ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

п р о в і д м о в у у в і д к р и т т і п р о в а д ж е н н я у с п р а в і

28 листопада 2019 року Справа № 926/2658/19

Суддя Тинок Олександр Сергійович, розглянувши матеріали за позовом, де

позивач ОСОБА_1

відповідач 1 Релігійна організація «Релігійна громада парафії на честь Покрови Пресвятої Богородиці Чернівецько-Кіцманської Єпархії Православної Церкви України села Ясени Сторожинецького району Чернівецької області»

відповідач 2 Управління культури Чернівецької обласної державної адміністрації

про визнання незаконною державну реєстрацію змін до відомостей про юридичну особу, та зобов`язання скасувати державну реєстрацію цих змін

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в Господарський суд Чернівецької області з позовною заявою до Релігійної організації «Релігійна громада парафії на честь Покрови Пресвятої Богородиці Чернівецько-Кіцманської Єпархії Православної Церкви України села Ясени Сторожинецького району Чернівецької області» та Управління культури Чернівецької обласної державної адміністрації в якій просить визнати незаконною державну реєстрацію змін до відомостей про юридичну особу - релігійну органіцацію «Релігійна громада парафії на честь Покрова Пресвятої Богородиці Чернівецько-Буковинської єпархії Української Православної Церкви села Ясени Сторожинецького району Чернівецької області», , та зобов`язати Управління культури Чернівецької обласної державної адміністрації скасувати державну реєстрацію цих змін.

Крім того, позивач у вступній частині позову зазначив в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Чернівецько-Буковинську Єпархію Української Православної Церкви.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.11.2019 року, позовну заяву передано судді Тинок О.С.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на те, що Релігійна організація «Релігійна громада парафії на честь Покрова Пресвятої Богородиці Чернівецько-Буковинської єпархії Української Православної Церкви села Ясени Сторожинецького району Чернівецької області» згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань зареєстрована, як юридична особа 08 жовтня 1991 року. Керівником та настоятелем вказаної релігійної організації з 08.10.1991 року був ОСОБА_1 (позивач).

Далі позивач зазначає, що 08 жовтня 2017 року на загальних зборах віруючих громадян, був прийнятий Статут релігійної організації «Релігійна громада парафії на честь Покрова Пресвятої Богородиці Чернівецько-Буковинської єпархії Української Православної Церкви села Ясени Сторожинецького району Чернівецької області», який підписаний секретарем зборів Киселицею Є.К. та настоятелем парафії - ОСОБА_1 (позивачем), а 13 жовтня 2017 року вказаний Статут був затверджений керуючим Чернівецько-Буковинською єпархією Української Православної Церкви та 28 листопада 2017 року зареєстрований Розпорядженням голови Чернівецької обласної державної адміністрації №1077-р.

Позивач вказує, що йому стало відомо про наявність розпорядження в.о. голови обласної державної адміністрації Павлюка М.В. №800-р від 16.08.2019 року про реєстрацію в новій редакції Статуту релігійної організації Релігійна організація «Релігійна громада парафії на честь Покрови Пресвятої Богородиці Чернівецько- Кіцманської Єпархії Православної Церкви України села Ясени Сторожинецького району Чернівецької області». Проте, релігійна організація «Релігійна громада парафії на честь Покрова Пресвятої Богородиці Чернівецько-Буковинської єпархії Української Православної Церкви села Ясени Сторожинецького району Чернівецької області» під керівництвом настоятеля ОСОБА_1 (позивача) жодних Парафіяльних зборів не скликала, рішень з приводу зміни назви релігійної організації, прийняття нового Статуту не приймала та з будь-якою заявою про реєстрацію Статуту у новій редакції не зверталась. Тобто, релігійна організація «Релігійна громада парафії на честь Покрови Пресвятої Богородиці Чернівецько-Кіцманської Єпархії Православної Церкви України села Ясени Сторожинецького району Чернівецької області», під керівництвом ОСОБА_4 не утворювала Парафію, членами якої є позивач, а єдиним керівником релігійної організації «Релігійна громада парафії на честь Покрова Пресвятої Богородиці Чернівецько- Буковинської єпархії Української Православної Церкви села Ясени Сторожинецького району Чернівецької області» з 08.10.1991 року є (позивач) ОСОБА_1 .

Позивач стверджує, що в результаті незаконної реєстрації відповідачем 2 Статуту релігійної організації в новій редакції та змін до відомостей про юридичну особу - релігійну організацію «Релігійна громада парафії на честь Покрова Пресвятої Богородиці Чернівецько-Буковинської єпархії Української Православної Церкви села Ясени Сторожинецького району Чернівецької області» він позбавлений права керувати цією Парафією, бути її членом, здійснювати богослужіння в храмі с. Ясени, сповідувати обрану релігію, відкрито виражати і вільно поширювати свої релігійні переконання та здійснювати інші права та обов`язки передбачені п.2.2 Статуту.

