ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"24" жовтня 2019 р. м. Київ Справа№ 910/5786/19
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого: Смірнової Л.Г.
суддів: Кропивної Л.В.
Дідиченко М.А.

за участю секретаря судового засідання Огірко А.О.

за участю представників згідно протоколу судового засідання від 24.10.2019р.

розглянув апеляційну скаргу Міністерства оборони України
на ухвалу Господарського суду міста Києва від 06.08.2019р.
про залишення позову без розгляду
у справі №910/5786/19 (суддя Гулевець О.В.)
за позовом Заступника військового прокурора Центрального регіону України в інтересах держави в особі Міністерства оборони України
до 1) Державного підприємства «Управління капітального будівництва та інвестицій»
2) Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «НоваТех»
третя особа 1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача Київське квартирно-експлуатаційне управління
третя особа 2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача Військова частина НОМЕР_1
третя особа 3, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача Кабінет Міністрів України
про визнання договорів недійсними

1. Зміст позовних вимог та заперечень

1.1. Заступник військового прокурора Центрального регіону України в інтересах держави в особі Міністерства оборони України звернувся до суду із позовом до Державного підприємства «Управління капітального будівництва та інвестицій», Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Новатех», треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Кабінет Міністрів України, Київське квартирно-експлуатаційне управління Міністерства оборони України, Військова частина НОМЕР_1 про визнання недійсним з моменту укладання договір №11/06 про пайову участь у будівництві по вулиці Онуфрія Трутенка, 9 (вул. Онуфрія Трутенка, 11) від 11.07.2006р., укладений між Державним підприємством «Управління капітального будівництва та інвестицій» та ТОВ «Науково - виробниче підприємство «НоваТех». Визнання недійсним з моменту укладання Додаткового договору від 14.01.2008р. №11/06/13 про пайову (дольову) участь у будівництві житла для військовослужбовців та членів її сімей на земельній ділянці в м. Києві по вул. Онуфрія Трутенка, 9 (вул. Онуфрія Трутенка, 11), укладений між Державним підприємством «Управління капітального будівництва та інвестицій» та ТОВ «Науково - виробниче підприємство «НоваТех» на виконання Договору №11/06 від 11.07.2006р. Визнання недійсною з моменту укладання Додаткової угоди №1 від 15.12.2015р. до Додаткового договору від 14.01.2008р. №11/06/13 до Договору №11/06 від 11.07.2006р. про пайову (дольову) участь у будівництві на земельній ділянці в м. Києві по вул. Онуфрія Трутенка, 9 (вул. Онуфрія Трутенка, 11), укладений між Державним підприємством «Управління капітального будівництва та інвестицій» та ТОВ «Науково - виробниче підприємство «НоваТех».

1.2. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Договір №11/06 про пайову участь у будівництві по вулиці Онуфрія Трутенка, 9 (вул. Онуфрія Трутенка, 11) від 11.07.2006р., Додатковий договір №11/06/13 від 14.01.2008р. та Додаткова угода №1 від 15.12.2015р. до Додаткового договору №11/06/13 від 14.01.2008р., відповідно до ст. 215 ЦК України, підлягають визнанню судом недійсними, оскільки, укладені без погодження з Міністерством оборони України та за відсутності повноважень у Державного підприємства «Управління капітального будівництва та інвестицій» щодо розпорядження спірною земельною ділянкою.

2. Обставини, встановлені місцевим та апеляційним судом

2.1. 11.07.2006р. між Державним підприємством «Управління капітального будівництва та інвестицій» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «НоваТех» було укладено Генеральний договір №11/06 про пайову участь у будівництві по вулиці Онуфрія Трутенка, 11.

2.2. 14.01.2008р. між Державним підприємством «Управління капітального будівництва та інвестицій» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «НоваТех» було укладено Додатковий договір №11/06/13 про пайову (дольову) участь у будівництві житла для військовослужбовців та членів їх сімей на земельній ділянці в м. Києві по вул. Трутенка, 11 (площа забудови 14,2 га).

