СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" листопада 2019 р. Справа № 922/2280/19

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Бородіна Л.І., суддя Здоровко Л.М., суддя Плахов О.В.,

за участю секретаря судового засідання Черкас В.М.,

за участю представників сторін:

від позивача: Болоховцев Є.О., адвокат (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю від 15.04.2011 №793) - на підставі ордера від 16.09.2019;

від відповідача: не з`явився;

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Антік-Авто», с.Комсомольське, Первомайський район, Харківська область,

на рішення Господарського суду Харківської області від 16.09.2019 (суддя Буракова А.М.), ухвалене в приміщенні Господарського суду Харківської області в м.Харкові об 11:47год., повний текст якого складений 25.09.2019,

у справі №922/2280/19,

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Антік-Авто", с.Комсомольське, Первомайський район, Харківська область,

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Антік - Агро", м.Харків,

про визнання права власності,

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Господарського суду Харківської області від 16.09.2019 у справі №922/2280/19 в задоволенні позову відмовлено повністю (а.с.63-67).

Рішення суду із посиланням на ст. ст. 115, 316, 321, 328, 392 Цивільного кодексу України мотивовано тим, що матеріалами справи не підтверджується загальна вартість транспортних засобів, які є предметом цього спору, в розмірі 460000,00грн та правомірність їх передачі позивачеві відповідачем. Крім того, суд зазначив, що матеріали справи не містять доказів оспорення або невизнання відповідачем права власності позивача на відповідні транспортні засоби.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Антік-Авто» із рішенням місцевого господарського суду не погодилось та 15.10.2019 звернулось до Східного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Харківської області від 16.09.2019 у справі №922/2280/19 та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги ТОВ «Антік-Авто» задовольнити у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги скаржник посилається на те, що в матеріалах справи міститься належним чином оформлене рішення ТОВ «Антік-Авто» про передачу до статутного капіталу спірних транспортних засобів, що свідчить про наявність підстав для визнання права власності на вказані транспортні засоби за ТОВ «Антік-Авто». Також вказує на те, що вартість автомобільних транспортних засобів зафіксована в протоколі загальних зборів засновників ТОВ «Антік-Авто» від 07.06.2013 №1, що відповідає вимогам чинного законодавства, зокрема статті 115 ЦК України. Крім того, зазначає, що факт невизнання відповідачем права власності позивача на відповідні транспортні засоби підтверджується тим, що останній не здійснив документальне оформлення передачі транспортних засобів у власність позивача, доказами чого є знаходження у відповідача технічних паспортів на спірні транспортні засоби, згідно яких власником транспортних засобів є ТОВ «Антік-Агро».

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник позивача підтримав вимоги апеляційної скарги та просив скасувати рішення Господарського суду Харківської області від 16.09.2019 у справі №922/2280/19 та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

ТОВ «Антік-Агро» належним чином було повідомлене про час та місце розгляду справи, про що свідчать відтиск штампу на звороті останнього аркушу ухвали суду апеляційної інстанції від 29.10.2019, довідка ПАТ «Укрпошта» за формою ф.20 з відміткою «інші причини, що не дали змоги виконати обов`язок щодо пересилання поштового відправлення». При цьому, суд апеляційної інстанції зазначає, що поштове відправлення (ухвала суду апеляційної інстанції від 29.10.2019) надіслане на адресу, визначену в ЄДРПОУ ТОВ «Антік-Агро». Також судом апеляційної інстанції вчинені дії щодо повідомлення відповідача шляхом надіслання йому телефонограми, яка отримана уповноваженою особою відповідача. Крім того, вказана ухвала надіслана за електронною адресою ТОВ «Антік-Агро» та інформація щодо розгляду справи розміщена на веб-сайті суду апеляційної інстанції.

Таким чином, судом апеляційної інстанції вчинені всі дії, визначені вимогами процесуального законодавства, з метою належного повідомлення відповідача про час та місце розгляду справи, проте він не скористалися своїм правом на участь у судовому засіданні.

Враховуючи належне повідомлення сторін про час та місце засідання суду, а також те, що явка представників сторін не була визнана судом обов`язковою, та зважаючи на відсутність правових підстав для відкладення розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника відповідача за наявними у справі матеріалами.

