ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

28.11.2019 Справа № 908/3196/19

м.Запоріжжя

Господарський суд Запорізької області у складі суду: судді Боєвої О.С., розглянувши матеріали заяви вих. № 2606 від 12.11.2019 про видачу судового наказу

заявника: Комунального підприємства «Виробниче ремонтно-експлуатаційне житлове об`єднання № 7», (69032 м. Запоріжжя, пр. Металургів, 11)

до боржника: Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України, (49000, Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Короленка, буд. 4)

за вимогою про стягнення суми 11646,19 грн.,

Без повідомлення (виклику) заявника і боржника

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство «Виробниче ремонтно-експлуатаційне житлове об`єднання № 7» звернулося до господарського суду Запорізької області із заявою вих. № 2606 від 12.11.2019 (вх. № 3432/08-07/19 від 18.11.2019) про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з боржника Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України загальної суми 11646,19 грн., в тому числі:

- заборгованості зі сплати 70% орендної плати в розмірі 7925,44 грн. та штрафних санкцій в розмірі 237,76 грн. на користь місцевого бюджету м. Запоріжжя (стягувач КП «ВРЕЖО №7»);

- заборгованості зі сплати 30% орендної плати в розмірі 3381,55 грн. та 101,44 штрафних санкцій в розмірі грн. на користь КП «ВРЕЖО №7».

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу від 18.11.2019 здійснено автоматичний розподіл судової справи між суддями, присвоєно єдиний унікальний номер судової справи 908/3196/19 та визначено до розгляду судді Боєвій О.С.

Згідно з ч. 2 ст. 12 ГПК України наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про наявність його заявнику невідомо.

Судовий наказ, відповідно до положень статті 232 ГПК України, є судовим рішенням.

Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст.147 ГПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених ст.148 цього Кодексу. Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими законом для виконання судових рішень.

За змістом статті 148 ГПК України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним в письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Особа має право звернутися до суду з вимогами, визначеними у частині першій цієї статті, в наказному або спрощеному позовному провадженні на свій вибір.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 154 ГПК України суд розглядає заяву про видачу судового наказу протягом п`яти днів з дня її надходження. Розгляд проводиться без судового засідання і повідомлення заявника і боржника. За результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Суддя постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу (ч. 2 ст. 152 ГПК України).

Розглянувши подану заяву про видачу судового наказу та додані до неї документи, суд дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу з огляду на наступне.

Згідно з п.п. 1, 8 ч. 1 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у видачі судового наказу, зокрема, якщо: заяву подано з порушенням вимог статті 150 цього Кодексу; із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Згідно з вимогами ч.ч. 2, 3 ст. 150 ГПК України у заяві повинно бути зазначено: повне найменування заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб); вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються. До заяви про видачу судового наказу, зокрема, додаються: копія договору, укладеного в письмовій формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості; інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Зі змісту заяви, поданої КП Виробниче ремонтно-експлуатаційне житлове об`єднання №7 слідує, що заявник просить стягнути з боржника заборгованість зі сплати орендної плати на підставі договору оренди нежитлового приміщення № 98/9/Г-53 від 14.10.2013 станом на 01.11.2019, а саме: 70% - на користь місцевого бюджету м. Запоріжжя в розмірі 7925,44 грн. та 30% - на користь заявника (балансоутримувача) в розмірі 3381,55 грн., а також штрафні санкції згідно з п. 3.7 договору.

Враховуючи вищевикладене, до видачі судового наказу, який є особливою формою судового рішення обов`язкового до виконання за правилами, встановленими законом для виконання судових рішень, суд повинен перевірити відповідність заяви усім необхідним вимогам, виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу, на підставі викладених у ній обставин та доданих до заяви доказів.

Відповідно до ст.ст.76-78 ГПК України належними, допустимими та достовірними доказами є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно зі ст. 86 цього Кодексу суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд зазначає, що сам по собі розрахунок основного боргу, без доказів на його обґрунтування не є належним доказом на підтвердження виникнення заявленої до стягнення заборгованості. Тому відомості, які зазначені заявником у розрахунках заборгованості, мають бути підтверджені відповідними доказами.

