ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2019 року м. ОдесаСправа № 915/562/19
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Будішевської Л.О.

суддів Таран С.В., Богатиря К.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Миколаївської міської ради

на рішення господарського суду Миколаївської області від 16.07.2019, ухвалене суддею Олейняш Е.М. м. Миколаїв, повний текст складено 25.07.2019

у справі № 915/562/19

за позовом Обласного комунального підприємства «Миколаївоблтеплоенерго»

до Миколаївської міської ради

про стягнення 16054,50 грн.

ВСТАНОВИВ:

У березні 2019 року Обласне комунальне підприємство «Миколаївоблтеплоенерго» (далі ОКП «Миколаївоблтеплоенерго») звернулось до господарського суду Миколаївської області з позовом до Миколаївської міської ради, в якому просило суд стягнути з останньої 16054,50 грн., з яких: 13524,74 грн. основного боргу, 1963,70 грн. інфляційних втрат та 576,06 грн. 3% річних.

Позов мотивований несплатою Миколаївською міською радою, як власником нежитлових приміщень за адресою: м. Миколаїв, проспект Героїв України, 79, вартості спожитої теплової енергії, у зв`язку з чим у останньої утворилась заборгованість перед позивачем, на яку нараховані інфляційні втрати та 3% річних.

Рішенням господарського суду Миколаївської області від 16.07.2019 у справі №915/562/19 позов ОКП «Миколаївоблтеплоенерго» задоволено частково, стягнуто з Миколаївської міської ради 15149,59 грн., з яких: 13524,74 грн. основного боргу, 393,80 грн. 3% річних, 1231,05 грн. інфляційних втрат та 1911,50 грн. витрат по сплаті судового збору.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з наступного.

Між ОКП «Миколаївоблтеплоенерго» та Миколаївською міською радою не укладався договір на постачання теплової енергії на потреби опалення нежитлових приміщень за адресою: м. Миколаїв, пр.-т. Героїв України, 79, які належать відповідачу.

Між сторонами склались фактичні договірні відносини щодо постачання та споживання теплової енергії у вказаних нежитлових приміщеннях.

В опалювальні сезони 2016-2017 та 2017-2018 роки позивач поставив відповідачу теплову енергію на загальну суму 13524,74 грн., що підтверджується нарядами на підключення/відключення, відомостями щодо споживання теплової енергії та виставленими постачальником рахунками.

Відповідачем оплату не проведено, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову ОКП «Миколаївоблтеплоенерго» в частині стягнення з Миколаївської міської ради 13524,74 грн. основного боргу, 393,80 грн. 3% річних, 1231,05 грн. інфляційних втрат.

Відмовляючи у задоволенні позову в частині стягнення 182,26 грн. 3% річних та 732,65 грн. інфляційних втрат, місцевий господарський суд зазначив, що в матеріалах справи відсутні докази направлення відповідачу рахунків за листопад та грудень 2016 року, а також за квітень 2017 року, що унеможливлює встановлення та перевірку початку періоду нарахування за вказаними рахунками.

Не погодившись з рішенням суду, Миколаївська міська рада подала на нього апеляційну скаргу, яка мотивована тим, що між сторонами відсутні будь-які договірні відносини, а також тим, що позивачем не доведено факт отримання відповідачем послуг постачання теплової енергії.

Разом з апеляційною скаргою відповідачем заявлено клопотання про відстрочення сплати судового збору та про поновлення пропущеного процесуального строку на апеляційне оскарження на підставі п. 1 ч. 2 ст. 256 ГПК України.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 02.09.2019 у задоволенні клопотання Миколаївської міської ради про відстрочення сплати судового збору відмовлено, апеляційну скаргу залишено без руху на підставі ч. 2 ст. 260 ГПК України, як таку, що не відповідає вимогам пункту 2 ч. 3 ст. 258 ГПК України, надано скаржнику 10-ти денний строк з дня вручення даної ухвали для усунення недоліків.

18.09.2019 на виконання вимог вищезазначеної ухвали суду від скаржника надійшло платіжне доручення № 1060 від 20.08.2019 на суму 2881,50 грн., що підтверджує сплату судового збору за апеляційний перегляд рішення господарського суду Миколаївської області від 16.07.2019 у справі №915/562/19.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 23.09.2019 за апеляційною скаргою Миколаївської міської ради відкрито апеляційне провадження, вирішено здійснювати її розгляд в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи, встановлено ОКП «Миколаївоблтеплоенерго» строк до 07.10.2019 для подання відзиву на апеляційну скаргу та роз`яснено учасникам справи про їх право у строк до 07.10.2019 подати до суду будь-які заяви чи клопотання стосовно процесуальних питань. Одночасно скаржнику поновлено пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження та зупинено дію рішення господарського суду Миколаївської області від 16.07.2019 у справі № 915/562/19.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги, перевіривши застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія апеляційної інстанції зазначає наступне.