Представник скаржника просив оголосити перерву в судовому засіданні задля встановлення обставин та надання доказів щодо передачі спірного майна відповідачем позивачеві. Судом апеляційної інстанції залишено без задоволення вказане клопотання, оскільки за приписами статті 269 ГПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Однак, представником позивача не надано жодного обґрунтування та доказу на підтвердження неможливості надання будь-яких доказів суду першої інстанції.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції обставин справи та доказів на їх підтвердження, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила таке.

07.06.2013 відбулись загальні збори засновників ТОВ «Антік-Авто», оформлені протоколом №1, на яких прийняті наступні рішення:

1. Створити ТОВ «Антік-Авто» з місцезнаходженням: Харківська обл., Первомайський район, с. Комсомольське, вул. Польова, буд. 61, зі статутним капіталом у розмірі 2300000,00 грн.

2. Затвердити Статут ТОВ «Антік-Авто».

3. Доручити ОСОБА_2 здійснення процедур щодо державної реєстрації ТОВ «Антік-Авто» з правом передоручення.

4. Директором ТОВ «Антік-Авто» обрати ОСОБА_1 з 07.06.2013.

5. Оцінити майнові внески засновника ТОВ «Антік-Агро» у сумі 460000,00 грн та засновника ОСОБА_2 у сумі 23000,00 грн. (транспортні засоби) та прийняти їх в статутний капітал ТОВ «Антік-Авто» згідно переліку: майновий внесок ТОВ «Антік-Агро»: MENCI SL105AV, р.н. НОМЕР_1, вартість оцінки 40000,00грн; FEBER 35 NPUK, р.н. НОМЕР_9, вартість оцінки 39000,00грн; MAN TGA 18.430, р.н. НОМЕР_2, вартість оцінки 60000,00грн; MAN TGA 18.480, р.н. НОМЕР_3, вартість оцінки 50000,00грн; MAN TGA 18.430 4X2BLS, р.н. НОМЕР_10, вартість оцінки 45000,00грн; KAMA3 65117-029, р.н. НОМЕР_11, вартість оцінки 34000,00грн; MA3 837810-042, р.н. НОМЕР_12, вартість оцінки 20000,00грн; MA3 837810-042, р.н. НОМЕР_13, вартість оцінки 20000,00грн; VW TOUAREG, р.н. НОМЕР_4, вартість оцінки 48000,00грн; VW GOLF, р.н. НОМЕР_14, вартість оцінки 104000,00 грн (а.с.11).

18.06.2013 державним реєстратором Первомайської районної державної адміністрації проведена державна реєстрація Статуту ТОВ «Антік-Авто», який затверджений рішенням загальних зборів учасників ТОВ «Антік-Авто». При цьому на титульному аркуші цього Статуту не зазначено, а ні номера, а ні дати цього рішення загальних зборів (а.с.12-24).

Пунктом 1.3 Статуту ТОВ «Антік-Авто» встановлено, що учасниками товариства є: фізична особа ОСОБА_3 ; фізична особа ОСОБА_2 та ТОВ «Антік-Агро».

У пункті 4.5 цього Статуту зазначено, що відповідно з внесками у статутний капітал товариства його учасникам належать наступні частки у майні товариства: ОСОБА_3 - 115000,00грн, що становить 5% статутного капіталу; ОСОБА_2 - 1725000,00грн, що становить 75% статутного капіталу. Склад внеску: грошові кошти - 1702000,00грн; майновий внесок - напівпричеп OFFICINE ADIGE, реєстраційний номер НОМЕР_5 вартістю 23000,00грн; ТОВ «Антік-Агро» - 460000,00грн, що становить 20% статутного капіталу. Склад внеску - майновий (транспортні засоби): MENCI SL105AV, р.н. НОМЕР_1, вартість оцінки 40000,00 грн; FEBER 35 NPUK, р.н. НОМЕР_9, вартість оцінки 39000,00 грн; MAN TGA 18.430, р.н. НОМЕР_2, вартість оцінки 60000,00грн; MAN TGA 18.480, р.н. НОМЕР_3, вартість оцінки 50000,00грн; MAN TGA 18.430 4X2BLS, р.н. НОМЕР_10, вартість оцінки 45000,00грн; KAMA3 65117-029, р.н. НОМЕР_11, вартість оцінки 34000,00грн; MA3 837810-042, р.н. НОМЕР_12, вартість оцінки 20000,00грн; MA3 837810-042, р.н. НОМЕР_13, вартість оцінки 20000,00грн; VW TOUAREG, р.н. НОМЕР_4, вартість оцінки 48000,00грн; VW GOLF, р.н. НОМЕР_14, вартість оцінки 104000,00грн.