2.3. 15.12.2015р. між Державним підприємством «Управління капітального будівництва та інвестицій» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «НоваТех» було укладено Додаткову угоду №1, за умовами якої сторони виклали у новій редакції умови додаткового договору, зокрема змінивши частки сторін у будівництві (площа забудови 19,38 га).

2.4. Заступник військового прокурора Центрального регіону України в інтересах держави в особі Міністерства оборони України звернувся до суду із позовом до Державного підприємства «Управління капітального будівництва та інвестицій», Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Новатех», треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Кабінет Міністрів України, Київське квартирно-експлуатаційне управління Міністерства оборони України, Військова частина НОМЕР_1 про визнання недійсним з моменту укладання Договору №11/06 про пайову участь у будівництві по вулиці Онуфрія Трутенка, 9 (вул. Онуфрія Трутенка, 11) від 11.07.2006р., укладений між Державним підприємством «Управління капітального будівництва та інвестицій» та ТОВ «Науково - виробниче підприємство «НоваТех». Визнання недійсним з моменту укладання Додаткового договору від 14.01.2008р. №11/06/13 про пайову (дольову) участь у будівництві житла для військовослужбовців та членів її сімей на земельній ділянці в м. Києві по вул. Онуфрія Трутенка, 9 (вул. Онуфрія Трутенка, 11), укладений між Державним підприємством «Управління капітального будівництва та інвестицій» та ТОВ «Науково - виробниче підприємство «НоваТех» на виконання Договору №11/06 від 11.07.2006р. Визнання недійсною з моменту укладання Додаткової угоди №1 від 15.12.2015р. до Додаткового договору від 14.01.2008р. №11/06/13 до Договору №11/06 від 11.07.2006р. про пайову (дольову) участь у будівництві на земельній ділянці в м. Києві по вул. Онуфрія Трутенка, 9 (вул. Онуфрія Трутенка, 11), укладений між Державним підприємством «Управління капітального будівництва та інвестицій» та ТОВ «Науково - виробниче підприємство «НоваТех».

3. Зміст ухвали місцевого суду

3.1. Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.08.2019р. залишено без розгляду позов Заступника військового прокурора Центрального регіону України в інтересах держави в особі Міністерства оборони України до Державного підприємства «Управління капітального будівництва та інвестицій», Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Новатех», за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: Київського квартирно-експлуатаційне управління, Військова частина НОМЕР_1 , Кабінету Міністрів України про визнання договорів недійсними.

3.2. Приймаючи вказану ухвалу, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність у даному випадку у прокуратури законних підстав для представництва інтересів держави та недоведеності нездійснення або неналежного здійснення захисту інтересів держави у спірних правовідносинах суб`єктом владних повноважень, що свідчить про наявність підстав для залишення даного позову без розгляду.

4. Вимоги та обґрунтування апеляційної скарги

4.1. Не погодившись з прийнятою ухвалою, позивач звернувся до Північного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, відповідно до якої просив поновити Міністерству оборони України строк на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду міста Києва від 06.08.2019р. у справі №910/5786/19, скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу до Господарського суду міста Києва для розгляду по суті.

4.2. Апеляційна скарга мотивована тим, що місцевий суд, відкриваючи провадження у даній справі визнав, що позов подано особою, яка має процесуальну дієздатність.
Виключними випадками, за яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді є порушення або загроза порушення інтересів держави.
Спірні договори укладались без погодження з органом управління, а саме Міністерством оборони України. Діюче законодавство на час підписання відповідачами Генерального договору №11/06 та Додаткового договору №11/06/13 не передбачало можливість використання земельних ділянок військових містечок під будівництво житлових об`єктів.
Укладення договорів про будівництво житлових об`єктів на таких земельних ділянках могло відбуватись лише після зміни їх цільового призначення відповідно до вимог чинного законодавства, діючого на момент укладення спірних договорів.
Укладення відповідачами у справі вказаних договорів суперечить вимогам законодавства України, призводить до порушень майнових інтересів держави, а також прав держави щодо управління об`єктами державної власності, оскільки власником вказаних земель є держава в особі Кабінету Міністрів України, у зв`язку з чим відповідачі під час укладення спірного договору діяли з перевищенням повноважень, а тому зазначений договір підлягає визнанню недійсним у порядку ст.ст. 203, 207, 215 Цивільного кодексу України.
Звернення прокурора до суду із позовною заявою обумовлено не зверненням Міноборони самостійно до суду з позовною заявою до суду за захистом порушених інтересів держави, про порушення яких оборонному відомству фактично стало відомо з моменту відкриття провадження Господарським судом м. Києва у справі №910/12875/18.
Як зазначає апелянт, наявні всі правові підстави для захисту органами прокуратури інтересів держави у спірних правовідносинах, що становить значний суспільний інтерес та має широкий громадський резонанс, на підставі положень та в передбаченому ст.ст. 23, 24 Закону України «Про прокуратуру», ст. 53 Господарського процесуального кодексу України порядку.

