АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

про зупинення провадження у справі

21 листопада 2019 року м. ОдесаСправа № 916/1517/19
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Аленіна О.Ю.

суддів: Бєляновського В.В., Лавриненко Л.В.

розглянувши апеляційну скаргу Заступника прокурора Одеської області

на ухвалу Господарського суду Одеської області від 03.06.2019

у справі №916/1517/19

за позовом Заступника прокурора Одеської області в інтересах держави в особі Одеської міської ради

до Громадської організації Одеська обласна організація Всеукраїнської спілки автомобілістів та Державного реєстратора Шостої одеської державної нотаріальної контори Одеського міського нотаріального округу Пенчева Костянтина Леонтійовича

про визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора

ВСТАНОВИВ

Заступник прокурора Одеської області звернувся до Господарського суду Одеської області в інтересах держави в особі Одеської міської ради із позовом до Громадської організації Одеська обласна організація Всеукраїнської спілки автомобілістів та державного реєстратора Шостої одеської державної нотаріальної контори Одеського міського нотаріального округу Пенчева Костянтина Леонтійовича про визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора (індексний номер 26862007 від 08.12.2015) про реєстрацію виправлень до запису про право власності на об`єкт нерухомого майна, а саме: нежитлових приміщень автостоянки №35, яка розташована за адресою: вул. Іцхака Рабіна, буд. 28, м. Одеса.

Звертаючись із позовом у даній справі Заступник прокурора Одеської області в інтересах держави в особі Одеської міської ради, в обґрунтування необхідності самостійного захисту інтересів держави вказує на те, що Одеською міською радою не вжито жодних заходів на захист інтересів територіальної громади м. Одеси в тому числі шляхом оскарження рішення державного реєстратора.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 03.06.2019 позовну заяву та додані до неї документи повернуто Заступнику прокурора Одеської області.

В мотивах оскаржуваної ухвали суд першої інстанції зазначив, що прокурором не доведено обставин не здійснення захисту інтересів держави у вигляді усвідомленої пасивної поведінки уповноваженого суб`єкта владних повноважень Одеської міської ради. Окрім того, не доведено відсутність у Одеської міської ради наміру захищати інтереси держави.

Судом першої інстанції зазначено про не встановлення обставин, які б давали підстави для висновку про невиконання або неналежне виконання Одеською міською радою, яка є самостійною юридичною особою з повним обсягом процесуальної дієздатності, своїх функцій щодо захисту майнових інтересів територіальної громади.

Як відзначено місцевим господарським судом, обставини дотримання прокурором встановленої ч.3,4 ст.23 Закону України Про прокуратуру процедури, яка повинна передувати зверненню до суду з відповідним позовом, підлягають з`ясуванню судом не залежно від того, чи має місце факт порушення інтересів держави у конкретних правовідносинах, оскільки відповідно до приписів ст.ст.53, 174 ГПК України недотримання такої процедури унеможливлює розгляд заявленого прокурором позову по суті. У той же час відповідний уповноважений орган держави (за його наявності), виконуючи свої функції, не позбавлений можливості самостійно звернутись до суду з метою захисту інтересів держави.

Враховуючи викладене, Господарський суд Одеської області дійшов висновку про відсутність підстав для звернення прокурора до суду в інтересах держави, що є підставою для повернення позовної заяви і доданих до неї документів заявнику відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 174 ГПК України.

Звертаючись з апеляційною скаргою, скаржник просить скасувати ухвалу Господарського суду Одеської області від 03.06.2019, а справу передати на розгляд до місцевого господарського суду.

В обґрунтування доводів за апеляційною скаргою скаржник зазначає, що підставою для звернення прокурора із даним позовом послугувало нездійснення захисту інтересів держави в суді уповноваженим на це органом, а саме Одеською міською радою. За твердженням прокурора, він звертався до Одеської міської ради із відповідним листом в якому повідомлено про виявлені порушення вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», проте, заходів щодо звернення із позовом до суду або повідомлення про наміри звернення за таким позовом Одеською міською радою не здійснено, що в свою чергу, як вважає прокурор, свідчить про нездійснення захисту інтересів держави та стало підставою для представництва державних інтересів саме прокуратурою Одеської області.

Відтак, прокурор вважає, що невжиття заходів реагування органом, що виконує відповідні функції у спірних правовідносинах щодо усунення обставин, якими спричинено порушення інтересів держави, зокрема направлених на скасування рішення державного реєстратора, є обставинами що виправдовують втручання прокурора у справу та є підставою для представництва інтересів держави органами прокуратури.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 22.07.2019 р. відкрито апеляційне провадження у справі №916/1517/19 за апеляційною скаргою Заступнику прокурора Одеської області на ухвалу Господарського суду Одеської області від 03.06.2019 №916/1517/19, визначено розгляд апеляційної скарги Поновити Заступнику прокурора Одеської області на ухвалу Господарського суду Одеської області від 03.06.2019 №916/1517/19 здійснювати в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 07.08.2019 зупинено провадження у справі №916/1517/19 до закінчення перегляду у касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи №587/430/16-ц.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 18.10.2019 апеляційне провадження у справі №916/1517/19 поновлено.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 11.11.2019 апеляційну скаргу Заступника прокурора Одеської області на ухвалу Господарського суду Одеської області від 03.06.2019 у справі №916/1517/19 прийнято до провадження колегією суддів у складі головуючого судді Аленіна О.Ю., суддів Бєляновського В.В., Лавриненко Л.В.

Відповідно до ч. 4 ст. 17 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" єдність системи судоустрою забезпечується, зокрема єдністю судової практики.