Згідно з п.4.6 цього Статуту внески учасників товариства оцінюються в національній валюті України.

Відповідно до п.4.7 Статуту частина статутного капіталу товариства, що залишилася не сплаченою, підлягає сплаті протягом одного року. Внески учасників можуть здійснюватися грішми або майном.

Товариство має право змінювати (збільшувати або зменшувати) розмір статутного капіталу. Збільшення Статутного капіталу може здійснюватися тільки після внесення повністю всіма учасниками своїх вкладів. Передача (відступлення) частки можлива тільки після повного внесення вкладу учасником, який її відступає (п.п.4.8,4.12 Статуту ТОВ «Антік-Авто»).

18.07.2019 ТОВ "Антік-Авто" звернулося до Господарського суду Харківської області із позовом до ТОВ "Антік - Агро" про визнання права власності на автомобільні транспортні засоби загальною вартістю 460000,00грн, а саме:

- MENCI SL105AV, р.н. НОМЕР_6, вартість оцінки 40000,00 грн;

- FEBER 35 NPUK, р.н. НОМЕР_9, вартість оцінки 39000,00 грн;

- MAN TGA 18.430, р.н. НОМЕР_7 , вартість оцінки 60000,00 грн;

- MAN TGA 18.480, р.н. НОМЕР_3, вартість оцінки 50000,00 грн;

- MAN TGA 18.430 4X2BLS, р.н. НОМЕР_8, вартість оцінки 45000,00грн;

- KAMA3 65117-029, р.н. НОМЕР_11, вартість оцінки 34000,00 грн;

- MA3 837810-042, р.н. НОМЕР_12, вартість оцінки 20000,00 грн;

- MA3 837810-042, р.н. НОМЕР_13, вартість оцінки 20000,00 грн;

- VW TOUAREG, р.н. НОМЕР_4, вартість оцінки 48000,00 грн;

- VW GOLF, р.н. НОМЕР_14, вартість оцінки 104000,00 грн (а.с. 5-27).

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що учасники господарського товариства зобов`язані додержуватись установчого документа товариства та виконувати рішення загальних зборів. Загальними зборами учасників ТОВ «Антік-Авто» прийнято рішення, оформлене протоколом від 07.06.2013 №1, про передачу до складу статутного капіталу ТОВ «Антік-Авто» транспортних засобів, які належать ТОВ «Антік-Агро» на загальну суму 460000,00грн, яке останнім не виконано, що свідчить про невизнання відповідачем права власності позивача на майно. Крім того, вказує на те, що транспортні засоби перебувають на території ТОВ «Антік-Авто», але ТОВ «Антік-Агро» не здійснило документальне оформлення передачі транспортних засобів.

19.08.2019 відповідач подав заяву про визнання позову. При цьому зазначив, що викладені в позові факти та доводи відповідають дійсності. Даним визнанням позову права третіх осіб не порушуються та не зачіпаються. А також вказує на те, що наслідки визнання позову йому зрозумілі та відповідають правовій волі відповідача (а.с.30).

16.09.2019 місцевим господарським судом прийнято оскаржуване рішення з підстав, викладених вище ( а.с. 63-67).

Перевіривши матеріали справи, правильність їх юридичної оцінки та застосування місцевим господарським судом норм законодавства, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Предметом даного спору є визнання за позивачем права власності на транспортні засоби.

Відповідно до статті 55 Конституції України кожен має право будь-якими не забороненими законом способами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

В силу положень пунктів 5, 6 частини 1 статті 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є: судовий захист цивільного права та інтересу, справедливість, добросовісність та розумність, і застосування цих засад полягає в тому, що тексти законів, угод та їх застосування мають бути належними і справедливими стосовно усіх суб`єктів цивільних правовідносин та відповідати загальновизнаним нормам обороту.

При цьому, концепція добросовісності може використовуватися судом в будь-якій ситуації, щоб виправити несправедливість, яка б мала місце, якщо б застосовувалися традиційні правила.

Принцип непорушності права власності гарантований Конституцією України та узгоджується з Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини.

Згідно з частиною 1 статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За змістом статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до частини 2 статті 1 ГПК України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Згідно із частиною 2 статті 45 ГПК України позивачами є особи, які подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного, невизнаного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу.

Виходячи з приписів ГПК України позивач зобов`язаний самостійно визначити в позовній заяві, у чому саме полягає порушення його прав та інтересів, і обґрунтувати позовні вимоги.

