ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" листопада 2019 р. Справа№ 910/11618/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Коротун О.М.

суддів: Суліма В.В.

Майданевича А.Г.

за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Аграрно-промислова група "Південь"

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 23.09.2019

у справі № 910/11618/19 (суддя - Князьков В.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Аграрно-промислова група "Південь"

до 1. Служби автомобільних доріг у Київській області

2. Дочірнього підприємства "Київське обласне дорожнє управління" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України"

про стягнення 55 725,65 грн,

Відповідно до ч. 20 ст. 271 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України) апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 8, 9, 12, 18, 31, 32, 33, 34 частини першої статті 255 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Оскарження в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції про повернення позовної заяви, передбачено п. 6 ч. 1 ст. 255 ГПК України, тобто апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Аграрно-промислова група "Південь" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 23.09.2019 у справі № 910/11618/19 підлягає розгляду без повідомлення учасників справи.

Розглянувши справу в порядку ст. 269, 271 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ВСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

1. Короткий зміст заявлених вимог

Товариство з обмеженою відповідальністю «Аграрно-промислова група «Південь» (надалі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Служби автомобільних доріг у Київській області (надалі - відповідач 1) та Дочірнього підприємства «Київське обласне дорожнє управління» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» (надалі - відповідач 2) про стягнення 55 725,65 грн.

2. Короткий зміст оскаржуваної ухвали суду першої інстанції.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.09.2019 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Аграрно-промислова група "Південь" до Служби автомобільних доріг у Київській області (відповідача 1) та Дочірнього підприємства "Київське обласне дорожнє управління" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (відповідача 2) про стягнення 55 725,65 грн ухвалено вважати неподаною і повернуто позивачу.

3. Надходження апеляційної скарги на розгляд Північного апеляційного господарського суду та межі апеляційного перегляду рішення суду.

Не погодившись з вказаною ухвалою, Товариство з обмеженою відповідальністю "Аграрно-промислова група "Південь" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 23.09.2019.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.10.2019 справу № 910/11618/19 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Коротун О.М., судді: Сулім В.В., Ткаченко Б.О.

У зв`язку з перебуванням судді Ткаченка Б.О. на лікарняному, згідно витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.10.2019 справу № 910/11618/19 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Коротун О.М., судді: Сулім В.В., Майданевич А.Г.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.10.2019 у даній справі було відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Аграрно-промислова група "Південь" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 23.09.2019 у справі № 910/11618/19; призначено до розгляду апеляційну скаргу у порядку письмового провадження без повідомлення учасників.

Служба автомобільних доріг у Київській області та ДП «Київське обласне дорожнє управління» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» 28.10.2019 отримали ухвалу суду апеляційної інстанції про відкриття провадження, якою було запропоновано учасникам справи подати відзиви на апеляційну скаргу, що підтверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень. Однак, відзивів від відповідачів до суду не надійшло, клопотань про продовження строку для їх подачі не заявлено.

4. Вимоги апеляційної скарги та короткий зміст наведених в них доводів

Апеляційна скарга мотивована тим, що висновки суду першої інстанції про те, що позивачем при подачі заяви про усунення недоліків позовної заяви було змінено зміст позовних вимог та змінено склад сторін, натомість фактично недоліків усунено не було, є помилковим та передчасним. Так, апелянт підтверджує, що первісний позов дійсно було подано до Служби автомобільних доріг у Київській області та Дочірнього підприємства «Київське обласне дорожнє управління» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України». Однак, фактично позовні вимоги стосувались лише відповідача 2, тобто Дочірнього підприємства «Київське обласне дорожнє управління» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України». Оскільки суд першої інстанції просив усунути недоліки шляхом обґрунтування позовних вимог, заявлених до відповідача 1, позивач вирішив усунути вказані недоліки, виключивши відповідача 1 із складу учасників.

При цьому апелянт зазначив, що в жодна норма чинного ГПК України не передбачає заборону уточнення позовних вимог шляхом визначення складу учасників на стадії усунення недоліків позовної заяви.