Таким чином, позивач посилається на те, що даний спір, на його погляд, підвідомчий господарському суду, оскільки виникає з корпоративних відносин, в тому числі у спорі між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів.

Проте суд, вивчивши подані матеріали позову та доданих до нього документів, приходить до висновку, що у відкритті провадження у справі необхідно відмовити, зважаючи на наступне.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 20 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів.

Під час визначення підвідомчості (підсудності) справ цієї категорії необхідно керуватися поняттям корпоративних прав, визначеним частиною 1 статті 167 Господарського кодексу України.

Згідно з частиною 3 статті 167 Господарського кодексу України під корпоративними відносинами маються на увазі відносини, що виникають, змінюються та припиняються щодо корпоративних прав.

Частиною 1 статті 167 Господарського кодексу України визначено, що корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Відповідно до статті 55 Господарського кодексу України господарські організації - юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку.

З огляду на наведені положення статті 167, 55 Господарського кодексу України корпоративні права характеризуються такими ознаками: 1) особа має частку у статутному капіталі господарської організації; 2) особа має права на участь в управлінні господарською організацією, 3) має право на отримання певної частини прибутку (дивідендів) господарської організації.

Так, відповідно до статті 13 Закону України «Про свободу совісті та релігійні організації» релігійна організація визнається юридичною особою з дня її державної реєстрації. Релігійна організація як юридична особа користується правами і несе обов`язки відповідно до чинного законодавства і свого статуту (положення).

Статтею 7 Закону України «Про свободу совісті та релігійні організації» встановлено, що релігійні організації в Україні утворюються з метою задоволення релігійних потреб громадян сповідувати і поширювати віру і діють відповідно до своєї ієрархічної та інституційної структури, обирають, призначають і замінюють персонал згідно із своїми статутами (положеннями). Релігійними організаціями в Україні є релігійні громади, управління і центри, монастирі, релігійні братства, місіонерські товариства (місії), духовні навчальні заклади, а також об`єднання, що складаються з вищезазначених релігійних організацій. Релігійні об`єднання представляються своїми центрами (управліннями). На інші організації, утворені за релігійною ознакою, дія цього Закону не поширюється.

Згідно з п. 1.1 Статуту релігійної організації «Релігійна громада парафії на честь Покрова Пресвятої Богородиці Чернівецько-Буковинської єпархії Української Православної Церкви села Ясени Сторожинецького району Чернівецької області» є неприбутковою релігійною організацією, яка безпосередньо входить до складу Чернівецько-Буковинської єпархії Української Православної Церкви (далі - УПЦ), що утворена та зареєстрована в порядку, визначеному Законом України «Про свободу совісті та релігійної організації».

Відповідно до п. 1.2. вищезазначеного Статуту парафія створюється за добровільною згодою віруючих осіб православного віросповідання, які досягли повноліття, та з благословення єпархіального архірея, керуючого Чернівецько-Буковинською єпархією УПЦ і виступає первинним канонічним підрозділом УПЦ. Віросповідна (конфенсійна) приналежність парафії - Українська Православна Церква.

Частинами 1, 2 статті 8 Закону України «Про свободу совісті та релігійні організації» встановлено, що релігійна громада є місцевою релігійною організацією віруючих громадян одного й того самого культу, віросповідання, напряму, течії або толку, які добровільно об`єдналися з метою спільного задоволення релігійних потреб.

Членство в релігійній громаді ґрунтується на принципах вільного волевиявлення, а також на вимогах статуту (положення) релігійної громади. Релігійна громада на власний розсуд приймає нових та виключає існуючих членів громади у порядку, встановленому її статутом (положенням).

Пунктом 1.7. Статуту релігійної організації «Релігійна громада парафії на честь Покрова Пресвятої Богородиці Чернівецько-Буковинської єпархії Української Православної Церкви села Ясени Сторожинецького району Чернівецької області» передбачено, що у разі виходу або виведення членів Парафіяльних зборів із складу Парафіяльних зборів вони не можуть заявляти ніяких прав на майно і кошти, що належить парафії.

Таким чином, спір у даній справі не є корпоративним та враховуючи положення статті 20 Господарського процесуального кодексу України, не відноситься до юрисдикції господарських судів.

Відповідно до статті 1 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) господарський процесуальний кодекс України визначає юрисдикцію та повноваження господарських судів, встановлює порядок здійснення судочинства у господарських судах.

Завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави (ч. 1 ст. 2 ГПК України).

