номер провадження справи 9/174/19
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.11.2019 Справа № 908/2363/19

м. Запоріжжя

За позовом: Комунального підприємства Водоканал, (69002, м.Запоріжжя, вул. Святого Миколая, 61)

до відповідача: Житлово-експлуатаційного комунального підприємства Степок, (70432, Запорізька область, Запорізький район, с. Степне, вул.Нагорна, буд. 8)

про стягнення суми 17069,99 грн.

Суддя Боєва О.С.

при секретарі судового засідання Бичківській О.О.

за участю представників сторін:

від позивача: Руденко Д.В., довіреність № 88 від 07.11.2019;

від відповідача: не з`явився

СУТЬ СПОРУ:

До Господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява Комунального підприємства Водоканал до відповідача: Житлово-експлуатаційного комунального підприємства Степок, про стягнення суми 187084,27 грн., з яких: сума 91807,70 грн. заборгованість за надання послуг з питного водопостачання та водовідведення, сума 91807,70 грн. пеня, сума 1257,47 грн. 3% річних, сума 2211,40 грн. інфляційні втрати.

Ухвалою суду від 17.09.2019 позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі № 908/2363/19, присвоєний номер провадження 9/174/19, вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, призначено судове засідання для розгляду справи по суті.

18.11.2019 справу розглянуто, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Позивач підтримав позовні вимоги, викладені у позовній заяві, які мотивовано наступним. На підставі укладеного сторонами договору № 10928 про надання послуг з питного водопостачання та приймання стічних вод у системи каналізації від 24.01.2018 у відповідача за період з листопада по грудень 2018, з березня по травень 2019 виникла заборгованість перед КП «Водоканал» по оплаті послуг, що підтверджується актами-рахунками за вказаний період. Всупереч умовам договору відповідач оплату в повному обсязі не здійснив, з урахуванням здійсненої часткової оплати в розмірі 3282,88 грн., заборгованість становить 91807,70 грн. У зв`язку із простроченням виконання грошового зобов`язання відповідачу нараховано суму 91807,70 грн. пені згідно з п. 6.2 договору, а також суму 1257,47 грн. 3 % річних та суму 2211,40 грн. втрат від інфляції на підставі ст.625 ЦК України. Позов обґрунтовано ст.ст. 525, 526, 610, 611, 625, 629 ЦК України, ст.ст. 193, 230, 232, ГК України та умовами укладеного сторонами договору.

Відповідач у встановлений судом термін до 08.10.2019 включно, відзив на позов суду не надав.

13.11.2019 від відповідача надійшло клопотання про залучення доказів, в якому зазначено, що 13.11.2019 ЖЕКП «Степок» сплатило заборгованість узгоджену сторонами в акті звірки станом на 01.11.2019. Враховуючи, що основний борг сплачено, підстави для його стягнення відсутні. До клопотання додано копії акту звірки від 05.11.2019 та платіжних доручень № 10 від 07.11.2019 (проведено 13.11.2019), №№ 499, 500, 501 від 18.10.2019.

У судовому засіданні 13.11.2019 представник відповідача в усній формі надав пояснення, зазначивши, що до 01.05.2019 діючими нормами законодавства розмір пені встановлений не був. Пеня за житлово-комунальні послуги може застосовуватись виключно за заборгованістю, яка виникне після вступу в дію Закону України «Про житлово-комунальні послуги», а саме з 01.05.2019.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

24.01.2018 між Комунальним підприємством Водоканал (Водоканал, позивач у справі) та Житлово-експлуатаційним комунальним підприємством Спепок (Споживач, відповідач у справі) був укладений договір № 10928 про надання послуг з питного водопостачання та приймання стічних вод у системи каналізації, відповідно до умов якого Водоканал забезпечує Споживачу водопостачання на господарського-питні, побутові та технічні потреби, а також приймання стічних вод по майданчикам: 1 ввод с. Лежено, 2 ввод район Оріхівскього шосе (в редакції додаткової угоди № 1/10/072018 від 10.07.2018), а Споживач зобов`язується своєчасно сплачувати надані йому послуги з водопостачання та водовідведення (п.п.1.1, 3.1.1, 3.2.1).

У розділі 2 Термін дії договору, з урахуванням Додаткової угоди № 1/14/02/2019 від 14.02.2019, встановлено, що договір укладається і діє:

- по вводу 1 с. Лежено, з 01.01.2018 по 30.04.2019;

- по вводу 2 в районі Оріхівскього шосе з 01.01.2018 по 31.12.2019.

По вводу 2 Договір вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення терміну його дії, про його припинення не було письмово заявлено однією із сторін. Відносини сторін до укладання нового договору регулюються даним договором.