А тому апелянт просив скасувати оскаржувану ухвалу, а справу направити до суду першої інстанції для подальшого розгляду.

5. Фактичні обставини, неоспорені сторонами, встановлені судом першої інстанції та судом апеляційної інстанції

Як вбачається з матеріалів справи, Товариство з обмеженою відповідальністю «Аграрно-промислова група «Південь» (надалі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Служби автомобільних доріг у Київській області (надалі - відповідач 1) та Дочірнього підприємства «Київське обласне дорожнє управління» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» (надалі - відповідач 2) про стягнення 55 725,65 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.08.2019 вказану позовну заяву було залишено без руху; надано позивачу строк для усунення недоліків, який становить десять днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху; встановлено позивачу спосіб усунення недоліків у позовній заяві шляхом приведення позовної заяви у відповідність до вимог пунктів 4, 5 частини 3 статті 162 Господарського процесуального кодексу України, а саме: узгодити позовні вимоги з суб`єктним складом відповідачів шляхом викладення змісту позовних вимог окремо до кожного з відповідачів; викласти фактичні обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги до відповідача 1 - Служби автомобільних доріг у Київській області, та вказати правові підстави заявлення до нього позовних вимог.

Як вбачається з матеріалів справи, 18.09.2019 на адресу Господарського суду міста Києва надійшла заява представника позивача про усунення недоліків в позовній заяві, до якої додано уточнену позовну заяву.

За результатами розгляду поданої позивачем заяви про усунення недоліків судом першої інстанції 23.09.2019 було прийнято ухвалу про повернення позовної заяви на підставі ст. 174 ГПК України.

ПОЗИЦІЯ ПІВНІЧНОГО АПЕЛЯЦІЙНОГО ГОСПОДАРСЬКОГО СУДУ

6. Мотиви, з яких виходить Північний апеляційний господарський суд, та застосовані ним положення законодавства

Постановляючи ухвалу від 23.09.2019 про повернення позовної заяви у даній справі, суд першої інстанції зазначив наступне.

Позивачем не було викладено позовних вимог до заявлених відповідачів 1, 2, а, натомість, виключено відповідача 1 зі складу сторін у справі та змінено зміст позовних вимог, тобто фактично подано нову позовну заяву з іншим суб`єктним складом сторін та іншим предметом позову. Однак, чинним процесуальним законом не передбачено можливості зміни складу учасників справи на стадії усунення недоліків в позовній заяві, а заява позивача, яка надійшла до суду 18.09.2019, не є належним доказом виконання вимог ухвали суду від 30.08.2019 про залишення позовної заяви без руху.

Суд апеляційної інстанції вважає такий висновок помилковим та передчасним з урахуванням наступного.

Відповідно до п. 5, 8 ч. 3 ст. 162 Господарського процесуального кодексу України, позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; правові підстави позову; перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

Згідно з ч. 2 ст. 164 Господарського процесуального кодексу України, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 162 Господарського процесуального кодексу України, позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; правові підстави позову.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, заявник дійсно в первісно поданій позовній заяві не зазначив обґрунтувань заявлення позовних вимог да відповідача 1 (Служби автомобільних доріг у Київській області), що фактично й стало підставою для залишення позовної заяви без руху. Однак, подаючи заяву про усунення недоліків та виключивши зі складу учасників відповідача 1, позивач фактично усунув недоліки, однак не у спосіб наведення обґрунтувань заявлення позовних вимог до вказаного відповідача, а шляхом виключення його зі складу учасників, що в свою чергу, усунуло необхідність надавати обґрунтування, які просив надати суд першої інстанції.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що позивач усунув зазначені судом першої інстанції недоліки позовної заяви, однак у інший спосіб, ніж було запропоновано місцевим господарським судом, що не є підставою для повернення позовної заяви.

Щодо висновку суду першої інстанції про подачу позивачем фактично нової позовної заяви у зв`язку зі зміною підстав та предмету позову, суд апеляційної інстанції, проаналізувавши обидві редакції позовних заяв, дійшов висновку, що такий висновок суду є помилковим, оскільки ані підстави, ані предмет позову не були змінені. Змін зазнав лише склад учасників.

