ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2019 року Справа № 915/1998/19

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складi головуючого суддi Ржепецького В.О.,

за участю:

секретаря судового засідання Матвєєвої А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України (01601, м.Київ, вул.Б.Хмельницького, буд.6, )

до відповідача: Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку Гурт (54003, м.Миколаїв, вул.Потьомкінська, буд.129-Б, )

про стягнення інфляційних втрат, 3% річних та штрафних санкцій за неналежне виконання грошового зобов`язання,

за участі представників учасників справи:

від позивача: не з`явився,

від відповідача: не з`явився

ВСТАНОВИВ:

16.09.2019 Акціонерне товариство Національна акціонерна компанія Нафтогаз України звернулося до Господарського суду Миколаївської області з позовною заявою №14/4-1303 від 23.08.2019, в якій просить стягнути з Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку Гурт заборгованість за Договором №2522/15-ТЕ-22 купівлі-продажу природного газу від 30.12.2014 у розмірі 2120,01 грн, з яких: 1759,26 грн пеня, 143,35 грн 3% річних, 217,40 грн інфляційні втрати.

Позовні вимоги обґрунтовані посиланням на норми ст. 20, 173-175, 193, 216-218, 230, 231, 264-265 ГК України, ст. 11-16, 258, 509, 525, 526, 530, 549, 610-612, 625, 629, 655, 692, 712 ЦК України та мотивовані неналежним виконанням відповідачем умов договору купівлі - продажу природного газу № 2522/15-ТЕ-22 від 30.12.2014 року, укладеного між сторонами, а саме щодо несвоєчасної оплати природного газу, внаслідок чого відповідачу нараховано та заявлено до стягнення пеню, інфляційні втрати та 3 % річних відповідно до умов договору та вимог законодавства.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 23.09.2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, судове засідання з розгляду справи по суті призначено на 21.10.2019. Надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву, а позивачу - для подання відповіді на відзив.

02.10.2019 від відповідача надійшла заява від 02.09.2019 № 07/19, в якій він просить надати можливість ознайомитись з матеріалами справи № 915/1998/19 та зняти фотокопії, оскільки відповідачем не отримано копій документів від позивача, що ускладнює підготовку відзиву у справі, але з матеріалами справи не ознайомився та не скористався наданим йому ст.ст. 161, 165 ГПК України правом на подання відзиву на позовну заяву.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Ухвалою суду від 21.10.2019, яку занесено до протоколу судового засідання, відкладено розгляд справи на 21.11.2019.

Ухвалою суду від 23.10.2018 учасників справи повідомлено про дату, час та місце проведення наступного судового засідання.

Ухвалою суду від 15.11.2019 повідомлено сторін про призначення розгляду справи на 25.11.2019, оскільки, у зв`язку з перебуванням судді Ржепецького В.О. у відрядженні, судове засідання, призначене на 21.11.2019 не відбудеться.

18.11.2019 та 25.11.2019 від позивача надійшли тотожні клопотання від 14.11.2019 б/н (вх. №17679/19) та від 22.11.2019 б/н (вх. № 17990/19), в яких він підтримує позовні вимоги у повному обсязі та просить розглядати справу за відсутності його представника.

Сторони у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлені належним чином.

На підставі ст. 240 ГПК України, судом підписано вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши усі подані у справу докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд встановив наступне.

30.12.2014 року між ПАТ Національна акціонерна компанія Нафтогаз України та Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку Гурт було укладено Договір № 2522/15-ТЕ-22 купівлі-продажу природного газу (арк. 16-21).

В подальшому між сторонами було укладено додаткові угоди № 1 від 31.03.2015 року, № 2 від 31.07.2015 року, № 3 від 30.07.2015 року, (арк. 22-24), якими змінювалась ціна за газ, порядок та умови проведення розрахунків та банківські реквізити сторін.

Відповідно до п. 11 Договору договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін, і діє в частині реалізації газу до 31 грудня 2015 року, а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення.

Договір та додаткові угоди підписано сторонами та скріплено печатками сторін.

Умовами договору сторони передбачили наступне.

Відповідно до п. 1.1 Договору продавець зобов`язується передати у власність покупцю у 2015 році природний газ, ввезений на митну територію України Національною акціонерною компанією Нафтогаз України за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити цей природний газ (надалі - газ), на умовах цього договору.

