ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2019 року

м. Київ

Справа № 920/13/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Студенець В.І. - головуючий, судді: Баранець О.М., Мамалуй О.О.

за участю секретаря судового засідання: Натаріної О.О.

розглянувши касаційну скаргу Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

на рішення Господарського суду Сумської області

(головуючий - Котельницька В.Л., судді: Коваленко О.В., Спиридонова Н.О.)

від 27.05.2019

та постанову Північного апеляційного господарського суду

(головуючий - Дідиченко М.А.; судді: Пономаренко Є.Ю., Руденко М.А.)

від 11.09.2019

у справі № 920/13/18

за позовом Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

до Публічного акціонерного товариства "Сумиобленерго"

про стягнення 1 650 304,70 грн,

за участю представників учасників справи:

позивача - Лисенко В.О.

відповідача - Довганюк Р.М.

ВСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

1. Короткий зміст позовних вимог

1.1. Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (далі - ПАТ "НАК "Нафтогаз України") звернулося до Господарського суду Сумської області з позовом до Публічного акціонерного товариства "Сумиобленерго" (далі - ПАТ "Сумиобленерго") про стягнення 1000000,00 грн заборгованості, а також 6% річних у розмірі 157150,68 грн та інфляційних втрат у розмірі 493154,02 грн за простим векселем від 04.05.2000 №36.

1.2. Позовні вимоги мотивовані тим, що ПАТ "НАК "Нафтогаз України" є законним держателем простого векселя №36 від 04.05.2000 на суму 1000000,00 грн, випущеного ПАТ "Сумиобленерго", а ПАТ "Сумиобленерго" як векселедавець зобов`язаний здійснити на користь позивача платіж за зазначеним векселем з огляду на настання строку платежу за ним, однак не виконав своїх зобов`язань та борг за векселем не погасив, у зв`язку з чим вексель був опротестований у неплатежі та приватним нотаріусом видано виконавчий напис про стягнення з ПАТ "Сумиобленерго" заборгованості за векселем. При цьому, ПАТ "НАК "Нафтогаз України" в порядку частини другої статті 625 Цивільного кодексу України нарахував 493154,02 грн інфляційних за весь час прострочення та шість відсотків в сумі 157150,68 грн. Матеріально-правовою підставою позову визначено статті 43, 47, 48, 70, 77 Уніфікованого закону про переказні векселі та прості векселі, частину другу статті 625 Цивільного кодексу України.

2. Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

2.1. Справа розглядалася судами неодноразово.

2.2. За результатами нового розгляду рішенням Господарського суду Сумської області від 27.05.2019 у справі № 920/13/18 провадження в частині стягнення заборгованості за векселем №36 від 04.05.2000 у розмірі 1000000,00 грн та шість відсотків в сумі 157150,68 грн закрито. В іншій частині в позові відмовлено.

2.3. Постановою Північного апеляційного господарського суду від 11.09.2019 рішення Господарського суду Сумської області від 27.05.2019 у справі № 920/13/18 залишено без змін.

2.4. Господарськими судами встановлено такі обставини:

- між ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" та Українським кредитним банком (правонаступником якого є ПАТ "Акцент-Банк") 24.04.2000 було укладено договір № Т-102/042000 у відповідності до якого банк зобов`язується передати ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" вексель ПАТ "Сумиобленерго" з бланковим індосаментом протягом 10 днів з моменту укладення даного договору згідно із додатком № 1 до даного договору;

- ПАТ "Акцент-Банк" на звороті спірного векселя був проставлений бланковий індосамент на пред`явника "Платити наказу: без обороту на мене";

- актом приймання-передачі до договору № Т-102/042000 від 24.04.2000 Українським кредитним банком було передано ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", в тому числі і вексель, який є предметом даного спору;

- ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" є законним власником простого векселя ПАТ "Сумиобленерго" на загальну суму 1000000,00 грн №36, випущеного 4 травня 2000 року, зі строком платежу - по пред`явленню, але не раніше 01 січня 2015 року;

- ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" листом № 26-1847/1.2-15 від 13.03.2015 звернувся до ПАТ "Сумиобленерго" з вимогою про оплату векселя № 36 до 19.03.2015;

- ПАТ "Сумиобленерго" вексель № 36 не оплатив;

- ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 19.03.2015 звернувся до приватного нотаріуса Сумського міського нотаріального округу Марченко І.В. з листом № 26-2003/1.2-15 про опротестування вказаного векселя у неплатежі;

