РІШЕННЯ

Іменем України

27 листопада 2019 року м. Чернігівсправа № 927/829/19

Господарським судом Чернігівської області у складі судді Романенко А.В., за участю секретаря судового засідання Дзюб Г.В., за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні розглянуто справу

за позовом: Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк»,

вул. Грушевського, 1Д, м. Київ, 01001;

а/с 1800, м. Дніпро, 49027;

до відповідача: Фізичної особи-підприємця Хоменка Володимира Олексійовича,

АДРЕСА_1 ;

предмет спору: про стягнення 118565,28грн

за участю представників сторін:

від позивача: не прибув;

від відповідача: не прибув.

присутній в якості слухача: ОСОБА_1 .

У судовому засіданні 27.11.2019 Господарським судом Чернігівської області на підставі частини 1 статті 240 Господарського процесуального кодексу України оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

01.10.2019, до Господарського суду Чернігівської області, Акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» (надалі - АТ КБ «Приватбанк») подано позов до відповідача - Фізичної особи-підприємця Хоменка Володимира Олексійовича (надалі - ФОП Хоменко В.О.) про стягнення 118565,28грн заборгованості за кредитним договором б/н від 05.09.2017 (надалі - Договір).

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 28.10.2019, після усунення позивачем недоліків позовної заяви б/н від 12.09.2019, відкрито провадження у справі №927/829/19 за правилами спрощеного позовного провадження, розгляд справи по суті призначено на 27.11.2019 з проведенням судового засідання. Даною ухвалою суду встановлено сторонам строки для подання заяв по суті спору, зокрема, відповідачу - 15-ти денний строк з дня вручення ухвали суду, але не пізніше 15.11.2019 для подачі відзиву на позовну заяву; позивачу - 5 календарних днів з дня отримання відзиву, але не пізніше 22.11.2019 для подачі відповіді на відзив; відповідачу - до початку судового засідання для подачі заперечення на відповідь на відзив (у разі наявності).

Відповідач проти заявленого позову не заперечив, правом на подачу відзиву на позов у порядку статей 165, 178 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України) не скористався, будь-яких заяв чи клопотань на адресу суду не надіслав.

За частиною 2 статті 178 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи, про що останній попереджений ухвалою суду від 28.10.2019.

Сторони у судове засідання 27.11.2019 не прибули, повноважних представників не направили, будь-яких заяв чи клопотань на адресу суду не надіслали, причини неприбуття у судове засідання не пояснили, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином, про що свідчать матеріали справи.

ОСОБА_1 , присутня у судовому засіданні 27.11.2019 в якості слухача, оскільки належними доказами повноваження на представлення інтересів АТ "КБ "Приватбанк" у даній справі не підтвердила. Оригінал довіреності №7690-К-О від 27.12.2016, поданий до суду ОСОБА_1 видано за підписом голови правління ПАТ "КБ "Приватбанк" Шлапак Олександром Віталійовичем. Будь-яких доказів на підтвердження перебування вказаної особи на зазначеній посаді суду не подано. Згідно виписки з ЄДРПОУ, наявної в матеріалах справи, вбачається, що до осіб, які мають право вчиняти юридичні дії від імені юридичної особи без довіреності, належить ОСОБА_2 (керівник з 12.02.2018) та ОСОБА_3 .

Згідно рекомендованих повідомлень про вручення поштових відправлень №№123, 115, позивач завчасно повідомлений про дату, час та місце судового засідання по справі №927/829/19.

Ухвала суду про відкриття провадження у справі №927/829/19 направлена за адресою державної реєстрації відповідача згідно Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (витяг з якого залучено до матеріалів справи), а саме: АДРЕСА_2 , повернута на адресу суду відділенням поштового зв`язку без вручення адресату з відміткою «інші причини, що не дали змоги виконати обов`язки щодо пересилання поштового відправлення».

Пунктом 5 частини 6 статті 242 ГПК України встановлено, що днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

З огляду на зазначене суд дійшов висновку, що відповідач за адресою державної реєстрації належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, натомість своїми процесуальними правами не скористався, участь повноважного представника у судовому засіданні не забезпечив, відзив на позов до суду не надав.

Частиною 1 статті 202 ГПК України встановлено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

За умовами частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Застосовуючи з огляду на зміст статті 3 ГПК України, статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справи частину 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд вважає за необхідне зазначити, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов`язку добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain) від 07.07.1989).

За приписами статті 42 ГПК України учасники справи зобов`язані користуватися визначеними законом процесуальними правами; сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 даної Конвенції (§ 66, 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнова проти України»).

Судом враховано, що відкладення справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення наявного спору у відповідному судовому засіданні.