Суд повинен встановити наявність в особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або законного інтересу, на захист якого подано позов, а також з`ясувати питання про наявність чи відсутність факту їх порушення або оспорювання. Не можна задовольняти позовні вимоги щодо захисту права, яке може бути порушено у майбутньому і щодо якого невідомо, чи буде воно порушено.

Відповідно до статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Частиною 1 статті 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

За змістом положень статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно із частиною 1 статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно зі статтею 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою стороною, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Визнання права власності здійснюється господарським судом за наявності існуючого (згідно приписів законодавства) права власності на майно в межах спору власника з іншою особою про право на це майно.

За правилами статті 392 ЦК України позов про визнання права власності може бути пред`явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності.

Таким чином, позов про визнання права власності може пред`являти виключно власник такого майна. Відповідний позов пред`являється на захист існуючого, наявного права, що виникло у позивача за передбачених законодавством підстав та підтверджується належними та допустимими доказами.

При цьому метою подання цього позову є усунення невизначеності у суб`єктивному праві, належному особі. Судове рішення про задоволення таких вимог має ґрунтуватись на встановленому судом в ході розгляду справи існуючому юридичному факті і не може підміняти собою правовстановлюючих документів. Момент виникнення права не залежить від набрання рішенням суду законної сили, оскільки підставою для прийняття останнього є наявність у позивача до звернення до суду тих матеріально-правових фактів, з якими закон пов`язує виникнення права власності.

Тобто, підставою для звернення до суду з позовом про визнання права власності, згідно з вимогами статті 392 Цивільного кодексу України є оспорення існуючого права, а не намір набути вказане право за рішенням суду і до обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги входять, зокрема, факти, з яких вбачається, що відповідач виконав дії, спрямовані на заперечення наявного у позивача права, на захист якого подано позов або утверджує за собою право, яке належить позивачу, тобто ті, які свідчать про порушення або оспорення існуючого права.

Умовами задоволення позову про визнання права власності на майно є наявність у позивача доказів на підтвердження у судовому порядку факту приналежності йому спірного майна на праві власності. Такими доказами можуть бути правовстановлюючі документи, а також будь-які інші докази, що підтверджують приналежність позивачеві спірного майна. Тому до предмету доказування за цим позовом входить установлення цивільно-правових підстав набуття позивачем права власності на спірне майно.

Позивач стверджує, що підставою набуття ним права власності на спірне майно стало рішення загальних зборів учасників ТОВ «Антік-Авто», оформлене протоколом від 07.06.2013 №1, яким засновники товариства вирішили: створити ТОВ «Антік-Авто», зі статутним капіталом у розмірі 2300000,00грн; затвердити Статут ТОВ «Антік-Авто»; оцінити майнові внески засновника ТОВ «Антік-Агро» у сумі 460000,00грн та засновника ОСОБА_2 у сумі 23000,00 грн. (транспортні засоби) та прийняти їх в статутний капітал ТОВ «Антік-Авто» згідно переліку: майновий внесок ТОВ «Антік-Агро»: MENCI SL105AV, р.н. НОМЕР_1, вартість оцінки 40000,00грн; FEBER 35 NPUK, р.н. НОМЕР_9, вартість оцінки 39000,00грн; MAN TGA 18.430, р.н. НОМЕР_2, вартість оцінки 60000,00грн; MAN TGA 18.480, р.н. НОМЕР_3, вартість оцінки 50000,00грн; MAN TGA 18.430 4X2BLS, р.н. НОМЕР_10, вартість оцінки 45000,00грн; KAMA3 65117-029, р.н. НОМЕР_11, вартість оцінки 34000,00грн; MA3 837810-042, р.н. НОМЕР_12, вартість оцінки 20000,00грн; MA3 837810-042, р.н. НОМЕР_13, вартість оцінки 20000,00грн; VW TOUAREG, р.н. НОМЕР_4, вартість оцінки 48000,00грн; VW GOLF, р.н. НОМЕР_14, вартість оцінки 104000,00грн.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 115 ЦК України (в редакції, чинній на момент створення товариства), яка кореспондується зі статтею 12 Закону України «Про господарські товариства» (в редакції, чинній на момент створення товариства), господарське товариство є власником майна, переданого йому учасниками товариства у власність як вклад до статутного (складеного) капіталу.

Тобто, товариство є власником майна, яке йому вже передано засновником (учасником) шляхом, встановленим засновниками товариства та вимогами чинного законодавства, а не того майна, що має бути передано у майбутньому.

