ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.11.2019 м. Івано-ФранківськСправа № 909/808/19

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Матуляк П. Я. , секретар судового засідання Юрчак С. Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Станіславська теплоенергетична компанія"

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергогазтрейд"

до відповідача: Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Івано-Франківськгаз"

про стягнення коштів в сумі 227 610,00 грн. та визнання дій протиправними

за участю:

представники сторін не з"явилися

встановив, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Станіславська теплоенергетична компанія" звернулося до Господарського суду Івано-Франківської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергогазтрейд" про стягнення коштів в сумі 227610,00 грн. та Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Івано-Франківськгаз" про визнання дій щодо направлення Товариству з обмеженою відповідальністю "Станіславська теплоенергетична компанія" повідомлень про припинення газопостачання у жовтні 2017 року протиправними.

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою від 08.08.19 суд постановив прийняти позовну заяву до розгляду, відкрити провадження у справі, здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначив підготовче засідання по справі на 22.08.19, за наслідками якого підготовче засідання відкладено на 17.09.19.

16.09.19 відповідачем - Публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації "Івано-Франківськгаз" подано відзив вх.№15766/19.

Ухвалою суду від 17.09.19 підготовче засідання відкладено на 01.10.19, за наслідками якого суд постановив закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті на 05.11.19, за наслідками якого розгляд справи по суті відкладено на 14.11.19.

В судове засідання 14.11.19 представники сторін не з"явилися.

Пунктом 1 частини 3 статті 202 Господарського процесуального кодексу України, встановлено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Враховуючи викладене, суд вважає, що вжив всі залежні від нього заходи для повідомлення сторін належним чином про розгляд судової справи і забезпечення їх явки в судове засідання для реалізації ним права на судовий захист своїх прав та інтересів, а також, беручи до уваги принципи змагальності та диспозитивності судового процесу, суд дійшов висновку про наявність підстав для розгляду справи за наявними у ній матеріалами.

У судовому засіданні 14.11.19 суд проголосив вступну та резолютивну частини рішення.

Позиція позивача.

Позовні вимоги мотивовані тим, що у зв`язку із початком опалювального періоду 2017-2018 років, а також неукладенням станом на 11.10.2017 року із НАК «Нафтогаз України» відповідних договорів, 11.10.2017 року Позивачем укладено договір постачання природного газу №11/10/2017-1 з іншим постачальником - ТОВ "ЕНЕРГОГАЗТРЕЙД" та здійснено попередню оплату на поточний рахунок ТОВ «ЕНЕРГОГАЗТРЕЙД» в жовтні-листопаді 2017р. в загальній сумі 227610,00 грн. Разом з тим, між НАК «Нафтогаз України» та Позивачем вподальшому були укладенні відповідні договори, відтак постачання природного газу здійснювалось саме «НАК Нафтогаз України», що підтверджується підписаними між сторонами актами приймання передачі природного газу. Таким чином, в умовах наявності договірних відносин з НАК «Нафтогаз України», фактичного постачання природного газу ТОВ "ЕНЕРГОГАЗТРЕЙД" не здійснювалось. Позивач неодноразово звертався до відповідача-1 з метою повернення сплачених коштів у розмірі 227610,00 грн., однак відповіді на зазначені листи позивачем не отримано, кошти у розмірі 227610,00 грн. позивачу не повернуто. Щодо позовних вимог до відповідача-2 позивач вказує на те, що на виконання договірних умов по Типовому договору розподілу природного газу, укладеного з позивачем шляхом підписання заяви-приєднання №094212417КАТ016 від 12.01.2016 року, сторонами даного договору був підписаний акт наданих послуг з розподілу природного газу №ІФ000022963 від 31.10.2017 року, отже такими діями відповідач-2 фактично визнав санкціонованим відбір природного газу, що використовувався для виробництва теплової енергії Позивачем. Тому, в умовах чинного законодавства, а також з урахуванням підписаних актів приймання-передачі природного газу з НАК «Нафтогаз» України та акту наданих послуг з розподілу природного газу за жовтень 2017 року з відповідачем-2, Позивач вважає дії відповідача-2 з направлення на його адресу повідомлень про припинення (обмеження) газопостачання у жовтні 2017 року - протиправними.

