ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"19" листопада 2019 р.м. Одеса Справа № 916/2446/19

Господарський суд Одеської області

У складі судді Желєзної С.П.

Секретаря судових засідань Савченко А.В.

За участю представників сторін:

Від позивача: Науменко О.В. за довіреністю №23-9/69 від 28.10.2019р.

Від відповідача: Лисенко К.В. за довіреністю від 19.09.2019р.; Кудрявцева Т.В. на підставі ордеру;

Від третьої особи: не з`явився;

Розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву товариства з обмеженою відповідальністю „Українська національна стивідорна компанія (вх. №2-5207/19 від 25.10.2019р.) про розстрочення виконання рішення суду, подану по справі за позовом державного підприємства „Одеський морський торговельний порт до товариства з обмеженою відповідальністю „Українська національна стивідорна компанія, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях, про стягнення 48 057,92 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Одеської області від 16.10.2019р. по даній справі позовні вимоги державного підприємства „Одеський морський торговельний порт до товариства з обмеженою відповідальністю „Українська національна стивідорна компанія були задоволені частково шляхом присудження до стягнення на користь позивача пені у розмірі 24 662,32 грн., трьох відсотків річних у розмірі 2 055,19 грн., збитків від інфляції у розмірі 16 060,37 грн., судового збору у розмірі 1 709,94 грн. При цьому, 13.11.2019р. судом було видано наказ про примусове виконання рішення суду у порядку ст. 327 ГПК України.

25.10.2019р. до господарського суду від товариства з обмеженою відповідальністю „Українська національна стивідорна компанія надійшла заява про розстрочення виконання рішення від 16.10.2019р. по даній справі, відповідно до наданого відповідачем графіку, а саме: до 30.11.2019 року відповідач зобов`язується сплатити 2 738,86 грн.; до 31.12.2019 року 4 448,78 грн., до 31.01.2020 року 4 448,78 грн., до 29.02.2020 року 4 448,78 грн., до 31.03.2020 року 4 448,78 грн., до 30.04.2020 року 4 448,78 грн., до 31.05.2020 року 4 448,78 грн., до 30.06.2020 року 4 448,78 грн., до 31.07.2020 року 4 448,78 грн., до 31.08.2020 року 4 448,78 грн. та судовий збір до 30.11.2019р. 1 709,94 грн.

Подану заяву відповідач обґрунтовує складним фінансовим становищем підприємства, у зв`язку з чим сплата всієї суми платежу може призвести до неплатоспроможності відповідача. При цьому, відповідачем було вказано, що розстрочення виконання судового рішення на певні періоди та частини забезпечить реальне та поступове виконання рішення суду від 16.10.2019р. по даній справі, а отже, не матиме наслідком порушення прав позивача. На підтвердження доводів, викладених у заяві, відповідачем було надано суду звіт про фінансовий стан станом на 30.06.2019р. та звіт про фінансові результати (звіт про сукупний дохід ) за перше півріччя 2019р.

ДП „Одеський морський торговельний порт у судовому засіданні, призначеному судом для розгляду заяви відповідача про розстрочення виконання рішення суду, не заперечувало проти задоволення поданої відповідачем заяви. Регіональне відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях не скористалось наданим законом правом на участь свого представника у судовому засіданні, письмових пояснень щодо поданої відповідачем заяви до господарського суду від третьої особи не надходило.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, заслухавши доводи та пояснення учасників судового процесу, суд дійшов наступних висновків.

Частиною 2 статті 19, статтею 129-1 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до ч. 1, 3, 4, 5 ст. 331 ГПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. Розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Згідно з п. 7.1.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України „Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України від 17 жовтня 2012 року N 9 розстрочка означає виконання рішення частками, встановленими господарським судом, з певним інтервалом у часі. Строки виконання кожної частки також повинні визначатись господарським судом. При цьому слід мати на увазі, що розстрочка можлива при виконанні рішення, яке стосується предметів, що діляться (гроші, майно, не визначене індивідуальними ознаками; декілька індивідуально визначених речей тощо).

Верховним Судом у постанові від 27.02.2019р. по справі №796/43/2018 наголошено, що при вирішенні питання щодо можливості відстрочення чи розстрочення виконання рішення, суд повинен враховувати майнові інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини кожної сторони у виникненні спору та інші обставини. Матеріальний стан боржника не є безумовною підставою для розстрочення чи відстрочення виконання рішення суду і підлягає оцінці у сукупності з іншими фактичними обставинами.