Частиною 2 статті 115 ЦК України (в редакції, чинній на момент створення товариства), яка кореспондується зі статтею 13 Закону України «Про господарські товариства» (в редакції, чинній на момент створення товариства) встановлено, що вкладом до статутного (складеного) капіталу господарського товариства можуть бути гроші, цінні папери, інші речі або майнові чи інші відчужувані права, що мають грошову оцінку, якщо інше не встановлено законом. Грошова оцінка вкладу учасника господарського товариства здійснюється за згодою учасників товариства, а у випадках, встановлених законом, вона підлягає незалежній експертній перевірці.

Згідно з частиною 2 статті 140 ЦК України (в редакції, чинній на момент створення товариства) , яка кореспондується зі статтею 50 Закону України «Про господарські товариства» (в редакції, чинній на момент створення товариства) учасники товариства з обмеженою відповідальністю не відповідають за його зобов`язаннями і несуть ризик збитків, пов`язаних з діяльністю товариства, у межах вартості своїх вкладів.

Статтею 143 ЦК України (в редакції, чинній на момент створення товариства) встановлено, що установчим документом товариства з обмеженою відповідальністю є статут. Статут товариства з обмеженою відповідальністю крім відомостей, передбачених статтею 88 цього Кодексу, має містити відомості про: розмір статутного капіталу, з визначенням частки кожного учасника; склад та компетенцію органів управління і порядок прийняття ними рішень; розмір і порядок формування резервного фонду; порядок передання (переходу) часток у статутному капіталі.

Частиною 1 статті 51 Закону України «Про господарські товариства» (в редакції, чинній на момент створення товариства) установчі документи товариства з обмеженою відповідальністю, крім відомостей, зазначених у статті 4 цього Закону, повинні містити відомості про розмір часток кожного з учасників, розмір, склад та порядок внесення ними вкладів, розмір і порядок формування резервного фонду, порядок передання (переходу) часток у статутному фонді.

Відповідно до статті 144 ЦК України (в редакції, чинній на момент створення товариства) статутний капітал товариства з обмеженою відповідальністю складається із вкладів його учасників. Розмір статутного капіталу дорівнює сумі вартості таких вкладів. Статутний капітал товариства визначає мінімальний розмір майна товариства, що гарантує інтереси його кредиторів. Не допускається звільнення учасника товариства з обмеженою відповідальністю від обов`язку внесення вкладу до статутного капіталу товариства, у тому числі шляхом зарахування вимог до товариства. Статутний капітал товариства з обмеженою відповідальністю підлягає сплаті учасниками товариства до закінчення першого року з дня державної реєстрації товариства. Якщо учасники до закінчення першого року з дня державної реєстрації товариства не внесли (не повністю внесли) свої вклади, загальні збори учасників приймають одне з таких рішень: про виключення із складу товариства тих учасників, які не внесли (не повністю внесли) свої вклади, та про визначення порядку перерозподілу часток у статутному капіталі; про зменшення статутного капіталу та про визначення порядку перерозподілу часток у статутному капіталі; про ліквідацію товариства. Зміни до статуту, пов`язані із зміною розміру статутного капіталу та/або із зміною складу учасників, підлягають державній реєстрації в установленому законом порядку.

Згідно зі статтею 52 Закону України «Про господарські товариства» (в редакції, чинній на момент створення товариства) статутний капітал товариства з обмеженою відповідальністю підлягає сплаті учасниками товариства до закінчення першого року з дня державної реєстрації товариства. Якщо учасники до закінчення першого року з дня державної реєстрації товариства не внесли (не повністю внесли) свої вклади, загальні збори учасників приймають одне з таких рішень: про виключення із складу товариства тих учасників, які не внесли (не повністю внесли) свої вклади, та про визначення порядку перерозподілу часток у статутному капіталі; про зменшення статутного капіталу та про визначення порядку перерозподілу часток у статутному капіталі; про ліквідацію товариства. Зміни до статуту, пов`язані із зміною розміру статутного капіталу та/або із зміною складу учасників, підлягають державній реєстрації в установленому законом порядку.

Відповідно до пункту б статті 11 Закону України «Про господарські товариства» (в редакції, чинній на момент створення товариства) учасники товариства зобов`язані: виконувати свої зобов`язання перед товариством, в тому числі і пов`язані з майновою участю, а також вносити вклади (оплачувати акції) у розмірі, порядку та засобами, передбаченими установчими документами.