Відповідно до п. 3.3 Договору приймання-передача газу, переданого продавцем покупцеві у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу. Обсяг використання газу покупцем у відповідному місяці поставки встановлюється шляхом складання добових обсягів, визначених на підставі показів комерційного вузла/вузлів обліку газу покупця.

Відповідно до п. 6.1 Договору оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу.

Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Відповідно до п. 6.3 Договору у разі якщо на поточний рахунок із спеціальним режимом використання покупця надходить недостатньо коштів для своєчасної оплати використаного природного газу, покупець обов`язується здійснити будь-які дії в межах чинного законодавства для виконання пунктів 6.1. цього договору.

Відповідно до п. 6.3 Договору (в редакції додаткової угоди № 3) за наявності заборгованості у покупця за цим договором продавець зараховує кошти, що надійшли від покупця, як погашення заборгованості за газ, поставлений в минулі періоди по цьому договору, в порядку календарної черговості виникнення заборгованості.

Судом встановлено, що позивачем на виконання умов договору передано, а відповідачем прийнято у власність природний газ на загальну суму 196961,75 грн. за періоди з січня по грудень 2015 року включно, що підтверджується Актами приймання передачі природного газу (арк. 25-36).

Акти підписані та скріплені печатками сторін.

Відповідачем ОСББ Гурт в повному обсязі проведено оплату за отриманий в 2015 році природний газ в сумі 196961,75 грн., що підтверджується довідкою по операціям ОСББ Гурт по договору № 2522/15-ТЕ-22 з 01.01.2015 по 31.08.2018 року (арк. 38).

Проте, відповідачем ОСББ Гурт оплата за поставлений природний газ проводилась з порушенням строку, встановленого п. 6.1 Договору, що стало підставою для нарахування пені, 3 % річних та інфляційних втрат.

Зазначені обставини і стали підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.

На підставі ст.ст. 11, 202, 509 ЦК України між сторонами на підставі договору виникло господарське зобов`язання, яке в силу ст.ст. 525, 526 ЦК України, ст. 193 ГК України має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до п. 7.1 Договору за невиконання або неналежне виконання договірних зобов`язань сторони несуть відповідальність у випадках, передбачених чинним законодавством України, а також цим договором.

Відповідно до п. 9.3 Договору строк, у межах якого сторони можуть звернутись до суду з вимогою про захист своїх прав за цим договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, пені, штрафів, інфляційних нарахувань, відсотків річних, встановлюється тривалістю у 5 (п`ять) років.

Щодо вимоги про стягнення трьох процентів річних та інфляційних втрат.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене ст. 625 ЦК України право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (постанова Верховного Суду України від 23.01.2012 року по справі № 37/64).

Позивачем нараховано відповідачу 143,35 грн. - 3 % річних від суми заборгованості за зобов`язаннями січня 2015 за період з 17.02.2015 року по 18.03.2015 року, лютого 2015 року за період з 17.03.2015 року по 06.04.2015 року, березня 2015 року за період з 15.04.2015 року по 04.05.2015 року, квітня 2015 за період з 15.05.2015 року по 01.06.2015, травня 2015 року за період з 16.06.2015 по 01.07.2015 року, червень 2015 року за період з 15.07.2015 року по 02.08.2015 року, липень 2015 року за період з 15.08.2015 року по 03.09.2015 року, серпня 2015 року за період з 15.09.2015 по 30.09.2015 року, вересня 2015 року за період з 16.10.2015 року по 01.11.2015 року, жовтня 2015 року за період з 17.11.2015 року по 23.11.2015 року, листопада 2015 року за період з 15.12.2015 року по 04.01.2016 року та грудня 2015 року за період з 15.01.2016 року по 18.06.2017 року.

Позивачем також нараховано відповідачу 217,40 грн. - інфляційних втрат за зобов`язаннями грудня 2015 року за період з лютого 2016 по травень 2017 року.

Розрахунок суми 3 % річних у сумі 143,35 грн. та інфляційних втрат у сумі 217,40 грн. є арифметично правильним, таким, що відповідає вимогам чинного законодавства, фактичним обставинам та матеріалам справи. Розгорнутий розрахунок трьох відсотків річних та інфляційних втрат наявний в матеріалах справи (арк. 12-15).