- приватний нотаріус Сумського міського нотаріального округу Марченко І.В. 25.03.2015 звернулась до ПАТ "Сумиобленерго" з телеграмою-вимогою з пропозицією до 12 години 26.03.2015 здійснити оплату, в тому числі вказаного векселя або повідомити нотаріуса про відмову вчинити такі дії;

- розпискою від 26.03.2015 про передачу векселів для опротестування приватний нотаріус Сумського міського нотаріального округу Марченко І.В. отримала в тому числі і вексель №36 на суму 1000000,00 грн;

- у зв`язку з невиконанням вказаної вимоги ПАТ "Сумиобленерго" приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Марченко І.В. 26.03.2015 видано акт про протест вказаного векселя (зареєстровано в реєстрі № 974);

- на підставі акту приймання-передачі від 26.03.2015 приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Марченко І.В. передано в тому числі зазначений вексель та акт про протест векселя ПАТ "НАК "Нафтогаз України";

- ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 31.03.2015 звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Сидоренко А.В. з листом № 26-2333/1.2-15 про вчинення виконавчого напису про стягнення заборгованості, в тому числі за вказаним векселем на суму 1000000,00 грн;

- приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сидоренко А.В. 01.04.2015 видано виконавчий напис (зареєстрований в реєстрі за № 492) про стягнення з ПАТ "Сумиобленерго" заборгованості за векселем №36 від 04.05.2000 на суму 1000000,00 грн;

- враховуючи те, що ПАТ "Сумиобленерго" борг за зазначеним векселем не сплатило, ПАТ "НАК "Нафтогаз України" звернулося до суду з позовом про стягнення 1000000,00 грн боргу, 493154,02 грн інфляційних втрат відповідно до частини другої статті 625 Цивільного кодексу України та 157 150,68 грн 6% відповідно до статті 48 Уніфікованого закону про переказні векселі та прості векселі Конвенції, якою запроваджено Уніфікований закон про переказні векселі та прості векселі (надалі Уніфікований закон).

2.5. Закриваючи провадження у справі в частині стягнення заборгованості за векселем №36 від 04.05.2000 у розмірі 1000000,00 грн та шість відсотків в сумі 157150,68 грн, суд першої інстанції вказав, що в матеріалах справи містяться докази сплати на користь позивача 157150,68 грн суми 6% річних та боргу за векселем у розмірі 1000000,00 грн (платіжні доручення № 388 від 20.06.2018 та № 419 від 11.07.2018).

Відмовляючи у задоволенні позову в частині стягнення інфляційних втрат у розмірі 493154,02 грн на підставі статті 625 Цивільного кодексу України, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки спірні правовідносини сторін врегульовано вексельним законодавством, положення статті 625 Цивільного кодексу України у даному випадку застосуванню не підлягають.

2.6. Погоджуючись із висновком суду першої інстанції, апеляційний господарський суд зазначив, що рішення місцевого суду є таким, що прийняте з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

3. Короткий зміст вимог касаційної скарги

3.1. Не погоджуючись з рішенням Господарського суду Сумської області від 27.05.2019 та постановою Північного апеляційного господарського суду від 11.09.2019, Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулося з касаційною скаргою, в якій просить оскаржувані рішення місцевого суду та постанову суду апеляційної інстанції скасувати в частині відмови у стягненні інфляційних втрат у розмірі 493154,02 грн та прийняти в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

3.2. Узагальнені доводи касаційної скарги Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України":

- судами як першої так і апеляційної інстанцій в частині відмови у задоволенні стягнення інфляційних втрат порушено норми матеріального права, зокрема, частина друга статті 625 Цивільного кодексу України, стаття 4 Конвенції про врегулювання деяких колізій законів про переказні векселі та прості векселі, статті 38, 43 Уніфікованого закону про переказні векселі та прості векселі, що призвело до прийняття неправильного рішення та постанови;

- в оскаржуваному рішенні та постанові не враховано жодного аргументу, доводу чи доказу позивача, не зазначено мотивів такого неврахування, чим порушено вимоги статей 7, 86, 238 Господарського процесуального кодексу України.

3.3. У відзиві на касаційну скаргу ПАТ "Сумиобленерго" просило відмовити в її задоволенні. При цьому товариство зазначило, що вважає рішення судів попередніх інстанцій в оскаржуваній частині такими, що постановлені об`єктивно та з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

4. Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанцій з посиланням на норми права, яким керувався суд

4.1. Предметом касаційного оскарження є матеріально-правова вимога Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" про стягнення нарахованих на заборгованість за виданим простим векселем №36 від 04.05.2000 інфляційних втрат в розмірі 493 154,02 грн відповідно до частини другої статті 625 Цивільного кодексу України.

