ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" листопада 2019 р. Справа№ 910/2000/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Буравльова С.І.

суддів: Андрієнка В.В.

Зубець Л.П.

секретар Ковальчук Р.Ю.

за участю

представників: позивача - Вара А.С.

відповідача-1 - Полець Д.М.

відповідача-2 - не з`явилися

третьої особи-1 - Гриб Н.П.

третьої особи-2 - не з`явилися

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Кваліті Оіл"

на рішення Господарського суду м. Києва від 03.06.2019 р. (повне рішення складено 12.06.2019 р.)

у справі № 910/2000/19 (суддя - Грєхова О.А.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Кваліті Оіл"

до держави Україна в особі:

1. Кабінету Міністрів України

2. Державної казначейської служби України

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів:

1. Прокуратури Київської області

2. Головного управління Національної поліції в Київській області

про стягнення майнової та моральної шкоди у загальному розмірі 283000,00 грн

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Кваліті Оіл" звернулося з позовом до держави Україна в особі Кабінету Міністрів України та Державної казначейської служби України про стягнення матеріальної шкоди у розмірі 169000,00 грн та моральної шкоди у розмірі 114000,00 грн.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач посилається на те, що він був позбавлений майна внаслідок незаконних дій та бездіяльності Прокуратури Київської області та Головного управління Національної поліції в Київській області чим було заподіяно йому матеріальної шкоди у розмірі 169000,00 грн та спричинено моральну шкоду у розмірі 114000,00 грн.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 04.03.2019 р. було залучено до участі у справі Прокуратуру Київської області та Головне управління Національної поліції в Київській області як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 03.06.2019 р. у справі № 910/2000/19 у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Кваліті Оіл" відмовлено повністю.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Кваліті Оіл" подало апеляційну скаргу, у якій просить скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення порушено норми матеріального та процесуального права.

Так, в апеляційній скарзі позивач вказує на те, що нормами чинного законодавства відповідальність за шкоду, завдану органами прокуратури та національної поліції, покладається на державу Україна, представляти державу має саме Кабінет Міністрів України.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 18.07.2019 р. апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Кваліті Оіл" у справі № 910/2000/19 передано на розгляд колегії суддів у складі: Буравльов С.І. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Руденко М.А., Пашкіна С.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 23.07.2019 р. відкрито апеляційне провадження у справі № 910/2000/19 та призначено її до розгляду на 26.09.2019 р.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 26.09.2019 р. розгляд даної справи відкладено до 10.10.2019 р.

На підставі службової записки головуючого судді та розпорядження Північного апеляційного господарського суду № 09.1-08/4063/19 від 09.10.2019 р. у зв`язку з перебуванням судді Руденко М.А. у відпустці призначено повторний автоматизований розподіл справи № 910/2000/19.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 09.10.2019 р. апеляційну скаргу у справі № 910/2000/19 передано на розгляд колегії суддів у складі: Буравльов С.І. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Пашкіна С.А., Зубець Л.П.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.10.2019 р. справу прийнято до провадження у визначеному автоматизованою системою складі суду, а у призначеному засіданні суду оголошено перерву до 07.11.2019 р.

На підставі службової записки головуючого судді та розпорядження Північного апеляційного господарського суду № 09.1-08/4503/19 від 06.11.2019 р. у зв`язку з перебуванням судді Пашкіної С.А. у відпустці призначено повторний автоматизований розподіл справи № 910/2000/19.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 06.11.2019 р. апеляційну скаргу у справі № 910/2000/19 передано на розгляд колегії суддів у складі: Буравльов С.І. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Андрієнко В.В., Зубець Л.П.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 07.11.2019 р. справу № 910/2000/19 прийнято до провадження у визначеному автоматизованою системою складі суду.

У засідання суду, призначене на 07.11.2019 р., представник відповідача-2 та третьої особи-2 не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце проведення судового розгляду, що підтверджується наявними у матеріалах справи повідомленнями про вручення поштових відправлень.

Доказів поважності причин відсутності зазначених представників суду не надано.

Колегія суддів зазначає, що неявка у судове засідання вказаних представників не перешкоджає розгляду апеляційної скарги. Подальше відкладення може призвести до затягування розгляду скарги, а тому постанова приймається за наявними в справі матеріалами, яких достатньо для повного та об`єктивного розгляду.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників позивача, відповідача-1 та третьої особи-1, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів встановила наступне.