Враховуючи, що сторони належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, однак явку повноважних представників до суду не забезпечили без пояснення причин, відповідачем відзив на позов у встановлений судом строк не надано, з огляду на зміст частини 9 статті 165, частини 2 статті 178, частини 1 статті 202 ГПК України суд вважає, що неприбуття сторін у судове засідання та неподання відповідачем відзиву на позов не перешкоджає розгляду справи по суті за наявними матеріалами.

Розглянувши подані документи і матеріали, дослідивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Згідно абз. 5 та 6 п.1.7. статті 1 Статуту Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» (надалі - АТ КБ «Приватбанк») (нова редакція, погоджена Національним банком України 11.06.2018; затверджена наказом Міністерства фінансів України (рішенням єдиного акціонера) від 21.05.2018 №519) за рішенням Єдиного акціонера Банку від 21.05.2018 №519 змінено тип банку з публічного на приватне акціонерне товариство та змінено найменування банку на Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк».

Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» є правонаступником всіх прав та зобов`язань Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк».

Відповідно до частини 1 статті 202 та частини 1 статті 205 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, правочин може вчинятися усно або в письмовій, електронній формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

За приписами статті 173 Господарського кодексу України (надалі - ГК України) господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

За частиною 1 статті 174 ГК України господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно статті 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України, з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Так, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

За приписами частин 1-3 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Частина 1 статті 626 ЦК України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Як вбачається із матеріалів справи, 05.09.2017, фізичною особою-підприємцем Хоменко Володимиром Олексійовичем (Позичальником, клієнтом) через систему інтернет-клієнт-банкінгу було підписано із використанням електронного цифрового підпису заяву про приєднання до Умов та правил надання послуг «КУБ» (надалі - Заява).

Підписанням цієї Заяви у відповідності до статті 634 ЦК України позичальник приєднався до розділу 3.2.8. Умов та правил надання послуги «КУБ» (далі - Умов), що розміщені на сайті ПриватБанку pb.ua., прийняв на себе всі зобов`язання, зазначені в цих Умовах та уклав кредитний договір.

Істотні умови зазначеного кредитного договору, визначені у Заяві, де передбачено, що кредит є строковим та надається на 12 місяців з моменту видачі коштів. Розмір кредиту визначається Банком та вказується у профайлі Позичальника на сайті kub.pb.ua. Проценти (комісія) за користуванням кредитом: 2% в місяць від початкового розміру кредиту.

Порядок погашення заборгованості за кредитом: щомісяця рівними частинами до календарного числа місяця, в який було здійснено видачу коштів. У випадку порушення строку погашення заборгованості за кредитом, що зазначений в п.1.5. цієї Заяви, проценти за користування кредитом становлять 4% на місяць від суми заборгованості. При цьому сплачується неустойка в розмірі і згідно розділу 3.2.8. Умов та правил надання банківських послуг.

Укладання даного кредитного договору здійснювалось в порядку, визначеному розділом 3.2.8. Умов та правил надання банківських послуг АТ КБ «Приватбанк».

Розділом 3.2.8. Умов та правил надання банківських послуг АТ КБ «Приватбанк» визначено умови та правила надання «Кредиту «КУБ» (надалі - Умови), які затверджені рішенням Правління Банку від 09.02.2017, що підтверджується витягом з протоколу №10 Правління від 09.02.2017.

Пунктом 3.2.8.1. Умов визначено, що Банк за наявності вільних грошових коштів зобов`язується надати Клієнту строковий «Кредит КУБ» для фінансування поточної діяльності Клієнта, в обмін на зобов`язання Клієнта з повернення кредиту, сплати відсотків в обумовлені цим Договором терміни. Істотні умови кредиту (сума кредиту, проценти за користування кредитом, розмір щомісячного платежу, порядок їх сплати) вказуються в Заяві про приєднання до Умов та правил надання послуги «КУБ» (надалі - Заява), а також в системі Приват24. Клієнт приєднується до послуги шляхом підписання електронно-цифровим підписом Заяви в системі Приват24 або у сервісі «Paperless» або іншим шляхом, що прирівнюється до належного способу укладення сторонами кредитного договору.

Розмір кредиту, який може бути наданий в рамках даної послуги, складає від 50000,00 до 1000000,00грн (п.3.2.8.2. Умов).

Пунктом 3.2.8.3.1. Умов встановлені умови повернення кредиту та терміни погашення заборгованості за кредитом.

Сплата відсотків за користування кредитом передбачена п. п. 3.2.8.3.2., 3.2.8.3.3., 3.2.8.9 Умов.

За частиною 1 статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

З урахуванням наведеного, укладений між сторонами кредитний договір №б/н від 05.09.2017 за своєю правовою природою є договором приєднання, що складається із вказаних Заяви та Умов; на правовідносини сторін, що виникають в ході виконання даного правочину, поширюється дія §1 та §2 глави 71 ЦК України.

За частиною 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до статей 1048, 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) та сплатити відсотки за користування коштами у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з частинами 2 та 3 статті 193 ГК України кожна сторона має вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. За частиною 1 статті 193 ГК України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей передбачених цим Кодексом.