5. Заперечення на апеляційну скаргу

5.1. Військова прокуратура Центрального регіону України підтримала апеляційну скаргу та згідно відзиву на апеляційну скаргу просила скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 06.08.2019р. у справі №910/5786/19, посилаючись на те, що спірна ухвала прийнята з порушенням вимог ст.ст. 73, 76, 77, 78 Господарського процесуального кодексу України без всебічного та повного розгляду наданих доказів.
На етапі порушення провадження у справі судом констатовано, що заяву подано особою, яка має процесуальну дієздатність.
Шкода, яка спричиняється Міністерству оборони України у зв`язку з укладанням Договору №11/06 про пайову участь у будівництві по вулиці Онуфрія Трутенка, 9 (вул. Онуфрія Трутенка, 11) від 11.07.2006р., Додаткового договору №11/06/13 від 14.01.2008р. та Додаткової угоди №1 від 15.12.2015р. до Додаткового договору №11/06/13 від 14.01.2008р., є безпосередньою шкодою інтересам держави, які відповідно до ст. 215 Цивільного кодексу України, підлягають визнанню судом недійсними, оскільки укладені без погодження з Міністерством оборони України та за відсутності у Державного підприємства «Управління капітального будівництва та інвестицій» щодо розпорядження спірною земельною ділянкою.
Отже, виключними випадками, за яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді є порушення або загроза порушення інтересів держави.

5.2. Товариство з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Новатех» заперечило проти апеляційної скарги, посилаючись на те, що судом правомірно встановлено, що органами уповноваженими здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, є Кабінет Міністрів України та Міністерство оборони України, в той час позивачем у даній справі прокурором визначено лише Міністерство оборони України.
Як вірно встановлено місцевим судом прокурором не зазначено, в чому саме полягає неможливість звернення позивача з відповідним позовом, оскільки позивач, в особі якого та в інтересах держави з позовом до суду звернувся заступник військового прокурора Центрального регіону України, має підстави і можливість самостійно захищати свої права, а прокурор відповідно не довів неможливості реалізації такого захисту самим позивачем.
Відповідно до абз. 2 ч. 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво інтересів держави в особі виключно після підтвердження судом правових підстав для представництва.

6. Надходження апеляційної скарги та її розгляд апеляційним судом

6.1. 10.09.2019р. на адресу Північного апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга Міністерства оборони України на ухвалу Господарського суду міста Києва від 06.08.2019р. про залишення позову без розгляду у справі №910/5786/19.

6.2. Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено колегію суддів у наступному складі: головуючий суддя Смірнова Л.Г., судді Кропивна Л.В., Дідиченко М.А.

6.3. Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.09.2019р. залишено без руху апеляційну скаргу Міністерства оборони України.

6.3. Після усунення недоліків, ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 30.09.2019р. відкрито апеляційне провадження у справі №910/5786/19.

6.4. Треті особи 2, 3 своїх представників в судове засідання не направили, про причини неявки суд не повідомили, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлені.
Відповідно до п. 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

6.5. Прокуратура та Міністерство оборони України підтримали апеляційну скаргу та просили скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 06.08.2019р. у даній справі №910/5786/19.

6.6. Відповідачі заперечили проти апеляційної скарги та просили залишити ухвалу Господарського суду міста Києва від 06.08.2019р. у даній справі №910/5786/19 без змін.