Позиція відповідача - Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Івано-Франківськгаз".

Відповідач проти позову заперечив з підстав, викладених у відзиві вх.№15766/19. Зокрема, вказав на те, що виходячи із змісту позовної заяви а також із характеру правовідносин, що склалися між позивачем та відповідачем-2, позивачем не доведено, в чому саме полягає порушення прав та інтересів позивача з боку відповідача-2, виходячи з долучених позивачем до заявленого позову повідомлень відповідача-2 про припинення (обмеження) газопостачання (розподілу) природного газу. Зазначає, що вищевказані повідомлення жодним чином не впливають на реалізацію позивачем свого права щодо здійснення ним власної господарської діяльності у сфері виробництва теплової енергії. Звернув увагу, що правовідносини сторін за договором на постачання природного газу та договором розподілу природного газу є безпосередньо пов`язаними, оскільки розподіл природного газу є невід`ємною складовою частиною його фактичного постачання споживачу, до того ж, у пункті 3.3.2 договору на постачання природного газу №11/10/2017-1 від 11.10.2017 року, укладеного з відповідачем-1, ПАТ "Івано-Франківськгаз" було визначено в якості юридичної особи, яка здійснює розподіл природного газу споживачу. Таким чином, ПАТ "Івано-Франківськгаз" надавало послуги з розподілу природного газу, який постачальник постачає позивачу на підставі укладених договорів постачання природного газу. Обсяги постачання природного газу позивачу підтверджуються шляхом подання Оператору газотранспортної системи номінації на відповідний місяць постачання (п.2.3. розділу 2 Договору №№11/10/2017-1 від року). Зазначив, що в першій половині жовтня 2017 року відповідачем-1, як постачальником природного газу позивачу, через Оператора газотранспортної системи було підтверджено на жовтень 2017 року обсяги постачання природного газу в кількості 10 тис. м куб природного газу (відповідно до умов Додаткової угоди №1 від 11.10.2017 року до Договору постачання природного газу № 11/10/2017-1 від 11.10.2017року). Підтвердженого постачальником обсягу природного газу в кількості 10 тис.м куб. було не достатньо для потреб господарської діяльності позивача у жовтні 2019 року, тому 19.10.2017 року відповідачем-2 на адресу позивача й було надіслано ряд повідомлень про припинення (обмеження) газопостачання (розподілу) природного газу наступного змісту: «Згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 08.12.2006 року №1687 «Про затвердження Порядку пооб`єктового припинення (обмеження) газопостачання споживачем (крім населення)», ПАТ «Івано-Франківськгаз» інформує ТОВ «СТЕК» про недостатність підтвердженого обсягу природного газу для потреб його підприємства. Станом на 19.10.2017 року даному підприємству виділено номінацію 10,000 тис. куб. м природного газу. У випадку, якщо ТОВ «СТЕК» використає заявлений обсяг, а відповідач -2 не отримає від Оператора газотранспортної системи України інформацію про збільшення обсягу природного газу для потреб ТОВ «СТЕК» на жовтень 2017 року, відповідач -2 вимагає від позивача самостійно відключити від газових мереж газоспоживання (обмежити газоспоживання до рівня тис. куб. м на добу) і підготувати до пломбування газоспоживне обладнання позивача з 21-27 жовтня 2017 року. У разі не виконання позивачем цієї вимоги транспортування (розподіл) газу до газової котельні позивача буде припинено в примусовому порядку з 09 год.21-27 жовтня 2017 року». Звернув увагу на те, що повідомлення відповідача-2 про припинення (обмеження ) газопостачання (розподілу) природного газу позивачу були надіслані 19.10.2017 року, а акт наданих послуг з розподілу природного газу № ІФ000022963, на який посилається позивач в заявленому позові, підписаний останнім з відповідачем-2 31 жовтня 2017 року. Крім того, вказав на те, що повідомлення про припинення (обмеження) газопостачання (розподілу) природного газу до об`єкту споживання газу, який належить позивачу, не є тим нормативним актом, що породжує правові наслідки для споживача, пов`язані із застосуванням оперативно-господарської санкції, зокрема припинення газопостачання до об`єкту позивача через відсутність підтверджених номінацій природного газу. Зауважив, що відповідачем-2 в жовтні 2017 року фактично газопостачання до котельні позивача не припинялось, оскільки після 20.10.2019 року Оператором газорозподільної системи від Оператора газотранспортної системи було отримано підтвердження обсягів природнього газу, виділених постачальником, які були достатніми для здійснення позивачем своєї господарської діяльності в жовтні 2017 року.