28.11.2016 р. Товариство з обмеженою відповідальністю «АБВ Строй» здійснило поставку Товариству з обмеженою відповідальністю «Кваліті Оіл» двох пунктів паливозаправних 10 м3 вартістю 114000,00 грн кожний, що підтверджується видатковою накладною № РТ-00695 від 28.11.2016 р.

01.03.2017 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Нафтатрейдгруп» далі - орендар) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кваліті Оіл» (далі - орендодавець) було укладено договір оренди № 01/03-17 (далі - договір оренди).

За змістои п. п. п. 1.1, 1.2 договору оренди орендодавець передає в строкове платне користування пункт паливозаправний 10 м3 у кількості однієї штуки, вартістю 114000,00 грн з ПДВ та пост охорони 1,5х1,5 м., у кількості 1 штука, вартістю 19188,00 грн з ПДВ, а орендар приймає визначене майно та зобов`язується сплачувати за нього орендну плату порядку та на умовах, визначених цим договором.

Відповідно до п. 4.1 договору оренди орендар сплачує оренду плату щомісяця в розмірі 2500,00 грн у строк до 5 числа поточного місяця оренди.

Цей договір набуває чинності з моменту його підписання і діє до 31.12.2017 р. (п. 11.1 договору).

На виконання умов укладеного договору оренди Товариство з обмеженою відповідальністю «Кваліті Оіл» передало Товариству з обмеженою відповідальністю «Нафтатрейдгруп» пункт паливозаправний 10 м3 у кількості однієї штуки, вартістю 114000,00 грн з ПДВ та пост охорони 1,5х1,5 м., у кількості 1 штука, вартістю 19188,00 грн з ПДВ, що підтверджується актом приймання-передачі від 01.03.2017 р. до даного договору

Позивач зазначає, що орендоване майно було розміщене Товариством з обмеженою відповідальністю «Нафтатрейдгруп» на земельній ділянці, яка знаходиться за адресою: вул. Київська, 1-Г, на території Тарасівської сільської ради Києво-Святошинського району, Київської області.

30 березня 2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Нафтатрейдгруп» повідомило позивача про те, що невідомі за допомогою автокрану завантажили майно позивача і вивезли у невідомому напрямку.

Згодом, як зазначає позивач, йому стало відомо, що зазначені дії вчинялись працівниками Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області та СВ Києво-Святошинського ВП ГУ НП в Київській області в ході розслідування кримінального провадження, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000157 від 27.03.2017 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 272 КК України, за фактом порушення невідомими особами правил безпеки під час виконання робіт з торгівлі дизельним паливом на автомобільному газозаправному пункті, розташованому на узбіччі автодороги с. Тарасівка, с. Крюківщина з правої сторони поблизу автодорожнього знаку із надписами "Київ 18", ТОВ "Укр Ді Сі", ТОВ "Палс", "ЯН & ЙЕНСЕН ГРУП" в напрямку рух до с. Крюківщина Києво-Святошинського району Київської області, що створює загрозу загибелі людей, чи настання інших тяжких наслідків.

14.09.2017 р. позивач звернувся до Києво-Святошинської місцевої прокуратури із заявою про повернення тимчасово вилученого майна.

Відповіді на вказану заяву прокуратура не надала, майно не повернула, а тому позивач звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області із скаргою на бездіяльність прокурора Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області щодо неповернення тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні № 0000157 від 27.03.2017 р.

Листом № 21556вих-17 від 06.11.2017 р. Києво-Святошинська місцева прокуратура зазначила, що Слідчим відділенням Києво-Святошинського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області (далі - СВ Києво-Святошинського ВП ГУ НП в Київській області) розслідується кримінальне провадження № 0000157 від 27.03.2017 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 272 КК України. У ході досудового розслідування встановлено, що невідомими особами, в порушення правил безпеки під час виконання робіт з підвищеною небезпекою здійснюється торгівля дизельним паливом на автомобільному заправному пункті, розташованому на узбіччі автодороги в с. Тарасівка Києво-Святошинського району Уиївської області, що створює загрозу загибелі людей, чи настання інших тяжких наслідків. Так, з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення 30.03.2017 р. слідчим СВ Києво-Святошинського ВП ГУ НП в Київській області за участі спеціаліста - інспектора ГУ Держпраці у Київській області проведено огляд місця події, де було виявлено та тимчасово вилучено надземний резервуар із дизельним паливом і колонку та передано спеціалізованій установі ТОВ «Укроптпостач» на відповідальне зберігання.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19.02.2018 р. скаргу задоволено, зобов`язано прокурора Києво-Святошинської місцевої прокуратури Битько Н.М., повернути власнику - ТОВ «Кваліті Оіл», тимчасово вилучене майно - пункт паливозаправний 10 м3, вилучений за адресою: вул. Київська 1-Г, на території Тарасівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області.