Статтею 36 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" також передбачено, що Верховний Суд є найвищим судом у системі судоустрою України, який забезпечує сталість та єдність судової практики у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом. Верховний Суд, серед іншого, забезпечує однакове застосування норм права судами різних спеціалізацій у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом.

За змістом п. 7 ч. 1 ст. 228 ГПК України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадках перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.

У цьому випадку згідно з приписами п. 11 ч. 1 ст. 229 ГПК провадження у справі зупиняється до закінчення перегляду в касаційному порядку.

Подібність правовідносин означає, зокрема, схожість суб`єктного складу учасників господарських відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, підстав позову, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). Зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності визначається обставинами кожної конкретної справи.

Ухвалою Верховного Суду від 16.10.2019 вирішено передати справу №912/2385/18 на розгляд Великої Палати Верховного Суду, оскільки у даній справі існує виключна правова проблема, яка має значення для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовної практики щодо підстав здійснення представництва інтересів держави в суді прокурором.

Верховним судом зазначено, що закріплені законодавством умови та випадки, коли прокурор має право здійснювати представництво в суді законних інтересів держави ("якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень"), неможна назвати виключним випадком, чітко сформульованим і передбачуваним у своєму застосуванні, про що свідчить й неоднозначна та різна судова правозастосовча практика.

Передаючи справу №912/2385/18 на розгляд Великої Палати Верховного Суду, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду, серед іншого, із посиланням на судову практику Верховного Суду, яка не є однаковою, зазначив, що слід вирішити питання, чи зобов`язаний прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі, окрім обґрунтування, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, обґрунтовувати також визначені законом підстави для звернення до суду прокурора шляхом: 1) додання до позовної заяви суду доказів, які підтверджують, що захист законних інтересів держави не здійснюється, зокрема, доказів здійснення передбачених законом дій щодо порушення прокурором відповідного провадження у разі встановлення ознак адміністративного чи кримінального правопорушення прокурором; 2) обґрунтування та доведення суду причини, через які захист законних інтересів держави не здійснює або неналежним чином здійснює суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження. Чи достатньо у такому разі самого лише посилання в позовній заяві прокурора на те, що уповноважений орган не здійснює або неналежним чином здійснює відповідні повноваження для прийняття позову прокурора до розгляду.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду зазначив, що існує також інше питання, що потребує правового висновку, щодо наслідків, якщо судом після відкриття провадження у справі за результатами розгляду справи буде встановлено відсутність підстав для представництва інтересів держави в суді (прокурор не обґрунтовував, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, недотримання прокурором процедури, що передбачена абзацами третім і четвертим частини четвертої статті 23 Закону України "Про прокуратуру").

Як відзначено Верховним Судом, наведене свідчить про те, що механізм реалізації права прокурора подавати позови до суду в інтересах держави є недосконалим та неоднозначним, що, на думку колегії суддів, може становити порушення принципу юридичної визначеності, який є складовою конституційного принципу верховенства права, який вимагає чіткості, зрозумілості й однозначності правових норм, зокрема їх передбачуваності (прогнозованості) та стабільності.

Погодившись із висновками колегії суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду про наявність виключної правової проблеми, необхідність забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики у питаннях щодо здійснення представництва інтересів держави в суді прокурором, Велика Палата Верховного Суду від ухвалою від 07.11.2019 прийняла до розгляду справу №912/2385/18 та призначила справу до розгляду на 24 березня 2020 року об 11 годині.

У справі №916/1517/19, що переглядається Південно-західним апеляційним господарським судом, звертаючись з апеляційною скаргою, скаржник просить скасувати ухвалу Господарського суду Одеської області від 03.06.2019, а справу передати на розгляд до місцевого господарського суду, не погоджуючись, зокрема, з висновками суду апеляційної інстанції стосовного того, що прокуратурою не доведено наявність виключні підстав для звернення до суду за захистом інтересів держави. Скаржник в апеляційній скарзі посилається, зокрема, на неправильне застосування судом першої інстанції статті 23 Закону України Про прокуратуру.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції зазначає, що у справі №916/1517/19 постали питання, аналогічні тим питанням, що передав для вирішення Верховний Суд у справі №912/2385/18, які становить виключну правову проблему і мають бути вирішені Великою Палатою Верховного Суду.

Колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду зазначає, що відповідно до частини 4 статті 17 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" єдність системи судоустрою забезпечується, зокрема єдністю судової практики.

Статтею 36 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" також передбачено, що Верховний Суд є найвищим судом у системі судоустрою України, який забезпечує сталість та єдність судової практики у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом.

Верховний Суд, серед іншого забезпечує однакове застосування норм права судами різних спеціалізацій у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом.

За приписами ч.4 ст.236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Враховуючи приписи пункту 7 частини першої статті 228 та пункту 11 частини першої статті 229 Господарського процесуального кодексу України та те, що як у справі №916/1517/19, так і у справі №912/2385/18 правовідносини щодо представництва прокурором інтересів держави є подібними, колегія суддів вважає за необхідне зупинити провадження у справі №916/1517/19 до закінчення перегляду у касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи №№912/2385/18.

Керуючись статтями 228, 229, 234, 270 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд,-

УХВАЛИВ:

Зупинити провадження у справі №916/1517/19 до закінчення перегляду у касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи №№912/2385/18.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного суду у випадках передбачених Господарським процесуальним кодексом України.

Головуючий суддя Аленін О.Ю.

Суддя Бєляновський В.В.

Суддя Лавриненко Л.В.