях та закінчився через 1 рік - 01 листопада 2018 року, в той час як позивач звернувся з позовом до суду 18.07.2019, тобто з пропущенням річного строку позовної давності, встановленого ст. 258 ЦК України.

Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку (ч.1ст.264 ЦК України).

Твердження відповідача про те, що відповідач вчинив дії , що свідчать про визнання ним свого обов"язку, а саме підписував акти після 19.08.2017 і до 31.07.2018 є безпідставним, оскільки підписання цих актів свідчить про виконання відповідачем об"ємів робіт у межах інших правовідносин, які склалися між сторонами і не свідчить про переривання строку за зобов"язаннями, згідно договору субпідряду від 14 червня 2016 року.

Відповідно до ч.3,4 ст.267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Отже, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги про стягнення 1726117 грн 20 к., хоча і є обґрунтованими та доведеними, проте не належать до задоволення в зв`язку з пропуском строку позовної давності.

2. Що стосується виконання робіт на підставі Актів прийняття виконаних робіт, то суд зазначає, що сторони до укладеного договору змін чи доповнень, чи Додаткових угод не укладали щодо збільшення об"єму та ціни договору, строку виконання, що є істотною умовою договору, так само як і відповідальності за порушення зобов"язання, виконаного на підставі правочину, укладеного у спрощений спосіб не передбачили. Тому, вимога про стягнення штрафу в розмірі 725029 грн 56 к. є безпідставною, з огляду на положення ст.547 ЦК України, відповідно до якої правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі, та не належить до задоволення.

Судові витрати.

Згідно з ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

При зверненні з позовом позивач сплатив судовий збір в розмірі 36767 грн 20 к.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи відмову у задоволенні позовних вимог, судовий збір покладається на позивача.

Керуючись ст. 8, 124 Конституції України, статтями 2, 86, 129, 236-238, 240, 241, 256 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В позові Товариства з обмеженою відповідальністю "Котлозавод "Крігер", вул. Покровська, 81, м. Житомир, 10003 (код 35299597) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Калушстальбуд", вул. Січових Стрільців, 1 В, с. Вістова, Калуський район, Івано-Франківська область, 77351 (код 36403176) про стягнення штрафних санкцій в сумі 2 451 146 грн 40 к. відмовити.

Судовий збір покласти на позивача.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду може бути оскаржено до Західного апеляційного господарського суду в строк, встановлений розділом IV Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 21.11.2019

Суддя Т. В. Максимів