В подальшому, позивач неодноразово звертався до Києво-Святошинської місцевої прокуратури із листами, у яких просив виконати ухвалу суду та повернути майно.

У відповідь, Києво-Святошинська місцева прокуратура зазначала, що позивач має можливість звернутись до ТОВ «Укроптпостач» з метою повернення тимчасово вилученого майна.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Кваліті Оіл» звернулось до суду із скаргою на бездіяльність начальника та слідчого Києво-Святошинського ВП ГУ НП в Київській області щодо неповернення тимчасово-вилученого майна, у якій просило зобов`язати слідчого СВ Києво-Святошинського ВП ГУ НП у Київській обл. у кримінальному провадженні № 0000157 від 27.03.2017 р. повернути власнику - ТОВ «Кваліті Оіл», тимчасово вилучене майно - пункт паливозаправний 10 м3, вилучений за адресою: вул. Київська 1-Г, на території Тарасівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області; зобов`язати начальника органу досудового розслідування Києво-Святошинського ВП ГУ НП у Київській обл. вчинити дії у відповідності до ст. 39 КПК України, зокрема вжити заходів щодо усунення порушень вимог кримінального процесуального закону, допущених слідчим в частині неповернення тимчасово вилученого майна.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 30.07.2018 р. скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Кваліті Оіл» на бездіяльність начальника та слідчого Києво-Святошинського ВП ГУ НП в Київській області щодо неповернення тимчасово-вилученого майна задоволено частково, зобов`язано слідчого СК Києво-Святошинського ВП ГУ НП у Київській області у кримінальному провадженні № 0000157 від 27.03.2017 р. повернути власнику - ТОВ «Кваліті Оіл», тимчасово вилучене майно - пункт паливозаправний 10 м3, вилучений за адресою: вул. Київська, 1-Г, на території Тарасівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області.

Листом № 11283вих18 від 09.07.2018 р. Києво-Святошинська місцева прокуратура повідомила позивача, що 05.07.2018 р. слідчим СВ Києво-Святошинського ВП ГУ НП В Київській області внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004165 за фактом незаконних дій з майном, яке описано, здійснене особою, якій це майно ввірене, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 388 КК України.

Спір у справі виник у зв`язку з тим, що, на думку позивача, позбавлення його майна було спричинено незаконними діями та бездіяльністю органів досудового розслідування та прокуратури, внаслідок яких позивачу завдано матеріальної шкоди у розмірі 169000,00 грн, яка складається з вартості майна у розмірі 114000,00 грн та вартості неотриманих орендних платежів у розмірі 55000,00 грн. Також, позивач вважає, що дії органів досудового розслідування та прокуратури призвели до приниження його ділової репутації та завдано моральної шкоди у розмірі, співмірному із вартістю майна, а саме 114000,00 грн.

Відповідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно зі ст. 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю, зокрема, органу державної влади при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою незалежно від вини цих органів.

Як передбачено ч. 1 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до ст. 22 ЦК України збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Частиною 2 статті 224 ГК України визначено, що під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Згідно із ст. 225 ГК України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Отже, для застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправної поведінки; збитків; причинно-наслідкового зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками; вини.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що позбавлення його майна, а саме пункту паливозаправного 10 м3 вартістю 114000,00 грн, було спричинено незаконними діями, бездіяльністю органів досудового розслідування та прокуратури, внаслідок яких позивачу завдано матеріальної шкоди у розмірі 169000,00 грн, а також завдано моральної шкоди у розмірі співмірному із вартістю майна, а саме 114000,00 грн.

При цьому, позивачем визначено відповідачами Кабінет Міністрів України та Державну казначейську службу України.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про Кабінет Міністрів України» Кабінет Міністрів України здійснює виконавчу владу на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 19 Закону України «Про Кабінет Міністрів України» діяльність Кабінету Міністрів України спрямовується на забезпечення інтересів Українського народу шляхом виконання Конституції та законів України, актів Президента України, а також Програми діяльності Кабінету Міністрів України, схваленої Верховною Радою України, вирішення питань державного управління у сфері економіки та фінансів, соціальної політики, праці та зайнятості, охорони здоров`я, освіти, науки, культури, спорту, туризму, охорони навколишнього природного середовища, екологічної безпеки, природокористування, правової політики, законності, забезпечення прав і свобод людини та громадянина, запобігання і протидії корупції, розв`язання інших завдань внутрішньої і зовнішньої політики, цивільного захисту, національної безпеки та обороноздатності. Кабінет Міністрів України здійснює постійний контроль за виконанням органами виконавчої влади Конституції України та інших актів законодавства України, вживає заходів щодо усунення недоліків у роботі зазначених органів.