Позиція відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергогазтрейд".

Відповідач в судові засідання жодного разу не з`явився, відзиву на позов не подав.

Ухвали суду направлялися відповідачу відповідно до ст.120 ГПК України рекомендованою кореспонденцією за адресою, зазначеною у позовній заяві та у Витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, здійсненого на запит суду від 05.08.19 №, та повернулися на адресу суду відділенням поштового зв`язку із зазначенням причини повернення: "за закінченням встановленого строку зберігання".

Відповідно до п. 4 ч. 6 ст. 242 ГПК України, днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

Отже, у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою, тобто повідомленою суду стороною, і повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.

Крім того, за змістом ст. 2 Закону України "Про доступ до судових рішень", кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі.

Ухвали суду у даній справі оприлюднено в Єдиному державному реєстрі судових рішень, а тому відповідач мав можливість ознайомитися з текстом цих ухвал.

Згідно ч.2 ст.42 ГПК України учасники справи зобов`язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; сприяти своєчасному, всебічному, повному та об"єктивному встановленню всіх обставин справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 178 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Фактичні обставини справи, встановлені судом.

На підставі ліцензій: з виробництва теплової енергії (номер і дата прийняття рішення № 235 від 22 червня 2012 року (переоформлено рішенням від 01 вересня 2015 року № 2251); з транспортування теплової енергії магістральними та місцевими (розподільчими) мережами (номер і дата прийняття рішення № 235 від 22 червня 2012 року (переоформлено рішенням від 01 вересня 2015 року № 2251) та з постачання теплової енергії (номер і дата прийняття рішення № 235 від 22 червня 2012 року (переоформлено рішенням від 01 вересня 2015 року № 2251) Позивач провадить господарську діяльність у сфері теплопостачання, забезпечуючи послугою з централізованого теплопостачання 25 % міста Івано-Франківськ.

Згідно з вимогами ст. 11 Закону України «Про ринок природного газу» з метою забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу на суб`єктів ринку природного газу у виключних випадках та на визначений строк можуть покладатися спеціальні обов`язки в обсязі та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України після консультацій із Секретаріатом Енергетичного Співтовариства. На виконання даної статті Закону України «Про ринок природного газу» Кабінетом Міністрів України була прийнята постанови Кабінету Міністрів України від 22.03.2017 р. №187 «Про затвердження Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу».

Вимогами вищевказаної постанови Кабінету Міністрів України (пп.4 п. 3) закріплено обов"язок ПАТ «НАК «Нафтогаз України» постачати природний газ виробникам теплової енергії для виробництва теплової енергії для всіх категорій споживачів.

Позивач як споживач природного газу за договором, мав право отримувати природний газ у відповідному опалювальному періоді від постачальника (НАК "Нафтогаз України"), на якого покладені спеціальні обов`язки.

Для транспортування природного газу котельня позивача, на якій відбувається виробництво теплової енергії, приєднана до розподільчих газових мереж Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Івано-Франківськгаз". Відтак, з Оператором газорозподільної системи (суб`єкт господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із розподілу природного газу газорозподільною системою на користь третіх осіб (замовників)) - Публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації "Івано-Франківськгаз" (далі за текстом - відповідач-2) позивачем укладено Договір розподілу природного газу шляхом підписання Заяви-приєднання №094212417 КАТ 016 до умов договору розподілу природного газу від 12 січня 2016 року.

Як вбачається з позовної заяви, 29.08.2017 року на електронну адресу позивача від НАК «Нафтогаз України» - постачальника природного газу із спеціальними обов`язками надійшли шаблони 3-ох договорів постачання природного газу на опалювальний період 2017/2018 роки з рекомендаціями по їх укладенню.

