ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про задоволення скарги

25.11.2019м. ДніпроСправа № 904/7197/17

За скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Естейт Селлінг", м. Дніпро

на дії старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішення Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Башілова Валентина Олександровича

у справі

за позовом Акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк", м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Естейт Селлінг", м. Дніпро

про стягнення 57 298 176,58 грн. заборгованості за кредитом, 8 857 125,41 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом, 6 072 147,83 грн. пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором, 8 368 202,34 грн. винагороди за користування кредитом, 1 000,00 грн. штрафу та 3 560 760,73 грн. штрафу

Суддя Бондарєв Е.М.

За участю секретаря судового засідання Найдьонов Є.О.

Представники:

Від позивача: не з`явився

Від відповідача (скаржника): Целік В.В., довіреність, адвокат

Від ДВС: не з`явився

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 07.08.2017, про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Естейт Селлінг" заборгованості на загальну суму 84 157 412,89 грн., з яких:

- 57 298 176,58 грн. заборгованість за кредитом;

- 8 857 125,41 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом;

- 6 072 147,83 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором;

- 8 368 202,34 грн. винагорода за користування кредитом, згідно п.4.7 кредитного договору станом на 31.07.2016;

- 1 000,00 грн. штраф, фіксована частина, відповідно до п. 5.8 договору;

- 3 560 760,73 грн. штраф, відсоток від суми встановленого у п.А.2 договору ліміту на цілі, відмінні від страхових платежів та платежів за реєстрацію предметів застави, відповідно до п.5.8 договору.

Рішенням Господарського суд Дніпропетровської області від 11.09.2019 позовну заяву Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" задоволено повністю та присуджено до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Естейт Селлінг" заборгованість за кредитом у сумі 57 298 176,58 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом у сумі 8 857 125,41 грн., пеню у сумі 6 072 147,83 грн., винагороду за користування кредитом у сумі 8 368 202,34 грн., штраф, фіксована частина відповідно до п. 5.8 договору, у сумі 1 000,00 грн., штраф, відсоток від суми встановленого у п. А.2 договору, у сумі 3 560 760,73 грн. та судовий збір у сумі 240 000,00 грн.

На примусове виконання рішення 26.09.2017 видано наказ.

25.10.2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Естейт Селлінг" звернулося до суду із скаргою на дії старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішення Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Башілова Валентина Олександровича, а саме просить:

- скасувати постанову про повернення виконавчого документа стягувачу від 08.01.2019 у виконавчому провадженні №54912805;

- зобов`язати старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішення Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Башіловим Валентином Олександровичем відновити виконавче провадження №54912805.

Скарга обґрунтована тим, що прийнята державним виконавцем постанова про повернення виконавчого документу стягувачу є незаконною, оскільки відповідно до приписів п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчий документ повертається, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними, однак станом на 08.01.2019 у власності боржника наявне таке майно:

- грошові кошти у розмірі 141 930, 79 грн., які розміщені на рахунку ТОВ "Естейт Селлінг" № 1 , відкритому в АТ КБ "Приватбанк" (підтверджується Довідкою про рахунок і залишок коштів № 1910198Ш 3570200 від 19.10.2019, виданою АТ КБ "Приватбанк");

- нерухоме майно - квартира загальною площею 46,9 кв.м., розташована за адресою: АДРЕСА_1 (підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 19.10.2019 № 185397653, та від 11.10.2019 № 184529786 стор. 968);

- нерухоме майно - квартира загальною площею 59,5 кв.м., розташована за адресою: Чернівецька обл. , м. Чернівці , проспект Незалежності, будинок 86, квартира 109 (підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 19.10.2019 № 185397651 та від 11.10.2019 № 184529786 стор. 959);

- незавершене будівництво (інженерна лабораторія корпус Кіровоградського ПКТІ) з відсотком готовності 39,25%, розташоване за адресою: Кіровоградська область, м. Кропивницький, вул. Полтавська, буд. 69 (підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 19.10.2019 № 185397565 та від 11.10.2019 № 184529786 стор. 19).