Відповідно до статті 4 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. До господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися також особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. Відмова від права на звернення до господарського суду є недійсною. Угода сторін про передачу спору на розгляд третейського суду (міжнародного комерційного арбітражу) допускається. До міжнародного комерційного арбітражу за угодою сторін може бути переданий будь-який спір, що відповідає вимогам, визначеним законодавством України про міжнародний комерційний арбітраж, крім випадків, визначених законом. До третейського суду за угодою сторін може бути переданий будь-який спір, який виникає з цивільних чи господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом. Жодна особа не може бути позбавлена права на участь у розгляді своєї справи у визначеному законом порядку.

Частиною 2 статті 4 Господарського процесуального кодексу України, визначено саме право на звернення до господарського суду фізичних осіб, які не є підприємцями за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду (позивач, заявник).

Частиною 1 статті 20 ГПК України передбачено, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: 1) справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці; 2) справи у спорах щодо приватизації майна, крім спорів про приватизацію державного житлового фонду; 3) справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів; 4) справи у спорах, що виникають з правочинів щодо акцій, часток, паїв, інших корпоративних прав в юридичній особі, крім правочинів у сімейних та спадкових правовідносинах; 5) справи у спорах щодо цінних паперів, в тому числі пов`язані з правами на цінні папери та правами, що виникають з них, емісією, розміщенням, обігом та погашенням цінних паперів, обліком прав на цінні папери, зобов`язаннями за цінними паперами, крім боргових цінних паперів, власником яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та векселів, що використовуються у податкових та митних правовідносинах; 6) справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці; 7) справи у спорах, що виникають з відносин, пов`язаних із захистом економічної конкуренції, обмеженням монополізму в господарській діяльності, захистом від недобросовісної конкуренції, в тому числі у спорах, пов`язаних з оскарженням рішень Антимонопольного комітету України, а також справи за заявами органів Антимонопольного комітету України з питань, віднесених законом до їх компетенції, крім спорів, які віднесені до юрисдикції Вищого суду з питань інтелектуальної власності; 8) справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також спорів про визнання недійсними правочинів за позовом контролюючого органу на виконання його повноважень, визначених Податковим кодексом України; 9) справи за заявами про затвердження планів санації боржника до відкриття провадження у справі по банкрутство; 10) справи у спорах щодо оскарження актів (рішень) суб`єктів господарювання та їх органів, посадових та службових осіб у сфері організації та здійснення господарської діяльності, крім актів (рішень) суб`єктів владних повноважень, прийнятих на виконання їхніх владних управлінських функцій, та спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем; 11) справи про оскарження рішень третейських судів та про видачу наказу на примусове виконання рішень третейських судів, утворених відповідно до Закону України "Про третейські суди", якщо такі рішення ухвалені у спорах, зазначених у цій статті; 12) справи у спорах між юридичною особою та її посадовою особою (у тому числі посадовою особою, повноваження якої припинені) про відшкодування збитків, заподіяних юридичній особі діями (бездіяльністю) такої посадової особи, за позовом власника (учасника, акціонера) такої юридичної особи, поданим в її інтересах; 13) вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, визнання недійсними актів, що порушують права на майно (майнові права), якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав чи спору, що виник з корпоративних відносин, якщо цей спір підлягає розгляду в господарському суді і переданий на його розгляд разом з такими вимогами; 14) справи у спорах про захист ділової репутації, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем або самозайнятою особою; 15) інші справи у спорах між суб`єктами господарювання; 16) справи за заявами про видачу судового наказу, якщо заявником та боржником є юридична особа або фізична особа - підприємець.

Згідно статті 45 ГПК України, сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені у статті 4 цього Кодексу. Позивачами є особи, які подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного, невизнаного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. Відповідачами є особи, яким пред`явлено позовну вимогу.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, позивач - ОСОБА_1 подав позов як фізична особа.

Суд також зазначає, що позовні вимоги, з якими позивач звернувся до відповідачів, не відносяться до спорів що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів.

Враховуючи вищезазначене, та те, що позивач подав позов як фізична особа, тобто склад учасників спору не відповідає нормам Господарського процесуального кодексу України, суд приходить до висновку, що позовна заява ОСОБА_1 до Релігійної організації «Релігійна громада парафії на честь Покрови Пресвятої Богородиці Чернівецько-Кіцманської Єпархії Православної Церкви України села Ясени Сторожинецького району Чернівецької області» та Управління культури Чернівецької обласної державної адміністрації про визнання незаконною державну реєстрацію змін до відомостей про юридичну особу - релігійну органіцацію «Релігійна громада парафії на честь Покрова Пресвятої Богородиці Чернівецько-Буковинської єпархії Української Православної Церкви села Ясени Сторожинецького району Чернівецької області», , та зобов`язати Управління культури Чернівецької обласної державної адміністрації скасувати державну реєстрацію цих змін, не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 175 ГПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.