За наслідками опрацювання отриманих шаблонів, 04.09.2017 року позивачем із супровідним листом №13/2104 направлено підписані та скріплені печаткою проекти вищенаведених договорів постачання природного газу для підписання їх зі сторони НАК «Нафтогаз України» та повернення по одному примірнику на адресу позивача.

У зв`язку із наближення опалювального періоду 2017/2018 року та неповерненням НАК «Нафтогаз України» вищезазначених договорів на адресу позивача, останній 20.09.2017 року повторно звернувся з листом №13/2215/1 до НАК «Нафтогаз України» з метою укладення відповідних договорів та повідомив його про неможливість укладення відповідних договорів з іншим постачальником природного газу.

Водночас, згідно рішення Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 10.10.2017 року №821 «Про початок опалювального сезону в м.Івано-Франківськ», опалювальний період у житловому фонді міста було розпочато 11.10.2017.

У зв`язку із початком опалювального періоду 2017-2018 років, а також неукладенням станом на 11.10.2017 року зі сторони НАК «Нафтогаз України» відповідних договорів, 11.10.2017 року позивачем укладено договір постачання природного газу №11/10/2017-1 (далі - Договір), з іншим постачальником - ТОВ "ЕНЕРГОГАЗТРЕЙД" (далі - відповідач-1).

Зазначений договір викладено у формі єдиного документа, підписано сторонами та скріплено їх печатками. Термін дії договору - до 31.12.17, а в частині розрахунків - до моменту повного та належного виконання сторонами своїх зобов"язань за договором(п.11.1 договору).

Після початку опалювального сезону 2017/2018 року (11.10.2017 року) та укладення Договору з відповідачем-1, НАК «Нафтогаз України» 17.10.2017 року надало відповідь №01/1424 на звернення позивача від 20.09.2017 року №13/2215/1 про те, що договори постачання природного газу знаходяться у них на опрацюванні. Крім того, НАК «Нафтогаз України» повідомило позивача, що у зв`язку із наявною заборгованістю НАК «Нафтогаз України» не буде виділено позивачу номінацій природного газу на жовтень 2017 року, що призведе до неможливості останньому своєчасно розпочати опалювальний сезон 2017/2018 року.

Отже, станом на 17.10.2019 року фактичного укладення договорів постачання природного газу між Позивачем та НАК «Нафтогаз України» не відбулось, що підтверджується вищенаведеним листом НАК «Нафтогаз України». Водночас, фактичне укладення договорів з постачальником природного газу із спеціальними обов`язками - НАК «Нафтогаз України» відбулось в другій середині жовтня 2017 року.

Отже, оскільки між постачальником із спеціальними обов`язками - НАК «Нафтогаз України» та позивачем були укладенні відповідні договори, постачання природного газу здійснювалось саме «НАК Нафтогаз України», що підтверджується підписаними між сторонами актами приймання передачі природного газу, копії яких містяться в матеріалах справи. При цьому, в матеріалах справи відсутні акти приймання-передачі природного газу згідно договору №11/10/2017-1, укладеного між позивачем та ТОВ "ЕНЕРГОГАЗТРЕЙД".

Водночас, у відповідності до п. 1.1 Договору №11/10/2017-1, відповідач-1 зобов"язався передати у власність позивачу природний газ українського видобутку та/або імпортований природний газ, надалі - «Газ/природний газ», виключно для власних потреб Позивача, а Позивач зобов`язувався прийняти та оплатити Газ на умовах цього Договору.

При цьому, п.2.3 Договору, передбачено що плановий обсяг Газу, який підлягає постачанню протягом звітного (розрахункового) місяця) визначається виходячи з даних заявки позивача про необхідні обсяги постачання. Відповідна заявка із зазначенням наміру, технологічної та фінансової можливості придбання Газу в обсязі, зазначеному в такій Заявці, надається позивачем відповідачу-1 до 18-го (вісімнадцятого) числа місяця, що передує Місяцю постачання. Заявка вважається прийнятою відповідачем-1 з моменту її підтвердження позивачу уповноваженим представником відповідача-1. Плановий обсяг Газу, що підлягає передачі Продавцем Покупцю у відповідному Місяці постачання, визначається Сторонами щомісячно у Додаткових угодах до Договору.