При цьому суд апеляційної інстанції зазначає, що порядок зміни складу учасників (зокрема відповідачів) передбачено ст. 48 ГПК України. Водночас, суд апеляційної інстанції зазначає, що зміна за клопотанням позивача до початку судового розгляду - є правом сторони та не може бути підставою для повернення позовної заяви.

Окремо, суд апеляційної інстанції також зазначає, що суд першої інстанції, постановляючи оскаржувану ухвалу, не врахував того, що законодавець передбачив можливість проведення підготовчого провадження, завданнями якого відповідно до статті 177 Господарського процесуального кодексу України, зокрема, є: остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу; з`ясування заперечень проти позовних вимог; тощо.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 182 Господарського процесуального кодексу України, у підготовчому засіданні суд вирішує питання про вступ у справу інших осіб, заміну неналежного відповідача, залучення співвідповідача, об`єднання справ і роз`єднання позовних вимог, прийняття зустрічного позову, якщо ці питання не були вирішені раніше.

Враховуючи приписи вищезазначених норм процесуального закону, суд першої інстанції міг і повинен був з`ясувати всі необхідні обставини та витребувати у сторін всі необхідні докази та встановити склад учасників у процесі підготовчого провадження, а також у підготовчому засіданні.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 280 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Частиною 3 ст. 271 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі або заяви про відкриття справи про банкрутство, про повернення позовної заяви або заяви про відкриття справи про банкрутство, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду або залишення заяви у провадженні справи про банкрутство без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала Господарського суду міста Києва від 23.09.2019 у справі № 910/11618/19 підлягає скасуванню з передачею справи на розгляд до Господарського суду міста Києва.

Відповідно до ч. 1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Водночас, усталеною практикою ЄСПЛ право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням; вони дозволяються опосередковано, оскільки право на доступ за своєю природою потребує регулювання з боку держави, яке може змінюватися у часі та просторі відповідно до потреб і ресурсів суспільства та окремих осіб. Встановлені обмеження не повинні обмежувати доступ, наданий особам, у такий спосіб або такою мірою, що підриватимуть саму суть цього права. (див. рішення у справі «Станев проти Болгарії» (Stanev v. Bulgaria) [ВП], заява № 36760/06, п. 230, ECHR 2012). Застосовуючи процесуальні норми, національні суди повинні уникати як надмірного формалізму, який може вплинути на справедливість провадження, так і надмірної гнучкості, яка призведе до анулювання вимог процесуального законодавства (див. рішення у справі «Волчлі проти Франції» (Walchli v. France), заява № 35787/03, п. 29, від 26 липня 2007 року).

7. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції

Таким чином, колегія суддів дійшла до висновку про безпідставне застосування судом першої інстанції норм ч.4 ст.174 ГПК України та, як наслідок, неправомірне повернення позовної заяви. А тому суд апеляційної інстанції не погоджується з висновком місцевого суду про наявність підстав для повернення позовної заяви у справі №910/11618/19.

Отже, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги у даній справі та скасування ухвали суду першої інстанції про повернення позовної заяви.

8. Судові витрати

З урахуванням задоволення апеляційної скарги, розподіл понесених судових витрат за розгляд справи в суді апеляційної інстанції (судовий збір) слід здійснити суду першої інстанції за результатами розгляду справи.

Керуючись ст. 2, 269, 270, 271 п. 6 ч. 1 ст. 275, ст. 277, 280 - 282 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Аграрно-промислова група "Південь" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 23.09.2019 у справі № 910/11618/19 - задовольнити.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 23.09.2019 у справі № 910/11618/19 - скасувати.

3. Матеріали справи № 910/11618/19 повернути до місцевого господарського суду для подальшого розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку, передбаченому ст.ст. 286 - 291 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя О.М. Коротун

Судді В.В. Сулім

А.Г. Майданевич