В розрахунку заборгованості орендної плати до місцевого бюджету наведено загальний період нарахування, починаючи з січня 2014 по жовтень 2019. В даному розрахунку відображені часткові оплати, доказів на підтвердження яких до заяви не додано. Із даного розрахунку не вбачається та у заяві не вказано за який конкретно визначений період за які місяці (з урахуванням відображених у розрахунку часткових оплат та порядку їх зарахування) виникла заборгованість з орендної плати до місцевого бюджету у розмірі 7925,44 грн., що існує станом на 01.11.2019.

Також суд зауважує, що відповідно п. 5 Додаткової угоди від 10.04.2017 було внесено зміни до п. 3.2 договору оренди та визначено, що за базовий місяць оренди майна (червень 2016 року) орендна плата складає 567,50 грн. (далі з урахуванням щомісячного індексу інфляції) згідно з розрахунком (додаток №3 до договору). Дія вказаного пункту додаткової угоди, згідно з п. 7 цієї угоди, розповсюджуються на відносини, які виникли з 01.06.2016. Однак, у розрахунку заборгованості до місцевого бюджету за червень 2016 зазначена сума нарахованої орендної плати в розмірі 962,83 грн., що не узгоджується з розміром орендної плати за цей місяць, визначеним вказаною додатковою угодою та, відповідно, ставить під сумнів обґрунтованість розміру нарахованої орендної плати за наступні місяці визначеного періоду.

Крім того, слід зазначити, що у додатковій угоді від 10.04.2017 встановлено, що договір оренди продовжено до 01.05.2019. Доказів подальшого продовження договору до заяви не додано та не викладено у ній обставин з приводу подальшого продовження дії договору, його пролонгації тощо. При цьому, відповідно до наданих заявником розрахунків, до стягнення заявлено заборгованість з орендної плати, нарахованої по жовтень 2019 року включно.

Враховуючи вищевикладене, надані заявником розрахунки заборгованості з орендної плати до місцевого бюджету та на користь балансоутримувача, за вказані у них періоди, не підтверджуються відповідними доказами, тому з поданої заяви не вбачається виникнення права грошової вимоги про стягнення заборгованості з орендної плати станом на 01.11.2019 у заявленому розмірі, а також сум штрафу, які є похідними від суми основної заборгованості.

Таким чином, вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються, не підтверджуються доданими до неї документами; із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового накау про стягнення суми грошової заборгованості.

Крім того, суд звертає увагу, що вказане в заяві найменування боржника, а саме: Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України не відповідає відомостям про юридичну особу, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських організацій, що є порушенням вимог п. 2 ч. 2 ст. 150 цього Кодексу щодо форми і змісту заяви про видачу судового наказу.

На підставі викладеного, суд дійшов до висновку, що у задоволенні заяви про видачу судового наказу слід відмовити на підставі п.п.1, 8 частини першої статті 152 ГПК України.

За змістом ч. 1 ст. 153 цього Кодексу відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою після усунення її недоліків. Крім того, заявник має право звернутися з тими самими вимогами у позовному провадженні.

У разі відмови у видачі судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви (ч. 2 ст. 151 Господарського процесуального кодексу України).

Керуючись ст.ст. 147, 150, п.п. 1, 8 ч. 1 ст. 152, ст.ст. 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Відмовити Комунальному підприємству «Виробниче ремонтно-експлуатаційне житлове об`єднання № 7» у видачі судового наказу.

Додаток: оригінал платіжного доручення № 506 від 09.10.2019 про сплату судового збору у розмірі 192,10 грн. (на 1 арк.), копія заяви стягувача про видачу судового наказу із доданими до неї розрахунками заборгованості, наданих для направлення боржнику в порядку, передбаченому ст. 156 ГПК України (на 6 аркушах).

Отримати інформацію по справі можливо на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за посиланням: http://court.gov.ua/sud5009/.

Ухвала підписана 28.11.2019.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її підписання в порядку, встановленому ст.257 ГПК України.

Суддя О.С. Боєва