З наведених норм права вбачається, що рішення засновників товариства про створення товариства та визначення розміру часток кожного з учасників, у тому числі як майновий внесок і відображення зазначеного у Статуті створеного товариства є обов`язковою умовою для реєстрації такого товариства як юридичної особи, однак не свідчить про набуття товариством майна, визначного у цих документах, оскільки засновники (учасники) такого товариства зобов`язані внести свої внески до закінчення першого року з дня державної реєстрації такого товариства у порядку, встановленому установчими документами та вимогами чинного законодавства. До моменту передачі учасником товариства свого внеску до статутного капіталу, товариство не набуває на нього права власності.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що матеріали справи не містять доказів передачі відповідачем позивачеві транспортних засобів, визначених як у рішенні загальних зборів учасників ТОВ «Антік-Авто», оформленому протоколом від 07.06.2013 №1, так і у Статуті ТОВ «Антік-Авто», а отже відсутні належні докази, які б свідчили про набуття ТОВ «Антік-Авто» права власності на ці транспортні засоби.

Однак, як зазначено вище, позов про визнання права власності може пред`являти виключно власник такого майна, а виникнення права власності на підставі судового рішення чинним законодавством не передбачено.

Оскільки відповідно до ст. 328 ЦК України набуття права власності - це певний юридичний механізм, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти, позивач при зверненні з позовом зобов`язаний довести у який передбачений законом спосіб він набув право власності на транспортні засоби та чи підлягає це право захисту в порядку, визначеному ст. 392 ЦК України.

Проте, позивачем при зверненні з даним позовом не надано належних та допустимих доказів, в розумінні статетй 73-77 ГПК України, на підтвердження факту виникнення у нього права власності на спірне майно, як і не надано доказів в підтвердження порушення, оспорювання чи невизнання відповідачем його майнових прав на спірні об`єкти рухомого майна.

Доводи скаржника про порушення місцевим господарським судом норм процесуального права при відмові у прийнятті заяви відповідача про визнання позову не приймаються судом апеляційної інстанції до уваги, оскільки, як правильно зазначив місцевий господарський суд, заява відповідача не відповідає вимогам чинного законодавства з тих підстав, що судове рішення не може підміняти собою правовстановлюючих документів. Підставою для звернення до суду з позовом про визнання права власності відповідно до статті 392 ЦК України є спір про право або невизнання існуючого права, а не намір набути вказане право за рішенням суду. Крім того, при відсутності у відповідача заперечень щодо набуття права власності у позивача, сторони спору не позбавлені можливості належним чином оформити перехід права власності на транспортні засоби від засновника товариства (відповідача у справі) до позивача.

Доводи позивача про те, що факт невизнання відповідачем права власності позивача на відповідні транспортні засоби підтверджується тим, що останній не здійснив документальне оформлення передачі транспортних засобів у власність позивача, також не приймаються судом апеляційної інстанції до уваги, оскільки обставини, наведені позивачем, могли бути підставою для прийняття товариством одного з рішень, визначених статтею 144 ЦК України (в редакції, чинній на момент створення товариства), однак не є підставою для визнання за товариством права власності на таке майно.

Відповідно до статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (76 ГПК України).

Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом (ст.91 ГПК України).

Згідно із статтею 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

За таких обставин, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду вважає, що при прийнятті оскаржуваного рішення господарський суд Харківської області забезпечив дотримання вимог чинного законодавства щодо всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх фактичних обставин справи, дав належну правову оцінку наявним у матеріалах справи доказам, через що підстави для його скасування відсутні.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження при перегляді оскаржуваного рішення в апеляційному порядку та відхиляються судовою колегією апеляційної інстанції за необґрунтованістю, у зв`язку з чим апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Антік-Авто» не підлягає до задоволення, рішення Господарського суду Харківської області від 16.09.2019 у справі №922/2280/19 слід залишити без змін.

Відповідно статті 129 ГПК України судові витрати за подання апеляційної скарги покладаються на заявника апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст.129, 269, 270, п.1 ч.1 ст.275, ст.ст. 276, 281- 284 ГПК України, Східний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Антік-Авто» залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Харківської області від 16.09.2019 у справі №922/2280/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню.

Повний текст постанови складений 25.11.2019.

Головуючий суддя Л.І. Бородіна

Суддя Л.М. Здоровко

Суддя О.В. Плахов