Відтак, фактичні обставини вказуються на незаконність прийнятої державним виконавцем постанови про повернення виконавчого документа на підставі п.2 ч.1 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження".

Ухвалою суду від 28.10.2019 прийнята заява та призначено її до розгляду в судовому засіданні на 04.11.19 о 12:00 год.

До суду 04.11.2019 надійшло клопотання Акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" про визнання поважними причини неявки представника у судове засідання та відкладення розгляду справи №904/7197/17 у зв`язку з відсутністю об`єктивної можливості виконати ухвалу суду від 28.10.2019 оскільки вказану ухвалу стягувач отримав лише 30.10.2019. Крім того, стягувач вважає, що з`ясуванню підлягає також наявність або відсутність у відповідача перед позивачем заборгованості за кредитним договором №2Е005Г від 05.02.2013, відповідна заявка перебуває в стадії виконання.

У судовому засіданні 04.11.2019 розгляд скарги відкладено до 11.11.2019.

У судовому засіданні 11.11.2019 розгляд скарги відкладено до 18.11.2019.

У судовому засіданні 18.11.2019 розгляд скарги відкладено до 25.11.2019.

Відповідно до частини першої статті 342 Господарського процесуального кодексу України скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються.

Неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду (частина друга статті 342 Господарського процесуального кодексу України).

Представники стягувача, державний виконавець в судові засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду скарги повідомлені належним чином.

Представник боржника у судовому засіданні скаргу підтримав та просив задовольнити з підстав викладених у скарзі.

Розглянувши матеріали поданої скарги та наявні в матеріалах справи докази, пояснення представника скаржника, суд визнав скаргу такою, що підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

На підставі наказу Господарського суду Дніпропетровської області від 26.09.2017 № 904/7197/17 старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішення Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Башіловим В.О. 17.10.2017 відкрито виконавче провадження № 54912805 з примусового виконання наказу.

Старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішення Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Башіловим В.О. 08.01.2019 винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження" у зв`язку з відсутністю у боржника майна.

Обґрунтовуючи подану скаргу, скаржник посилається на те, що на день винесення старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішення Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Башіловим В.О. постанови від 08.01.2019 стягувач на праві власності володів грошовими коштами на рахунку в АТ КБ «Приватбанк», нерухомим майном та об`єктом незавершеного будівництва, відомості про які містились у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, про що було відомо державному виконавцю. З посиланням на такі обставини скаржником зазначається про відсутність підстав визначених п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» для повернення виконавчого документа.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

У пункті 9 частини другої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість судового рішення.

Статтею 326 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Умови і порядок виконання рішень судів регламентовані Законом України "Про виконавче провадження".

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За змістом ст. 2 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права; 2) обов`язковості виконання рішень; 3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та об`єктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Згідно з зі ч.1 ст.5 Закону України "Про виконавче провадження" примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Завданням органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень, примусове виконання яких передбачено законом (ст. 3 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів").

Відповідно до ч. 2 ст.7 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" державний виконавець є представником влади, діє від імені держави і перебуває під її захистом та уповноважений державою здійснювати діяльність з примусового виконання рішень у порядку, передбаченому законом.

Згідно із ч. 1 ст. 13 Закону України "Про виконавче провадження" під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених Законом України "Про виконавче провадження" заходів примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, при цьому державний виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно із ст.10 Закону України "Про виконавче провадження" заходами примусового виконання рішень є: звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

У відповідності до ч.ч. 1-4 ст. 13 Закону України "Про виконавче провадження" під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. Арешт на майно (кошти) накладається не пізніше наступного робочого дня після його виявлення, крім випадку, передбаченого частиною сьомою статті 26 цього Закону. Платіжні вимоги на примусове списання коштів надсилаються не пізніше наступного робочого дня після накладення арешту та в подальшому не пізніше наступного робочого дня з дня отримання інформації про наявність коштів на рахунках. Опис та арешт майна здійснюються не пізніш як на п`ятий робочий день з дня отримання інформації про його місцезнаходження. У разі виявлення майна виконавцем під час проведення перевірки майнового стану боржника за місцем проживання (перебування) фізичної особи та місцезнаходженням юридичної особи здійснюються опис та арешт цього майна.

Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: 1) проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; 2) проводити перевірку виконання юридичними особами незалежно від форми власності, фізичними особами, фізичними особами - підприємцями рішень стосовно працюючих у них боржників; 3) з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну; 4) за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення. Примусове проникнення на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень у зв`язку з примусовим виконанням рішення суду про виселення боржника та вселення стягувача і рішення про усунення перешкод у користуванні приміщенням (житлом) здійснюється виключно на підставі такого рішення суду; 5) безперешкодно входити на земельні ділянки, до приміщень, сховищ, іншого володіння боржника - юридичної особи, проводити їх огляд, примусово відкривати та опечатувати їх; 6) накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; 7) накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей; 8) здійснювати реєстрацію обтяжень майна в процесі та у зв`язку з виконавчим провадженням; 9) використовувати за згодою власника приміщення для тимчасового зберігання вилученого майна, а також транспортні засоби стягувача або боржника за їхньою згодою для перевезення майна; 10) звертатися до суду або органу, який видав виконавчий документ, із заявою (поданням) про роз`яснення рішення, про видачу дубліката виконавчого документа у випадках, передбачених цим Законом, до суду, який видав виконавчий документ, - із заявою (поданням) про встановлення чи зміну порядку і способу виконання рішення, про відстрочку чи розстрочку виконання рішення; 11) приймати рішення про відстрочку та розстрочку виконання рішення (крім судових рішень), за наявності письмової заяви стягувача; 12) звертатися до суду з поданням про розшук дитини, про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває дитина, стосовно якої складено виконавчий документ про її відібрання; 13) звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб; 14) викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні. У разі якщо боржник без поважних причин не з`явився за викликом виконавця, виконавець має право звернутися до суду щодо застосування до нього приводу; 15) залучати в установленому порядку понятих, працівників поліції, інших осіб, а також експертів, спеціалістів, а для проведення оцінки майна - суб`єктів оціночної діяльності - суб`єктів господарювання; 16) накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом; 17) застосовувати під час примусового виконання рішень фото- і кінозйомку, відеозапис; 18) вимагати від матеріально відповідальних і посадових осіб боржників - юридичних осіб або боржників - фізичних осіб надання пояснень за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження; 19) у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів; 20) залучати в разі потреби до проведення чи організації виконавчих дій суб`єктів господарювання, у тому числі на платній основі, за рахунок авансового внеску стягувача; 21) отримувати від банківських та інших фінансових установ інформацію про наявність рахунків та/або стан рахунків боржника, рух коштів та операції за рахунками боржника, а також інформацію про договори боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком; 22) здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом. Під час виконання рішень виконавець має право на безпосередній доступ до інформації про боржників, їхнє майно, доходи та кошти, у тому числі конфіденційної, яка міститься в державних базах даних і реєстрах, у тому числі електронних. Порядок доступу до такої інформації з баз даних та реєстрів встановлюється Міністерством юстиції України разом із державними органами, які забезпечують їх ведення ( ч. 3, ч. 5 ст.18 Закону України "Про виконавче провадження").

Суд зазначає, що вищезазначені права не є абсолютним правом виконавця, а є його обов`язком, оскільки, з урахуванням вимог ч. 1 ст. 18 Закону, державний виконавець саме зобов`язаний вживати передбачених Законом заходів щодо примусового виконання рішень. Державний виконавець, для реального, своєчасного та ефективного виконання рішення суду, зобов`язаний вживати всі можливі заходи.