4.2. Відповідно до статті 1 Закону України "Про обіг векселів в Україні" законодавство України про обіг векселів складається із Женевської конвенції 1930 року, якою запроваджено Уніфікований закон про переказні векселі та прості векселі (далі - Уніфікований Закон), з урахуванням застережень, обумовлених додатком II до цієї Конвенції, та із Женевської конвенції 1930 року про врегулювання деяких колізій законів про переказні векселі та прості векселі, Женевської конвенції 1930 року про гербовий збір стосовно переказних векселів і простих векселів, Закону України "Про цінні папери і фондову біржу", Закону України "Про приєднання України до Женевської конвенції 1930 року, якою запроваджено Уніфікований закон про переказні векселі та прості векселі", Закону України "Про приєднання України до Женевської конвенції 1930 року про врегулювання деяких колізій законів про переказні векселі та прості векселі", Закону України "Про приєднання України до Женевської конвенції 1930 року про гербовий збір стосовно переказних векселів і простих векселів", цього Закону та інших прийнятих згідно з ними актів законодавства України.

4.3. Статтею 14 Закону України "Про цінні папери і фондовий ринок" встановлено, що вексель - це цінний папір, який посвідчує безумовне грошове зобов`язання векселедавця або його наказ третій особі сплатити після настання строку платежу визначену суму власнику векселя (векселедержателю).

4.4. Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

4.5. Згідно зі статтею 48 Уніфікованого закону про переказні векселі та прості векселі держатель може вимагати від особи, проти якої він використовує своє право регресу:

1. суму неакцептованого або неоплаченого переказного векселя з відсотками, якщо вони були обумовлені;

2. відсотки в розмірі шести від дати настання строку платежу;

3. витрати, пов`язані з протестом і пересиланням повідомлень, а також інші витрати.

Якщо право регресу використане до настання строку платежу, то з вексельної суми утримуються облікові відсотки. Ці облікові відсотки обчислюються за офіційною обліковою ставкою (банківською ставкою), яка діє на дату використання права регресу за місцем проживання держателя.

4.6. Отже статтею 48 Уніфікованого закону про переказні векселі та прості векселі передбачено, які платежі вправі вимагати векселедержатель від особи проти якої заявлена вимога. Даний порядок є вичерпним. При цьому Уніфікованим законом про переказні векселі та прості векселі не передбачено покладання на зобов`язану за векселем особу інших платежів, ніж зазначені в ньому, зокрема не передбачено можливості пред`явлення до стягнення збитків від інфляції.

4.7. Судами попередніх інстанцій встановлено, що спірні правовідносини сторін у справі, що переглядається, врегульовано вексельним законодавством, яким не передбачено стягнення інфляційних втрат у разі прострочення виконання вексельного зобов`язання, норми статті 625 Цивільного кодексу України не підлягають застосуванню до даних правовідносин.

4.8. Відповідно до частини шостої статті 13 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

4.9. Згідно із частиною четвертою статті 236 Господарського процесуального кодексу України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норми права, викладені в постановах Верховного Суду.

4.10. Верховний Суд при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин враховує висновки, викладені в постановах Верховного Суду від 15.05.2018 у справі №904/8714/17, від 22.05.2018 у справі №904/8713/17, від 23.05.2018 у справі №904/8710/17, від 23.05.2018 у справі №904/8711/17, від 16.10.2018 у справі №914/34/18, від 13.05.2019 у справі №904/63/18, від 13.05.2019 у справі №904/65/18.

4.11. Доводи, викладені в касаційній скарзі Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", колегія суддів вважає необґрунтованими, з огляду на те, що вони не спростовують висновків судів попередніх інстанцій.

5. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

5.1. Відповідно до статті 309 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

5.2. З урахуванням меж перегляду справи в касаційній інстанції, колегія суддів вважає, що постанова суду апеляційної інстанції та рішення першої інстанції в частині відмови у задоволенні стягнення інфляційних втрат прийняті з додержанням вимог матеріального та процесуального права, підстав для їх зміни чи скасування немає.

6. Судові витрати

6.1. З огляду на те, що Верховний Суд залишає касаційну скаргу без задоволення, судові витрати, пов`язані з розглядом справи у суді касаційної інстанції, покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 236, 238, 240, 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Суд -

П О С Т А Н О В И В:

1. Касаційну скаргу Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Сумської області від 27.05.2019 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 11.09.2019 в частині відмови у стягненні інфляційних у розмірі 493154,02 грн у справі № 920/13/18 залишити без змін.

2. Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та не підлягає оскарженню.

Головуючий В. Студенець

Судді О. Баранець

О. Мамалуй