7. Застосоване законодавство

7.1. Відповідно до ст. 6 Конституції України (далі - Конституція) органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

7.2. Відповідно до ст. 19 Конституції органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

7.3. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 131-1 Конституції в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

7.4. Відповідно ч.ч. 3, 4 до ст. 53 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України) у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.
Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу.

7.5. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 226 ГПК України суд залишає позов без розгляду, якщо позов подано особою, яка не має процесуальної дієздатності.

7.6. Відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.
Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

8. Позиція апеляційного суду

8.1. Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що апеляційна скарга позивача підлягає задоволенню заступних підстав.

8.2. Звертаючись із даним позовом до суду прокурор вказав, що укладення відповідачами у справі договору про будівництву житлового комплексу, всупереч вимогам законодавства України, призводить до порушень майнових інтересів держави, а також прав держави щодо управління об`єктами державної власності.

8.3. Відповідно до приписів ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках:
1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження;
2) у разі відсутності такого органу.
Перший виключний випадок передбачає наявність органу, який може здійснювати захист інтересів держави самостійно, а другий - відсутність такого органу. Однак, підстави представництва інтересів держави прокуратурою у цих двох випадках істотно відрізняються. У першому випадку прокурор набуває право на представництво, якщо відповідний суб`єкт владних повноважень не здійснює захисту або здійснює неналежно.
Не здійснення захисту виявляється в усвідомленій пасивній поведінці уповноваженого суб`єкта владних повноважень - він усвідомлює порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається, а здійснення захисту неналежним чином виявляється в активній поведінці (сукупності дій та рішень), спрямованій на захист інтересів держави, але яка є неналежною.

8.4. Залишаючи позов без розгляду, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність у даному випадку у прокуратури законних підстав для представництва інтересів держави та недоведеність нездійснення або неналежного здійснення захисту інтересів держави у спірних правовідносинах суб`єктом владних повноважень.

8.5. Водночас, оскільки повноваження органів влади, зокрема і щодо здійснення захисту законних інтересів держави, є законодавчо визначеними, суд згідно з принципом jura novit curia («суд знає закони») під час розгляду справи має самостійно перевірити доводи сторін щодо наявності чи відсутності повноважень органів влади здійснювати у спосіб, який обрав прокурор, захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах. (вказана правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 у справі № 587/430/16-ц).

8.6. Європейський Суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово звертав увагу на участь прокурора в суді на боці однієї зі сторін як обставину, що може впливати на дотримання принципу рівності сторін. Оскільки прокурор або посадова особа з аналогічними функціями, пропонуючи задовольнити або відхилити … скаргу, стає противником або союзником сторін у справі, його участь може викликати в однієї зі сторін відчуття нерівності (рішення у справі «Ф.В. проти Франції» (F.W. v. France) від 31.03.2005, заява 61517/00, п. 27).

8.7. Водночас є категорія справ, де підтримка прокурора не порушує справедливого балансу. Так, у справі «Менчинська проти Російської Федерації» (рішення від 15.01.2009р., заява № 42454/02, пункт 35) ЄСПЛ висловив таку позицію (у неофіційному перекладі): «Сторонами цивільного провадження виступають позивач і відповідач, яким надаються рівні права, в тому числі право на юридичну допомогу. Підтримка, що надається прокуратурою одній зі сторін, може бути виправдана за певних обставин, наприклад, при захисті інтересів незахищених категорій громадян (дітей, осіб з обмеженими можливостями та інших категорій), які, ймовірно, не в змозі самостійно захищати свої інтереси, або в тих випадках, коли відповідним правопорушенням зачіпаються інтереси великого числа громадян, або у випадках, коли потрібно захистити інтереси держави».

8.8. ЄСПЛ уникає абстрактного підходу до розгляду питання про участь прокурора у цивільному провадженні. Розглядаючи кожен випадок окремо Суд вирішує наскільки участь прокурора у розгляді справи відповідала принципу рівноправності сторін.