Варто зауважити, що приписами процесуального законодавства не визначено переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи ускладнюють його виконання, тому суд оцінює докази, що підтверджують зазначені обставини, за внутрішнім переконанням. При вирішенні заяви сторони про розстрочку виконання рішення суду потрібно мати на увазі, що її задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення. Слід враховувати, що довготривале невиконання рішення суду порушує право на повагу до власності та на вільне володіння власністю у зв`язку з тим, що рішення набуває ознак довготривалого невиконання. Таким чином, межі виправданої затримки виконання рішення суду залежать, зокрема, від складності виконавчого провадження, суми та характеру, що визначається судом.

Згідно з ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Положеннями ст. 86 ГПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Господарський суд зауважує, що предметом спору по даній справі були вимоги ДП „Одеський морський торговельний порт про стягнення пені, трьох відсотків річних та збитків від інфляції, які були нараховані за несвоєчасно виконане відповідачем грошове зобов`язання. При цьому, заявлена до стягнення сума є незначною у порівнянні із сумою, перерахованою відповідачем на виконання своїх зобов`язань.

За таких обставин господарський суд, враховуючи надані відповідачем документи на підтвердження власного фінансового стану, враховуючи виконання відповідачем основного зобов`язання у повному обсязі, а також приймаючи до уваги відсутність заперечень ДП „Одеський морський торговельний порт щодо поданої відповідачем заяви, дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення поданої відповідачем заяви.

Підсумовуючи вищенаведене, оцінивши надані докази та обставини справи в їх сукупності, враховуючи відсутність заперечень позивача щодо задоволення поданої відповідачем заяви, що, відповідно, дозволяє суду дійти висновку про дотримання права позивача на своєчасне виконання рішення суду, господарський суд дійшов висновку про необхідність задоволення поданої ТОВ „Українська національна стивідорна компанія заяви про розстрочення виконання рішення від 16.10.2019р. по даній справі відповідно до запропонованого відповідачем графіку.

Керуючись ст. ст. 74, 86, 234, 331 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Заяву товариства з обмеженою відповідальністю „Українська національна стивідорна компанія про розстрочення виконання рішення суду задовольнити.

2. Розстрочити виконання рішення господарського суду Одеської області від 16.10.2019р. по справі №916/2446/19 відповідно до наступного графіка виконання товариством з обмеженою відповідальністю „Українська національна стивідорна компанія судового рішення:

- до 30.11.2019 року у розмірі 2 738,86 грн. /дві тисячі сімсот тридцять вісім грн. 86 коп./;

- до 31.12.2019 року у розмірі 4 448,78 грн. /чотири тисячі чотириста сорок вісім грн. 78 коп./;

- до 31.01.2020 року у розмірі 4 448,78 грн. /чотири тисячі чотириста сорок вісім грн. 78 коп./;

- до 29.02.2020 року у розмірі 4 448,78 грн. /чотири тисячі чотириста сорок вісім грн. 78 коп./;

- до 31.03.2020 року у розмірі 4 448,78 грн. /чотири тисячі чотириста сорок вісім грн. 78 коп./;

- до 30.04.2020 року у розмірі 4 448,78 грн. /чотири тисячі чотириста сорок вісім грн. 78 коп./;

- до 31.05.2020 року у розмірі 4 448,78 грн. /чотири тисячі чотириста сорок вісім грн. 78 коп./;

- до 30.06.2020 року у розмірі 4 448,78 грн. /чотири тисячі чотириста сорок вісім грн. 78 коп./;

- до 31.07.2020 року у розмірі 4 448,78 грн. /чотири тисячі чотириста сорок вісім грн. 78 коп./;

- до 31.08.2020 року у розмірі 4 448,78 грн. /чотири тисячі чотириста сорок вісім грн. 78 коп./;

- судовий збір до 30.11.2019р. у розмірі 1 709,94 грн. /одна тисяча сімсот дев`ять грн. 94 коп./.

Ухвала набирає законної сили в порядку ст. 235 ГПК України та може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її проголошення (підписання).

Повний текст ухвали складено 21.11.2019р.

Суддя С.П. Желєзна