Місцевим господарським судом встановлено, що відповідач є власником нежитлового приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Вказане приміщення згідно договору оренди № 7377 від 14.02.2013 знаходилось в орендному користуванні у ПАТ по газопостачанню та газифікації «Миколаївгаз».

01.11.2016 зазначений договір оренди розірвано, нежитлове приміщення було звільнено орендарем, що підтверджується договором від 16.09.2016 про припинення договору оренди нежитлового приміщення по пр.-т. Героїв України, 79, що належить до комунальної власності № 7377 від 14.02.2013 та Актом приймання-передавання нежитлового приміщення (а.с.65, 66).

До моменту розірвання договору за спожиту теплоенергію сплачувало ПАТ по газопостачанню та газифікації «Миколаївгаз», що не заперечується учасниками справи та підтверджується інформацією Управління комунального майна від 18.04.2019 року № 581/10.01-07/19 та листом ПАТ по газопостачанню та газифікації Миколаївгаз від 26.10.2016 (а.с.64, 121).

10.09.2018 нежитлові приміщення за адресою: м. Миколаїв, пр.-т. Героїв України, 79 були відключені від системи централізованого теплопостачання шляхом демонтажу оплювальних приладів, що підтверджується актом від 10.09.2018 (а.с.61).

В опалювальні сезони 2016-2017 та 2017-2018 роки позивач неодноразово звертався до відповідача із листами з проханням надати інформацію щодо подальшого використання приміщення, укладення договору на постачання теплової енергії, передбачення в бюджеті коштів для оплати вартості теплопостачання, (листи від 14.11.2016, від 07.02.2017, від 27.02.2017 та від 06.03.2017, а.с.36-37, 62, 67-68, 72).

У відповідь на листи позивача відповідачем направлено лист від 12.05.2017, в якому Миколаївська міська рада зазначила, що не заперечує проти утримання приміщень (а.с.69-70).

З листа виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 08.02.2018 № 306/02-02-01-04/14/18 вбачається відсутність розбіжностей щодо сум заборгованості за надання послуг з опалення об`єктів міської комунальної власності, наданих позивачем, зокрема зазначено, що «заперечень щодо сплати за опалення вільного приміщення площею 46,9 кв. м. по вул. Героїв України, 79, м. Миколаїв немає» (а.с.73-74).

Для проведення оплати за спожиту теплову енергію позивачем виставлялись відповідачу рахунки на загальну суму 13524,74 грн. (арк. 23-35), а саме:

- рахунок-фактура № 6315.08 від 30.11.2016 на суму 1284,76 грн.;

- рахунок-фактура № 6315.08 від 23.12.2016 року на суму 1568,72 грн.;

- рахунок-фактура № 6315.08 від 25.01.2017 року на суму 1485,49 грн.;

- рахунок-фактура № 6315.08 від 22.02.2017 року на суму 1447/63 грн.;

- рахунок-фактура № 6315.08 від 21.03.2017 року на суму 381,44 грн.;

- рахунок-фактура № 6315.08 від 20.04.2017 року на суму 246,32 грн.;

- рахунок-фактура № 6315.08 від 31.10.2017 року на суму 209,39 грн.;

- рахунок-фактура № 6315.08 від 30.11.2017 року на суму 875,02 грн.;

- рахунок-фактура № 6315.08 від 26.12.2017 року на суму 939,58 грн.;

- рахунок-фактура № 6315.08 від 31.01.2018 року на суму 1540,85 грн.;

- рахунок-фактура № 6315.08 від 21.02.2018 року на суму 1881,32 грн.;

- рахунок-фактура № 6315.08 від 26.03.2018 року на суму 1610,57 грн.;

- рахунок-фактура № 6315.08 від 18.04.2018 року на суму 53,65 грн.

Факт направлення вказаних рахунків за період з січня по березень 2017 року, з жовтня по грудень 2017 року та з січня по березень 2018 року підтверджується листами, адресованими Миколаївській міській раді, рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень та реєстрами (а.с.38-47).

Виставлені рахунки відповідач не оплатив.