Постановляючи дану ухвалу, суд також бере до уваги наступне.

Завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (ч.ч. 1, 2 ст. 2 ГПК України).

Положення частини 4 статті 11 ГПК України визначають, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно частини 1 статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» № 3477-ІV від 23.02.2006 року суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Положення частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачають, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Судове рішення проголошується публічно, але преса і публіка можуть бути не допущені в зал засідань протягом усього судового розгляду або його частини в інтересах моралі, громадського порядку чи національної безпеки в демократичному суспільстві, якщо того вимагають інтереси неповнолітніх або захист приватного життя сторін, або - тією мірою, що визнана судом суворо необхідною, - коли за особливих обставин публічність розгляду може зашкодити інтересам правосуддя.

У пункті 24 рішення від 20.07.2006 року по справі «Сокуренко і Стригун проти України» ЄСПЛ повторює, що, як було раніше визначено, фраза "встановленого законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У рішенні у справі "Занд проти Австрії", Комісія висловила думку, що термін "судом, встановленим законом" у пункті 1 статті 6 передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з (...) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (...)".

Згідно пункту 50 рішення від 28.02.2008р. у справі «Церква села Сосулівка проти України» ЄСПЛ нагадує свою практику, відповідно до якої пункт 1 статті 6 Конвенції (995_004) закріплює "право на суд", в якому право на доступ до суду - право порушити провадження у судах щодо прав та обов`язків цивільного характеру - становить тільки один з його аспектів (див. "Голдер проти Об`єднаного Королівства" (980_086) (Golder v. the United Kingdom), рішення від 21 лютого 1975 року, Серія A, N 18, ст. 18, п. 36). Для того, щоб право на доступ до суду було ефективним, особа повинна мати чітку фактичну можливість оскаржити діяння, що становить втручання у її права (див. "Беллет проти Франції" (Bellet v. France), рішення від 4 грудня 1995 року, Серія A, N 333-Б, ст. 42, п. 36).

Отже, невірно обрані позивачем форми процесуальної реалізації згідно з встановленою підвідомчістю та подальший розгляд такого позову господарським судом призведе до порушення принципу спрямованості господарського процесу на ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів позивача.

Відповідно до частин 2, 3 статті 22 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" місцеві загальні суди розглядають цивільні, кримінальні, адміністративні справи, а також справи про адміністративні правопорушення у випадках та порядку, визначених процесуальним законом. Місцеві господарські суди розглядають справи, що виникають із господарських правовідносин, а також інші справи, віднесені законом до їх юрисдикції.

Згідно з частиною 1 статті 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною 1 статті 19 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Отже, з огляду на те, що спір у даній справі не є корпоративним, не є спором, що виник з господарських правовідносин та не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства, а виник з цивільних правовідносин, та те, що позивач у справі не є суб`єктом господарювання в розумінні частини 2 статті 55 Господарського кодексу України, а суб`єктний склад учасників даної справи відповідає положенням частини 1 статті 4 Цивільного процесуального кодексу України, то розгляд даної справи віднесено до юрисдикції загальних судів та має здійснюватися в порядку цивільного судочинства.

Керуючись пунктом 1 частини 1 статті 175, статтями 232, 233, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Релігійної організації «Релігійна громада парафії на честь Покрови Пресвятої Богородиці Чернівецько-Кіцманської Єпархії Православної Церкви України села Ясени Сторожинецького району Чернівецької області» та Управління культури Чернівецької обласної державної адміністрації про визнання незаконною державну реєстрацію змін до відомостей про юридичну особу - релігійну органіцацію «Релігійна громада парафії на честь Покрова Пресвятої Богородиці Чернівецько-Буковинської єпархії Української Православної Церкви села Ясени Сторожинецького району Чернівецької області», , та зобов`язати Управління культури Чернівецької обласної державної адміністрації скасувати державну реєстрацію цих змін.

2. Повернути позовну заяву від 21.11.2019 року (зареєстрована Господарським судом Чернівецької області 25.11.2019 року за вх. № 2658) та додані до неї документи ОСОБА_1 - ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий Вінницьким РВ УМВС України у Вінницькій області 22.01.2004 року, адреса місця проживання: АДРЕСА_1 .

3. Копію ухвали надіслати позивачу, відповідачам, зазначеній позивачем у позові третій особі та представнику позивача.

Ухвалу складено та підписано 28.11.2019 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 235 Господарського процесуального кодексу України ухвали, постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 255 Господарського процесуального кодексу України ухвала підлягає оскарженню в апеляційному порядку.

Відповідно до ст. 256 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на ухвалу суду подається до апеляційного господарського суду протягом десяти днів з дня її проголошення.

Суддя О.С. Тинок