У відповідності до умов вищезазначеного Договору між позивачем та відповідачем було укладено додаткові угоди та визначено обсяги та вартість природного газу на жовтень 2017 року, а саме:

Додаткова угода №1 до Договору від 11.10.2017 року (природний газ - 10 тис. куб м., вартістю 89 700, 00 грн.);

Додаткова угода №2 до Договору від 20.10.2017 року (природний газ -10 тис. куб м., вартістю 89 700, 00 грн.);

Додаткова угода №3 до Договору від 24.10.2017 року (природний газ - 5 тис. куб м., вартістю 44 850, 00 грн.).

Відповідно до умов договору, позивачем було здійснено попередню оплату на поточний рахунок ТОВ «ЕНЕРГОГАЗТРЕЙД» в жовтні-листопаді 2017р. в загальній сумі 227610,00 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями платіжних доручень №4698 від 11.10.2017 у сумі 89 700,00 грн., №4774 від 25.10.2017 у сумі 89 700,00 грн., №141 від 30.10.2017 у сумі 44 850,00 грн., № 149 від 15.11.2017 у сумі 672,00 грн., №102910236 від 15.11.2017 у сумі 1 344 грн., № 147 від 15.11.2017 у сумі 1 344 грн.

Оскільки фактичного постачання природного газу відповідачем - 1 не здійснювалось, позивач звертався до відповідача-1 (листи від 11.09.2018 року №06/1942, від 10.12.2018 року) з метою повернення сплачених коштів у розмірі 227 610, 00 грн.

Проте, станом на момент прийняття рішення в матеріалах справи відсутні відповідь відповідача - 1 на листи позивача, а також докази повернення позивачу коштів у розмірі 227610,00 грн.

Щодо позовних вимог до відповідача-2, слід зазначити, що, як вже вище зазначалося, котельня позивача безпосередньо приєднана до газових розподільчих мереж, які належать відповідачу 2. Відтак, з метою забезпечення котельні позивача природним газом, між позивачем та відповідачем 2 укладено Договір розподілу природного газу шляхом підписання Заяви-приєднання №094212417 КАТ 016 до умов договору розподілу природного газу від 12 січня 2016 року.

Типовий договір розподілу природного газу, затверджений постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2498 (далі - Типовий договір розподілу), є є публічним, регламентує порядок та умови переміщення природного газу з метою фізичної доставки Оператором ГРМ обсягів природного газу, які належать споживачам (їх постачальникам), до об`єктів споживачів, а також правові засади санкціонованого відбору природного газу з газорозподільної системи.

Відповідно до п. 2.1. Типового договору розподілу за цим договором Оператор ГРМ (в даних спірних взаємовідносинах - відповідач 2) зобов`язується надати Споживачу (в даних спірних взаємовідносинах позивачу) послугу з розподілу природного газу, а Споживач зобов`язується прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, визначені цим Договором.

Обов`язковою умовою надання Споживачу послуги з розподілу природного газу є наявність у Споживача об`єкта, підключеного в установленому порядку до газорозподільної системи Оператора ГРМ (п.2.2 Типового договору розподілу).

Згідно з вимогами п. 3.1. Типового договору розподілу санкціонований відбір природного газу з газорозподільної системи здійснюється Споживачем за умови наявності у нього укладеного із постачальником договору постачання природного газу та підтвердженого обсягу, виділеного для потреб Споживача його постачальником на відповідний календарний період, а також відсутності простроченої заборгованості за цим Договором. Наявність підтвердженого обсягу природного газу Споживача (його постачальника) доводиться до відома Оператора ГРМ у встановленому законодавством порядку Оператором ГТС, а до відома Споживача - його постачальником.

Надання Оператором ГРМ послуги з розподілу природного газу Споживачу, що не є побутовим, має підтверджуватися підписаним між Сторонами актом наданих послуг, що оформлюється відповідно до вимог Кодексу газорозподільних систем (п.6.6. Типового договору розподілу).

