УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

м. Київ

21.11.2019Справа № 910/16159/19

Суддя Господарського суду міста Києва Смирнова Ю.М., розглянувши заяву Приватного акціонерного товариства «Кіровоградобленерго» про видачу судового наказу про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Грант Буд» 47600,00 грн,

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду міста Києва надійшла заява Приватного акціонерного товариства «Кіровоградобленерго» про видачу судового наказу про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Грант Буд» суми попередньої оплати у розмірі 47600,00 грн.

В обґрунтування своєї заяви Приватне акціонерне товариство «Кіровоградобленерго» зазначає, що ним на виконання своїх зобов`язань за Договором на виготовлення продукції №207/ГБ19 від 20.07.2019 було перераховано Товариству з обмеженою відповідальністю «Грант Буд» передоплату вартості робіт та послуг у розмірі 47600,00 грн, проте боржником не було виконано свого обов`язку щодо виготовлення продукції. У зв`язку з цим на адресу боржника було направлено претензію з вимогою виготовити та передати продукцію, однак, дану претензію залишено без задоволення та реагування.

У відповідності до приписів ч. 1 ст. 148 Господарського процесуального кодексу України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з ч. 2 ст.148 Господарського процесуального кодексу України особа має право звернутися до суду з вимогами, визначеними у частині першій цієї статті, в наказному або спрощеному позовному провадженні на свій вибір.

Як встановлено судом, предметом заяви Приватного акціонерного товариства «Кіровоградобленерго» є стягнення з боржника (як виконавця за Договором на виготовлення продукції №207/ГБ19 від 20.07.2019) суми попередньої оплати у зв`язку з невиконанням останнім свого обов`язку із виготовлення продукції.

Водночас, відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

В силу приписів ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Сторонами у Договорі на виготовлення продукції №207/ГБ19 від 20.07.2019 було визначено наявність у Товариства з обмеженою відповідальністю «Грант Буд» обов`язку виготовити продукцію, який не є грошовим зобов`язанням.

Заявник вказує, що боржником не було виконано зобов`язання з виготовлення продукції в обумовлений договором строк, а тому у боржника виник обов`язок повернути суму попередньої оплати.

Однак, безпосередньо в Договорі на виготовлення продукції №207/ГБ19 від 20.07.2019 не встановлено обов`язку боржника зі сплати на користь заявника коштів (в тому числі, в якості повернення суми попередньої оплати).

Отже, стягнення з боржника суми попередньої оплати за договором не є грошовою заборгованістю за договором в розумінні ч. 1 ст. 148 Господарського процесуального кодексу України і такі вимоги не можуть бути розглянуті судом в порядку наказного провадження.

За приписами п. 3 ч. 1 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 148 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст.152 Господарського процесуального кодексу України про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

Оскільки заявником не дотримано вимог ч. 1 ст. 148 Господарського процесуального кодексу України, суд дійшов висновку щодо відмови у видачі судового наказу.

При цьому, відповідно до положення ч. 2 ст. 151 Господарського процесуального кодексу України у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається.

Разом з тим, за приписами ч. 2 ст. 153 Господарського процесуального кодексу України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3 - 6 частини першої статті 152 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою.

Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у порядку позовного провадження.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 150, 152, 153, 154, 232 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити Приватному акціонерному товариству «Кіровоградобленерго» у видачі судового наказу про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Грант Буд» 47600,00 грн.

2. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та відповідно до ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України може бути оскаржена до Північного апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня складення повної ухвали. При цьому, згідно з п.п. 17.5 п. 17 Розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя Ю.М. Смирнова