За змістом ст. 20 Закону України «Про Кабінет Міністрів України» повноваження Кабінету Міністрів України стосуються забезпечення та вирішення питань державного управління у різних сферах, що не є тотожним безпосередньому виконанню конкретних завдань для реалізації конкретних повноважень.

Відповідно до ч. 3 ст. 45 ГПК України відповідачами є особи, яким пред`явлено позовну вимогу.

Згідно зі ст. 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю, зокрема, органу державної влади при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою незалежно від вини цих органів.

Однак, заявляючи вимогу про стягнення з Держави Україна в особі Кабінету Міністрів України та Державної казначейської служби України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кваліті Оіл» заподіяної матеріальної шкоди в розмірі 169000,00 грн, позивач не навів обставин щодо дій та бездіяльності саме Кабінету Міністрів України, як особи, відповідальної за завдані позивачу збитки.

В свою чергу, у відповідності до ч. 2 ст. 25 Бюджетного кодексу України відшкодування відповідно до закону шкоди, завданої фізичній чи юридичній особі внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади (органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування), а також їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень, здійснюється державою (Автономною Республікою Крим, органами місцевого самоврядування) у порядку, визначеному законом.

Таким чином, відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади при здійсненні ним своїх повноважень, відшкодовується державою за рахунок державного бюджету.

При цьому, враховуючи правовий висновок, наведений в рішенні Конституційного Суду України від 03.10.2001 р. № 12-рп/2001, не допускається відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади за рахунок коштів, що виділяються на утримання цих органів.

За змістом ч. 1 ст. 43 Бюджетного кодексу України Державна казначейська служба України, яка визначена позивачем відповідачем у даному спорі, забезпечує казначейське обслуговування бюджетних коштів на основі ведення єдиного казначейського рахунку, відкритого у Національному банку України.

Так, позивачем пред`явлено вимогу та визначено відповідачами лише Кабінет Міністрів України та Державну казначейську службу України.

За приписами ч. 2 ст. 48 ГПК України заміна неналежного відповідача можлива лише за клопотанням позивача, яке останнім не заявлялось.

Отже, позивачем не доведено, що саме внаслідок дій та бездіяльності Кабінету Міністрів України позивачу завдано шкоди, та саме на Кабінет Міністрів України покладається відповідальність за дії та бездіяльність самостійних суб`єктів правовідносин - органів досудового розслідування та прокуратури.

Стосовно вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди в розмірі 114000,00 грн, колегія зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Під немайновою шкодою, заподіяною юридичній особі, слід розуміти втрати немайнового характеру, що настали у зв`язку з приниженням її ділової репутації, посяганням на фірмове найменування, товарний знак, виробничу марку, розголошенням комерційної таємниці, а також вчиненням дій, спрямованих на зниження престижу чи підрив довіри до її діяльності.

Однак, позивачем не доведено належними та допустими доказами, що саме Кабінетом Міністрів України та Державною казначейською службою України позивачу завдано моральної шкоди.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно зі ст. ст. 76, 77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про те, що вимоги позивача про стягнення з держави Україна в особі Кабінету Міністрів України та Державної казначейської служби України матеріальної шкоди у розмірі 169000,00 грн та моральної шкоди у розмірі 114000,00 грн є необґрунтованими, недоведеними та такими, що не підлягають задоволенню.

За таких обставин, ґрунтуючись на матеріалах справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що рішення Господарського суду м. Києва від 03.06.2019 р. у справі № 910/2000/19 прийнято з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Кваліті Оіл" задоволенню не підлягає.

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд необхідно покласти на скаржника.

Керуючись ст. ст. 267 - 285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Кваліті Оіл" залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду м. Києва від 03.06.2019 р. у справі № 910/2000/19 залишити без змін.

3. Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю "Кваліті Оіл".

4. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення її повного тексту.

Повний текст постанови складено 25.11.2019 р.

Головуючий суддя С.І. Буравльов

Судді В.В. Андрієнко

Л.П. Зубець