Відповідачем 2 на виконання договірних умов з розподілу природного газу підписані із позивачем акти наданих послуг з розподілу природного газу, а саме, акт ІФ000022963 наданих послуг з розподілу природного газу від 31 жовтня 2017 року.

Вимогами Розпорядження Кабінету Міністрів України від 04.10.2017 № 720-р "Про деякі питання опалювального сезону 2017/18 року" було встановлено зобов`язання операторам газорозподільних систем забезпечити протягом опалювального сезону 2017/18 року безперебійне постачання природного газу виробникам теплової енергії в рамках виробництва теплової енергії для бюджетних установ, релігійних та інших організацій, надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню.

Як вбачається з позовної заяви, всупереч підписаним актам приймання-передачі природного газу з НАК «Нафогаз України» та актами наданих послуг з розподілу природного газу з відповідачем-2, останнім направлено позивачу повідомлення про припинення (обмеження) газопостачання у жовтні 2017 року (№ IF- СЛ-4785-1017 від 19.10.2017, № IF-OI-4786-1017 від 19.10.2017, № №-011-4797-1017 від 19.10.2017; № IF-OI-4796-1017 від 19.10.2017; № IF-OI-4798-1017 від 19.10.2017; № IF- 01-4799-1017 від 19.10.20.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ст. 509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України).

В силу приписів ст.ст. 626, 627, 628, 629 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов"язковим для виконання сторонами.

Договір постачання природного газу №11/10/2017-1 від 11.10.2017 року, укладений між позивачем та ТОВ "ЕНЕРГОГАЗТРЕЙД" в межах чинного законодавства України є правомірним, оскільки його недійсність прямо не встановлена законом та він не визнаний судом недійсним (ст.204 Цивільного кодексу України).

За договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму (ч. 1 ст. 265 ГК України). Вказане положення кореспондується з приписами ст. 712 ЦК України.

З огляду на наведені правові норми суд констатує, що договір, укладений між позивачем та відповідачем-1, є договором поставки.

Згідно з ч. 2 ст. 712 ЦК України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 670 ЦК України, якщо продавець передав покупцеві меншу кількість товару, ніж це встановлено договором купівлі-продажу, покупець має право вимагати передання кількості товару, якої не вистачає, або відмовитися від переданого товару та його оплати, а якщо він оплачений, - вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми. Наведена правова норма кореспондується з ч. 2 ст. 693 ЦК України, згідно якої якщо постачальник, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

В силу положень ст.526 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Нормою ст.530 Цивільного кодексу України, встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Зі змісту п.2.3 Договору вбачається, що плановий обсяг Газу, який підлягає постачанню протягом звітного (розрахункового) місяця) визначається виходячи з даних заявки Позивача про необхідні обсяги постачання. Відповідна заявка із зазначенням наміру, технологічної та фінансової можливості придбання Газу в обсязі, зазначеному в такій Заявці, надається Позивачем Відповідачу-1 до 18-го (вісімнадцятого) числа місяця, що передує Місяцю постачання. Заявка вважається прийнятою Відповідачем-1 з моменту її підтвердження Позивачу уповноваженим представником Відповідача-1 Плановий обсяг Газу, що підлягає передачі Продавцем Покупцю у відповідному Місяці постачання, визначається Сторонами щомісячно у Додаткових угодах до Договору.

Згідно з ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч.1 ст. 612 Цивільного кодексу України).

В силу п.2 ст. 614 Цивільного кодексу України відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов"язання.

Відповідач-1 в судові засідання жодного разу не з"явився, своїми правами, наданими йому ст.ст. 42, 165, 178 Господарського процесуального кодексу України, не скористався, будь - яких заперечень проти позову чи доказів належного виконання своїх зобов"язань не надав, доводи позивача не спростував.

Враховуючи той факт, що відповідач-1 не виконав належним чином своє зобов"язання щодо поставки природного газу, вимога позивача про стягнення з відповідача-1 227610,00грн. є обґрунтованою, законною та підлягає до задоволення.