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимоги про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат. В цій частині позов підлягає задоволенню.

Щодо вимоги про стягнення пені суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Стаття 549 ЦК України встановлює, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч. 2 ст. 551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Стаття 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" передбачає, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Відповідно до ст. 3 Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Таким чином, договірні правовідносини між платниками і одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань врегульовано Законом України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань".

Відповідно до п. 7.2 Договору у разі невиконання покупцем умов пункту 6.1. цього договору продавець має право не здійснювати поставку газу покупцю або обмежити поставку пропорційно до кількості несплачених обсягів з наступною поставкою цих обсягів при умові їх оплати та наявності технічної можливості. У разі невиконання покупцем пункту 6.1. цього договору він зобов`язується сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від сумипростроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Перевіривши розрахунок розміру пені, судом встановлено, що позивачем здійснено нарахування пені за прострочення виконання грошового зобов`язання за зобов`язаннями 2015 року на загальну суму 1759,26 грн. Нарахування пені здійснено позивачем по зобов`язанню січня 2015 за період з 17.02.2015 року по 18.03.2015 року, лютого 2015 року за період з 17.03.2015 року по 06.04.2015 року, березня 2015 року за період з 15.04.2015 року по 04.05.2015 року, квітня 2015 за період з 15.05.2015 року по 01.06.2015, травня 2015 року за період з 16.06.2015 по 01.07.2015 року, червень 2015 року за період з 15.07.2015 року по 02.08.2015 року, липень 2015 року за період з 15.08.2015 року по 03.09.2015 року, серпня 2015 року за період з 15.09.2015 по 30.09.2015 року, вересня 2015 року за період з 16.10.2015 року по 01.11.2015 року, жовтня 2015 року за період з 17.11.2015 року по 23.11.2015 року, листопада 2015 року за період з 15.12.2015 року по 04.01.2016 року та грудня 2015 року за період з 15.01.2016 року по 18.06.2017 року. Розрахунок пені здійснено позивачем арифметично правильно відповідно до вимог чинного законодавства та умов Договору. Нарахування здійснено позивачем, виходячи з подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення. Періоди нарахування визначено позивачем правильно. Детальний розрахунок пені наявний в матеріалах справи (арк. 12-15). Отже, нарахування пені в сумі 1759,26 грн. є обґрунтованим. В цій частині позов також підлягає задоволенню.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов наступного висновку. Правовідносини між сторонами у даній справі регулюються договором купівлі-продажу природного газу. Договір в силу ст. 629 ЦК України є обов`язковим до виконання. Умовами договору встановлено чіткі строки проведення оплати за отриманий природний газ. Проте, відповідачем оплату за отриманий природний газ проведено з порушенням встановлених договором строків. За порушення виконання зобов`язання, а саме строків оплати за отриманий природний газ, чинним законодавством та умовами договору передбачено нарахування пені, яку позивачем нараховано обґрунтовано відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Крім того, на підставі ст. 625 ЦК України позивачем також обґрунтовано нараховано три відсотки річних та інфляційні втрати. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Судовий збір в розмірі 1 921 грн. згідно ст. 129 ГПК України слід відшкодувати позивачу з відповідача.

Керуючись ст. ст. 2, 73, 74, 77, 79, 86, 129, 201, 219, 220, 233, 238, 240, 241, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Стягнути з Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку Гурт (54003, м.Миколаїв, вул.Потьомкінська, буд.129-Б, ) на користь Акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України (01601, м.Київ, вул.Б.Хмельницького, буд.6, ) 1759,26 грн. пені; 143,35 грн. 3 % річних; 217,40 грн. - інфляційних втрат; 1 921, 00 грн. - витрат по сплаті судового збору.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

4. Рішення набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дати складення повного судового рішення.

5. Рішення може бути оскаржене в порядку, визначеному статтею 256 і підпунктом 17.5 пункту 17 Розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України.

Сторони та інші учасники справи:

позивач: Акціонерне товариство Національна акціонерна компанія Нафтогаз України (01601, м.Київ, вул.Б.Хмельницького, буд.6, );

відповідач: Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку Гурт (54003, м.Миколаїв, вул.Потьомкінська, буд.129-Б, ).

Повний текст рішення складено та підписано 29.11.2019 року.

Суддя В.О.Ржепецький