Підстави повернення виконавчого документу стягувачу передбачені статтею 37 Закону України "Про виконавче провадження", зокрема якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними (п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження»).

Як вбачається з наданих скаржником документів станом на 08.01.2019 у власності Товариства з обмеженою відповідальністю «Естейт Селлінг» перебувало майно, що підтверджується Інформаціями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно , Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкту нерухомого майна від 19.10.2019 номер 185397653 за якою у власності Товариства з обмеженою відповідальністю «Естейт Селлінг» з 12.11.2015 по теперішній час перебуває об`єкт нерухомого майна - квартира за адресою: АДРЕСА_1 ; від 19.10.2019 номер 185397651 за якою у власності Товариства з обмеженою відповідальністю «Естейт Селлінг» з 19.11.2015 по теперішній час перебуває об`єкт нерухомого майна - квартира за адресою: АДРЕСА_4 ; від 19.10.2019 номер 185397565 за якою у власності Товариства з обмеженою відповідальністю «Естейт Селлінг» з 15.02.2017 по теперішній час перебуває незавершене будівництво з відсотком готовності 39,25 % за адресою: Кіровоградська область, м. Кропивницький, вул. Полтавська, буд. 69. Також згідно довідки про рахунок і залишок коштів від 19.10.2019 вих. № 191019SU13570200, виданої Акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» станом на 08.01.2019 у Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» залишок коштів на рахунку Товариства з обмеженою відповідальністю «Естейт Селлінг» () № НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) валюта UAH (українська гривня) становив 141 930, 79 грн. (сто сорок одна тисяча дев`ятсот тридцять гривень 79 копійок).

Також в матеріалах справи наявні копії Інформацій з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкту нерухомого майна сформовані старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішення Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Башіловим В.О. 22.12.2018 номер 150836793 та 04.01.2018 номер 109952561, за параметрами запиту пошук за юридичною особою з , тобто за юридичною особою ТОВ «Естейт Селлінг». У цих Інформаціях містяться записи про об`єкти за адресами: 1) АДРЕСА_1 ; 2) АДРЕСА_4 ; 3) АДРЕСА_5 .

Такі обставини свідчать про те, що ще 22.12.2018 та 04.01.2018 старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішення Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Башіловим В.О. було виявлено за інформацією Державного реєстру речових прав на нерухоме майно наявність у боржника майна. При цьому, в ході судового розгляду скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Естейт Селлінг» державним виконавцем не надано суду доказів відсутності майна у боржника на момент прийняття оскаржуваної постанови, та не спростовано обізнаність про наявність у боржника вищезазначеного майна.

Таким чином, станом на 08.01.2019 у боржника було в наявності майно, що вказує на відсутність підстав визначених п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Скаржник зазначає, що оскаржувана постанова державного виконавця порушує права боржника та є перешкодою для реалізації боржником свого права власності на майно, як з метою ведення господарської діяльності так і з метою погашення зобов`язань.

Тож повернення виконавчого документа на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» не є підставою для виключення особи з Єдиного реєстру боржників, та з огляду на те, що в даному випадку у боржника на момент прийняття державним виконавцем оскаржуваної постанови було наявне майно, у тому числі нерухоме майно, така постанова позбавляє боржника здійснювати своє право власності на існуюче майно.

Відповідно до ст. 343 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Керуючись ст. ст.233 - 236, 342 - 345 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

УХВАЛИВ:

1.Скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Естейт Селлінг" на постанову старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішення Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Башілова Валентина Олександровича задовольнити.

2.Скасувати постанову старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішення Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Башілова Валентина Олександровича про повернення виконавчого документа стягувачу від 08.01.2019 у виконавчому провадженні № 54912805.

3.Зобов`язати старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Башілова Валентина Олександровича відновити виконавче провадження № 54912805.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею, але може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені статтями 254 - 259 Господарського процесуального кодексу України.

Дата складання повного тексту ухвали - 25.11.2019.

Суддя Е.М. Бондарєв