8.9. У Рекомендаціях Парламентської Асамблеї Ради Європи від 27.05.2003р. №1604 (2003) «Про роль прокуратури в демократичному суспільстві, заснованому на верховенстві закону» щодо функцій органів прокуратури, які не відносяться до сфери кримінального права, передбачено важливість забезпечити, щоб повноваження і функції прокурорів обмежувалися сферою переслідування осіб, винних у скоєнні кримінальних правопорушень, і вирішення загальних завдань щодо захисту інтересів держави через систему відправлення кримінального правосуддя, а для виконання будь-яких інших функцій були засновані окремі, належним чином розміщені і ефективні органи.

8.10. Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням; вони дозволяються опосередковано, оскільки право на доступ за своєю природою потребує регулювання з боку держави, яке може змінюватися у часі та просторі відповідно до потреб і ресурсів суспільства та окремих осіб. Встановлені обмеження не повинні обмежувати доступ, наданий особам, у такий спосіб або такою мірою, що підриватимуть саму суть цього права. Крім того, обмеження буде несумісним із пунктом 1 статті 6, якщо воно не переслідує законну мету, та у разі відсутності розумного пропорційного співвідношення між застосованими засобами та метою, якої прагнуть досягти (див. рішення у справі «Станев проти Болгарії» (Stanev v. Bulgaria), заява № 36760/06, п. 230, ECHR 2012). Застосовуючи процесуальні норми, національні суди повинні уникати як надмірного формалізму, який може вплинути на справедливість провадження, так і надмірної гнучкості, яка призведе до анулювання вимог процесуального законодавства (див. рішення у справі «Валчлі проти Франції» (Walchli v. France), заява № 35787/03, п. 29, від 26 липня 2007 року).

8.11. Таким чином, прокурор має право звернутися до господарського суду з позовом в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, або в інтересах держави з позовом, в якому зазначено про відсутність органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, або з позовом в інтересах держави, зазначивши про відсутність у відповідного органу повноважень щодо звернення до господарського суду. При цьому у будь-якому разі наявність підстав для представництва інтересів держави має бути обґрунтована прокурором у позовній заяві відповідно до приписів наведених норм.

8.12. У даному випадку прокурор звернувся до суду з метою захисту інтересів держави, зокрема щодо договору про пайову участь будівництві, який, як зазначено прокурором, вчинений всупереч вимогам законодавства, що призводить до порушень майнових інтересів держави, а також прав держави щодо управління об`єктами державної власності.

8.13. В свою чергу, Міністерство оборони України позовну роботу, спрямовану на визнання спірного договору недійсним не здійснює.

8.14. Отже, нездійснення відповідним органом захисту інтересів держави надає прокурору право на звернення до суду за захистом таких інтересів.

8.15. Враховуючи нездійснення позивачем захисту інтересів держави у спірних правовідносинах, не звернення до суду із відповідним позовом протягом тривалого часу, надає право прокурору звернутися до суду із даним позовом.

8.16. Положення законодавства не містять приписів того, що прокурор зобов`язаний встановлювати причини, за яких позивач не здійснює захист своїх інтересів. (постанова Верховного Суду від 04.04.2019р. №924/349/18).

8.17. За таких обставин, місцевий суд дійшов передчасного висновку про залишення позову без розгляду.

9. Висновки апеляційного суду

9.1. Відповідно до ст. 280 ГПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є:
1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;
2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими;
3) невідповідність висновків суду обставинам справи;
4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

9.2. За вказаних обставин, апеляційна скарга Міністерства оборони України на ухвалу Господарського суду міста Києва від 06.08.2019р. у справі №910/5786/19 підлягає задоволенню, ухвала Господарського суду міста Києва від 06.08.2019р. у справі №910/5786/19 - скасуванню.

Керуючись ст. 232-241, 271-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Міністерства оборони України на ухвалу Господарського суду міста Києва від 06.08.2019р. у справі №910/5786/19 задовольнити.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 06.08.2019р. у справі №910/5786/19 скасувати.

3. Матеріали справи №910/5786/19 повернути до Господарського суду міста Києва для продовження розгляду.

4. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена відповідно до ст.ст. 287-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст складено 28.11.2019р.

Головуючий суддя Л.Г. Смірнова

Судді Л.В. Кропивна

М.А. Дідиченко