Щодо позовних вимог про визнання протиправними дій відповідача-2 з направлення на адресу позивача в жовтні 2017 року повідомлення при припинення (обмеження) постачання (розподілу) природного газу суд констатує наступне.

Свої позовні вимоги позивач обгрунтовує тим, що на виконання договірних умов по Типовому договору розподілу природного газу, укладеного з позивачем шляхом підписання заяви-приєднання № 094212417КАТ016 від 12.01.2016 року, Сторонами даного Договору був підписаний акт наданих послуг з розподілу природного газу № ІФ000022963 від 31.10.2017 року, відтак такими діями Відповідач-2 фактично визнав санкціонованим відбір природного газу, що використовувався для виробництва теплової енергії Позивачем. Тому, в умовах чинного законодавства, а також з урахуванням підписаних актів приймання-передачі природного газу з НАК «Нафтогаз» України та акту наданих послуг з розподілу природного газу за жовтень 2017 року з відповідачем-2, дії останнього з направлення на адресу позивача повідомлень про припинення (обмеження) газопостачання у жовтні 2017 року є протиправними.

Згідно із заявою-приєднанням № 0942124І7КАТ016 від 12.01.2016р. позивач приєднався до умов Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою НКРЕКП № 2498 від 30.09.2015р., зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 року за № 1384/27829.

Цей типовий договір розподілу природного газу є публічним, регламентує порядок та умови переміщення природного газу з метою фізичної доставки Оператором газорозподільної системи обсягів природного газу, які належать споживачам (їх постачальникам), до об`єктів споживачів, а також правові засади санкціонованого відбору природного газу з газорозподільної системи (п. 1.1. договору).

За цим договором Оператор газорозподільної системи зобов`язується надати споживачу послугу з розподілу природного газу, а споживач зобов`язується прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, визначені цим договором (п. 2.1. договору).

Санкціонований відбір природного газу з газорозподільної системи здійснюється споживачем за умови наявності у нього укладеного із постачальником договору постачання природного газу та підтвердженого обсягу, виділеного для потреб споживача його постачальником на відповідний календарний період, а також; відсутності простроченої заборгованості за цим договором. Наявність підтвердженого обсягу природного газу споживача (його постачальника) доводиться до відома Оператора газорозподільної системи у встановленому законодавством порядку Оператором газотранспортної системи, а до відома споживача - його постачальником. За відсутності у споживача договору постачання природного газу та/або виділених його постачальником підтверджених обсягів для потреб споживача на відповіднийкалендарний період, споживач не має права використовувати (споживати) природний газ із газорозподільної системи (п. 3.1. договору).

Оператор газорозподільної системи зобов`язується забезпечити можливість цілодобового доступу споживача до газорозподільної системи в межах величини приєднаної потужності його об`єкта та передачу належних споживачу об`ємів (обсягів) природного газу з дотриманням належного рівня надійності, безпеки, якості та величини його тиску за умови дотримання споживачем вимог цього Договору (п. 7.1. 2) договору).

Згідно із п. 9.1. договору, Оператор газорозподільної системи має право припинити/обмежити розподіл природного газу споживачу в порядку та на умовах, передбачених Кодексом газорозподільних систем.

Отже, правовідносини сторін за договором на постачання природного газу та договором розподілу природного газу є безпосередньо пов`язаними, оскільки розподіл природного газу є невід`ємною складовою частиною його фактичного постачання споживачу, до того ж, у пункті 3.3.2 договору на постачання природного газу №11/10/2017-1 від 11.10.2017 року, укладеного з відповідачем-1, ПАТ "Івано- Франківськгаз" було визначено в якості юридичної особи, яка здійснює розподіл природного газу споживачу.

Таким чином, ПАТ "Івано-Франківськгаз" надавало послуги з розподілу природного газу, який Постачальник постачає позивачу на підставі укладених договорів постачання природного газу. Обсяги постачання природного газу позивачу підтверджуються шляхом подання Оператору газотранспортної системи номінації на відповідний місяць постачання (п.2.3. розділу 2 Договору № №11/10/2017-1 від року).