07.02.2017 позивачем направлено на адресу відповідача лист № 460/25, в якому він просив терміново вирішити питання щодо укладення договорів на купівлю-продаж теплової енергії вільних нежитлових приміщень та оплати рахунків (а.с.67-68).

Предметом спору у даній справі є вимога ОКП «Миколаївоблтеплоенерго» стягнути з Миколаївської міської ради 16054,50 грн. (13524,74 грн. основний борг, 1963,70 грн. інфляційні втрати та 576,06 грн. 3% річних) з підстав несплати нею, як власником нежитлових приміщень, вартості спожитої теплової енергії.

Частково задовольняючи позов, місцевий господарський суд виходив, зокрема, з обґрунтованості та доведеності позовних вимог ОКП «Миколаївоблтеплоенерго» в частині обов`язку Миколаївської міської ради, як власника приміщень, сплатити вартість спожитої теплової енергії.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції та зазначає наступне.

Відповідно до ч. 4 ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» теплогенеруюча організація має право постачати вироблену теплову енергію безпосередньо споживачу згідно з договором купівлі-продажу теплової енергії.

Статтею 25 Закону України "Про теплопостачання" передбачено обов`язок споживача на своєчасне укладення договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії.

Згідно з ч. 2 ст. 275 ГК України відпуск енергії без оформлення договору енергопостачання не допускається.

Зазначені положення кореспондуються з пунктами 4, 14 Правил користування тепловою енергією, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.2007 № 1198 (далі Правила), якими передбачено, що користування тепловою енергією допускається лише на підставі договору купівлі-продажу теплової енергії, споживач зобов`язаний до початку подачі теплоносія до системи теплоспоживання укласти з теплопостачальною організацією такий договір.

Відповідно до п. 3 Правил споживач теплової енергії фізична особа, яка є власником будівлі або суб`єктом підприємницької діяльності, чи юридична особа, яка використовує теплову енергію відповідно до договору.

Згідно із ст. 1 Закону України "Про теплопостачання" споживач теплової енергії - це фізична або юридична особа, яка використовує теплову енергію на підставі договору.

Судом встановлено, що між сторонами не укладався договір на постачання теплової енергії на потреби опалення нежитлових приміщень за адресою: м. Миколаїв, пр.-т. Героїв України, 79.

Однак, з аналізу положень Правил, зокрема пункту 44, вбачається, що термін «споживач» застосовується в значно ширшому значенні, оскільки він також розповсюджується і на осіб, які використовують теплову енергію без укладення договору на теплопостачання.

Частиною 6 ст. 19 Закону України "Про теплопостачання" передбачено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

При цьому відсутність договору про постачання теплової енергії при підтвердженні факту її постачання обставинами справи не звільняє споживача від обов`язку оплати за фактично спожиту теплову енергію.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 10.05.2018 у справі № 922/2790/17.

Як вбачається з матеріалів справи, в опалювальні сезони 2016-2017 та 2017-2018 роки позивач здійснював постачання теплової енергії до нежитлового приміщення, яке розташоване за адресою: м. Миколаїв, пр.-т. Героїв України, 79, що підтверджується нарядами на підключення до централізованої системи опалення та відключення від централізованої системи опалення (а.с.19-22).

Факт постачання теплової енергії підтверджується також наявними в матеріалах справи відомостями щодо споживання теплової енергії по вузлу обліку 701353.01 в опалювальні сезони 2016-2017 та 2017-2018 роки (а.с.48-60).

Таким чином, позивачем доведено, що за період з листопада 2016 по квітень 2018 року включно позивач поставив відповідачу теплову енергію на суму 13524,74 грн.

Враховуючи вкладене, колегія суддів не приймає до уваги доводи скаржника про те, що між сторонами відсутні будь-які договірні відносини, а також про те, що позивачем не підтверджено факт отримання відповідачем послуг постачання теплової енергії.

Рішення господарського суду Миколаївської області від 16.07.2019 у справі №915/562/19 ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають суттєве значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права України, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду та не можуть бути підставою для його скасування або зміни.

Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги відповідно до вимог ст. 129 ГПК України покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236, 240, 269, 270, 275, 276, 281, 282, 283

ГПК України, Південно-західний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду Миколаївської області від 16.07.2019 у справі № 915/562/19 залишити без змін.

Апеляційну скаргу Миколаївської міської ради залишити без задоволення.

Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Миколаївську міську раду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку у строк, який обчислюється відповідно до статті 288 ГПК України, у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Головуючий суддя Л.О. Будішевська

Суддя С.В. Таран

Суддя К.В. Богатир