Порядок розрахунків визначений у розділі 5 зазначеного договору. Так, відповідно до п.5.1 договору основним документом на оплату є Акт-рахунок. Акти за воду та водовідведення виписуються Споживачу 30-31 (див. Додаток № 1) числа кожного місяця. Протягом 2-х робочих днів на підставі даних, зазначених в акті, Споживачу виписується Акт-рахунок. Протягом 3-х банківських днів з дня виписки акта-рахунку Абонент зобов`язаний перерахувати на розрахунковий рахунок Водоканалу суму, вказану в акті-рахунку. Якщо абонент відмовляється підписати акт та акт-рахунок, вони підписуються представником водоканалу та робиться відповідний запис про таку відмову. Документи пересилаються Абоненту поштою. Оформлений таким чином акт-рахунок є обов`язковим для виконання у вказані в ньому терміни, а також є підставою для розрахунків за питне водопостачання та водовідведення.

Матеріали справи свідчать, що за періоди: листопад грудень 2018, березень травень 2019 позивач у відповідності до умов договору надавав відповідачу послуги з водопостачання. На підставі підписаних сторонами щомісячних Актів № 10928/2 з показами лічильників по вводам, відповідачу за спірний період виписано акти-рахунки №10928/2 та №10928/4 на загальну суму 95090,58 грн. Усі акти та акти-рахунки підписанні Абонентом (відповідачем) без заперечень і зауважень.

В рахунок погашення заборгованості за спірний період відповідачем 18.01.2019 було перераховано на рахунок позивача грошові кошти в розмірі 3282,88 грн. за воду по актам-рахункам за листопад та грудень 2018, що підтверджується випискою по рахунку позивача. У зв`язку з цим, у відповідача перед позивачем виникла заборгованість за договором у розмірі 91807,70 грн.

Згідно з ч.1 ст.13, ч.1, 2 ст.14 Цивільного кодексу України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. Цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї.

Статтями 15, 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, є примусове виконання обов`язку в натурі.

Відповідно до ст.ст. 11, 509 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цивільними актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення зобов`язання (правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку), зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з положеннями ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших правових актів, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

За приписами ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено: якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За змістом ч. 1 ст. 598, ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

З доказів, наданих відповідачем в матеріали справи, вбачається, що після відкриття провадження у даній справі відповідачем згідно з платіжними дорученнями №№ 449, 500 та 501 від 18.10.2019 було переховано заборгованість за послуги згідно актів-рахунків, вписаних у березні травні 2019 на суму 2304,79 грн., 4038,23 грн. та 6194,53 грн. 05.11.2019 сторонами підписано Акт звірки взаємних розрахунків за воду та стоки по договору № 10928/4, згідно з яким узгоджено наявність заборгованості ЖЕКП «Степок» перед КП «Водоканал» станом на 01.11.2019 у розмірі 79270,15 грн. Згідно з платіжним дорученням № 10 від 07.11.2019 відповідачем перераховано на рахунок КП «Водоканал» суму 79270,15 грн.

Позивач в судовому засіданні підтвердив, що відповідач в повному обсязі сплатив наявну суму заборгованості, яка заявлена до стягнення.

З огляду на вищенаведене, у зв`язку з тим, що відповідач оплатив суму основного боргу після подачі позову та відкриття провадження у справі, провадження у справі №908/2363/19 в цій частині підлягає закриттю на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку з відсутністю предмета спору.

Крім того, позивачем за прострочення виконання грошового зобов`язання нараховано до стягнення з відповідача пеню в розмірі 91807,70 грн. за загальний період з 06.12.2018 по 15.08.2019.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст.ст. 610-611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом,

Згідно з ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно зі ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до приписів ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Частиною 2 ст. 343 цього Кодексу встановлено, що платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до ч. 2 ст. 67, ч.4 ст.179 ГК України, ст.ст. 6, 627 ЦК України сторони вільні у виборі предмету договору, визначенні зобов`язань, інших умов господарських взаємовідносин, що не суперечать законодавству України. При укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі, зокрема, вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству.

В пункті 6.2 договору сторони передбачили, що у випадку прострочення сплати наданих «Водоканалом» послуг в термін, визначений в п. 5.1, п. 5.1.1, п. 5.2 даного договору, споживач зобов`язаний сплатити пеню в розмірі 1% від суми простроченого платежу за кожний день прострочення оплати, але у будь-якому разі пеня не може перевищувати 100% загальної суми боргу, згідно Закону України «Про відповідальність суб`єктів підприємницької діяльності за несвоєчасне внесення платежів за спожиті комунальні послуги та утримання придомових територій» від 20.05.1999 № 686-ХІV.