За приписами статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обігу або інших вимог, що звичайно ставляться.

З матеріалів справи вбачається, що 01.12.2015, на підставі заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг та заяви про відкриття поточного рахунку, відповідачу був відкритий поточний рахунок № НОМЕР_1 .

12.09.2017, на підставі укладеного між сторонами кредитного договору №б/н від 05.09.2017, позивачем було перераховано на поточний рахунок відповідача кредитні кошти у розмірі 200000,00грн, що підтверджується банківськими виписками по рахунках відповідача за період з 12.09.2017 по 12.09.2019.

Пунктом 3.2.8.3.1. Умов передбачено, що повернення кредиту здійснюється щомісяця шляхом забезпечення клієнтом позитивного сальдо на його поточному рахунку в сумах і в дати щомісячних внесків, зазначених у Заяві. Клієнт доручає Банку щомісячно у строки, зазначені в Заяві, здійснювати договірне списання з його рахунків, відкритих у Банку, на погашення заборгованості за послугою у кількості та розмірі, зазначеному в кредитному договорі. Остаточним терміном погашення заборгованості за кредитом є дата повернення кредиту.

Виходячи з умов Заяви (п.1.3.) остаточним терміном погашення заборгованості за кредитом є 12.09.2018.

Таким чином, на момент подачі позову до суду та вирішення наявного спору термін повернення кредиту за кредитним договором від 05.09.2017 №б/н є таким, що настав. Матеріалами справи підтверджується, що відповідач всупереч вимогам чинного законодавства та умовам кредитного договору №б/н від 05.09.2017 свої зобов`язання за цим договором належним чином не виконував, залишок кредиту в розмірі 118565,28грн у визначений строк Банку не повернув.

Враховуючи, що матеріали справи підтверджують порушення відповідачем умов кредитного договору №б/н від 05.09.2017, зокрема прострочення ним повернення залишку по тілу кредиту в сумі 118565,28грн, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення на свою користь з відповідача прострочену заборгованість за кредитним договором №б/н від 05.09.2017 у загальному розмірі 118565,28грн є правомірними та обґрунтованими, відтак підлягають задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Стаття 129 Конституції України відносить до основних засад судочинства змагальність сторін.

За загальним правилом обов`язок доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини. Обов`язок доказування та подання доказів розподіляється між сторонами, виходячи з того, хто посилається на юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення. Це стосується позивача, який повинен доказати факти, на підставі яких пред`явлено позов, а також відповідача, який має можливість доказувати факти, на підставі яких він будує заперечення проти позову.

Відповідно до положень статті 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять у предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина 1 статті 77 ГПК України).

За статтею 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За частиною 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідач проти заявленого позову не заперечив. Доказів належного виконання договірних зобов`язань перед позивачем до суду не надав.

Всупереч наведеним нормам, відповідач не надав суду жодних належних та допустимих доказів належного виконання ним взятих на себе зобов`язань за кредитним договором №б/н від 05.09.2017, зокрема доказів, які підтверджують своєчасне та повне повернення ним отриманого від позивача кредиту. Ним не спростовано факт отримання від позивача кредиту, не надано доказів, які підтверджують неможливість своєчасного та повного повернення отриманого кредиту, а тому дії відповідача щодо несвоєчасного повернення позивачу отриманих коштів є порушенням положень договору та норм чинного законодавства.

Таким чином, суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

При ухвалені рішення у даній справі, суд, у тому числі вирішує питання щодо розподілу судових витрат між сторонами.

У відповідності до статті 129 ГПК України судові витрати по сплаті судового збору покладаються на сторони пропорційно задоволеним вимогам.

З огляду на те, що заявлений позов підлягає задоволенню в повному обсязі, відповідач має відшкодувати понесені позивачем витрати по оплаті судового збору в сумі 1921,00грн.

Керуючись статтями 42, 46, 73, 74, 76, 77, 79, 86, 91, 129, частиною 2 статті 178, 202, статтями 233, 238, 241, 247, 248, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (вул. Грушевського, буд. 1Д, м. Київ, 01001, ) до Фізичної особи-підприємця Хоменка Володимира Олексійовича ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) про стягнення 118565,28грн, - задовольнити повністю.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Хоменка Володимира Олексійовича ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (вул. Грушевського, буд. 1Д, м. Київ, 01001, ) - 118565,28грн заборгованості за кредитом та 1921,00грн судового збору.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду, відповідно до статті 256 Господарського процесуального кодексу України подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається у порядку визначеному статтею 257 Господарського процесуального кодексу України та з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України.

Повне судове рішення складено 27.11.2019.

Повідомити учасників справи про можливість одержання інформації по справі у Єдиному державному реєстрі судових рішень: http://reyestr.court.gov.ua/.

Суддя А.В. Романенко