Із змісту статті 1 вказаного Закону України «Про відповідальність суб`єктів підприємницької діяльності за несвоєчасне внесення плати за спожиті комунальні послуги та утримання прибудинкових територій» від 20 травня 1999 року № 686-XIV, зокрема, слідує, що суб`єкти підприємницької діяльності за несвоєчасні розрахунки за спожиті комунальні послуги сплачують пеню в розмірі одного відсотка від суми простроченого платежу за кожний день прострочення, якщо інший розмір пені не встановлено угодою сторін, але не більше 100 відсотків загальної суми боргу.

10.12.2017 набрав чинності Закон України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 № 2189-VІІІ, який відповідно до п. 1 Розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» введено в дію з 01.05.2019, крім зазначених в цьому пункті положень Закону, які вводяться в дію з 01 січня 2019.

Відповідно ж до пункту 3 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону (в редакції Закону № 2454-VIII від 07.06.2018) встановлено, що договори про надання комунальних послуг,укладені до введення в дію цього Закону, зберігають чинність на умовах, визначених такими договорами, до дати набрання чинності договорами про надання відповідних комунальних послуг, укладеними за правилами, визначеними цим Законом. Такі договори мають бути укладені між споживачами та виконавцями комунальних послуг протягом одного року з дати введення в дію цього Закону. У разі якщо згідно з договорами про надання комунальних послуг, укладеними до введення в дію цього Закону, передбачено більш ранній строк їх припинення, такі договори вважаються продовженими на той самий строк і на тих самих умовах.

Отже, вищевказаним Законом встановленого необхідність укладення споживачами та виконавцями комунальних послуг договорів про надання комунальних послуг за правилами, визначеними цим Законом, протягом одного року з дати введення його в дію до 01.05.2020. До цього часу раніше укладені договори зберігають чинність на визначених у них умовах.

Закон України «Про відповідальність суб`єктів підприємницької діяльності за несвоєчасне внесення плати за спожиті комунальні послуги та утримання прибудинкових територій» від 20.05.1999 № 686-ХІV, яким встановлено відповідальність суб`єктів підприємницької діяльності за несвоєчасне внесення плати за спожиті комунальні послуги та у відповідності до якого визначено розмір пені за умовами п. 6.2 укладеного сторонами договору, не втратив чинності та діє на даний час.

Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Вищевикладеним спростовуються доводи відповідача щодо неправильного нарахування позивачем пені.

Із наданого позивачем розрахунку слідує, що у зв`язку із тим, що пеня у розмірі, передбаченому договором перевищує розмір загальної суми боргу, що заявлена до стягнення, позивач просить стягнути суму 91807,70 грн. пені в розмірі загальної суми боргу за спірний період, як то визначено умовами п. 6.2 договору у відповідності із вищевказаним Законом.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача суми 91807,70 грн. пені є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Внаслідок прострочення відповідачем грошового зобов`язання позивачем також заявлено до стягнення з відповідача суму 1257,47 грн. 3 % річних за загальний період з 06.12.2018 по 15.08.2019 та суму 2211,40 грн. втрат від інфляції за загальний період з грудня 2018 по липень 2019 (згідно з доданими до позовної розрахунками).

Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Факт порушення відповідачем грошового зобов`язання є доведеним та підтверджується матеріалами справи.

Суд перевірив наданий позивачем розрахунок суми 1257,47 грн. трьох відсотків річних, який здійснено на суму заборгованості, яка існувала у відповідний період прострочення за кожним актом окремо, та встановив, що його здійснено вірно, тому позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.

В частині інфляційних втрат позивачем здійснено нарахування на суму боргу за наростаючим підсумком за загальний період з грудня 2018 по липень 2019. Перевіривши розрахунок, суд встановив, що у розрахунку застосовано невірне значення індексу інфляції за грудень 2018 101,0%, в той час як індекс інфляції за вказаний місяць складав 100,8%. У зв`язку із цим вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню у розмірі 2170,34 грн.

Таким чином, позов в цілому задовольняється судом частково.

Керуючись п. 2 ч. 1 ст. 231, ч. 3 ст. 231, ст.ст. 232, 233, 236-238, 240, 241, 247, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Закрити провадження у справі в частині вимог про стягнення суми 91807,70 грн. основного боргу за відсутністю предмета спору.

Стягнути з Житлово-експлуатаційного комунального підприємства Степок, (70432, Запорізька область, Запорізький район, с. Степне, вул.Нагорна, буд. 8) на користь Комунального підприємства Водоканал, (69002, м.Запоріжжя, вул. Святого Миколая, 61) суму 91807 (дев`яносто одна тисяча вісімсот сім) грн. 70 коп. пені, суму 1257 (одна тисяча двісті п`ятдесят сім) грн. 47 коп. 3% річних, суму 2170 (дві тисячі сто сімдесят) грн. 34 коп. інфляційних втрат.

У задоволенні іншої частини позову - відмовити.

Повний текст рішення складено та підписано 26.11.2019.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено впродовж двадцяти днів з дня складання повного судового рішення у порядку, встановленому ст. 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя О.С. Боєва