В першій половині жовтня 2017 року відповідачем-1, як постачальником природного газу позивачу, через Оператора газотранспортної системи, було підтверджено на жовтень 2017 року обсяги постачання природного газу в кількості 10 тис. м куб природного газу (відповідно до умов Додаткової угоди №1 від 11.10.2017 року до Договору постачання природного газу № 11/10/2017-1 від 11.10.2017року).

Водночас, підтвердженого постачальником вищезазначеного обсягу природного газу було не достатньо для потреб господарської діяльності позивача у жовтні 2019 року, відтак 19.10.2017 року відповідачем-2 на адресу позивача було надіслано ряд повідомлень про припинення (обмеження) газопостачання (розподілу) природного газу наступного змісту: «Згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 08.12.2006 року №1687 «Про затвердження Порядку пооб`єктового припинення (обмеження) газопостачання споживачем (крім населення)», ПАТ «Івано-Франківськгаз» інформує ТОВ «СТЕК» про недостатність підтвердженого обсягу природного газу для потреб його підприємства. Станом на 19.10.2017 року даному підприємству виділено номінацію 10,000 тис. куб. м природного газу. У випадку, якщо ТОВ «СТЕК» використає заявлений обсяг, а Відповідач -2 не отримає від Оператора газотранспортної системи України інформацію про збільшення обсягу природного газу для потреб ТОВ «СТЕК» на жовтень 2017 року, то Відповідач-2 вимагає від Позивача самостійно відключити від газових мереж газоспоживання (обмежити газоспоживання до рівня тис. куб. м на добу) і підготувати до пломбування газоспоживне обладнання Позивача з 21-27 жовтня 2017 року. У разі не виконання позивачем цієї вимоги транспортування (розподіл) газу до газової котельні Позивача буде припинено в примусовому порядку з 09 год. 21-27 жовтня 2017 року».

Повідомлення відповідача-2 про припинення (обмеження) газопостачання (розподілу) природного газу позивачу були надіслані 19.10.2017 року, а акт наданих послуг з розподілу природного газу № ІФ000022963, на який посилається позивач в заявленому позові, підписаний останнім з відповідачем-2 31 жовтня 2017 року.

Виходячи із змісту позовної заяви а також із характеру правовідносин, що склалися між позивачем та відповідачем-2, позивачем не доведено, в чому саме полягає порушення прав та інтересів позивача з боку відповідача-2, виходячи з долучених позивачем до заявленого позову повідомлень відповідача-2 про припинення (обмеження) газопостачання (розподілу) природного газу.

Крім того, повідомлення про припинення (обмеження) газопостачання (розподілу) природного газу до об`єкту споживання газу, який належить позивачу, не є тим нормативним актом, що породжує правові наслідки для споживача, пов`язані із застосуванням оперативно-господарської санкції, зокрема припинення газопостачання до об`єкту позивача через відсутність підтверджених номінацій природного газу. При цьому, позивачем не подано суду доказів, що відповідачем-2 в жовтні 2017 року припинялося газопостачання до котельні позивача.

В контексті наведеного, позовні вимоги до відповідача -2 задоволенню не підлягають.

Висновок суду.

Відповідно до ст.74 Господарського процесуального Кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Приписами ст. 79 Господарського процесуального Кодексу України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до п. 1 ст. 86 Господарського процесуального Кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

В контексті наведеного, позов підлягає до задоволення частково.

Судові витрати.

Статтею 123 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу та витрати, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

За приписами статті 129 ГПК України у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на часткове задоволення позову, витрати по сплаті судового збору у розмірі 3414,15грн. слід покласти на відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Енергогазтрейд". Судові витрати у розмірі 1921,00грн. залишити за позивачем у зв"язку з відмовою в позові щодо відповідача-2.

Щодо витрат на професійну правничу допомогу, за змістом ч. 8 ст. 129 ГПК України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Оскільки позивачем не подано доказів в обгрунтування понесених витрат на професійну правничу допомогу, витрати на правничу допомогу слід залишити за позивачем.

Керуючись статтями 55, 124, 129, 129-1 Конституції України, статтями 73-79, 86, 126-129, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

частково задовольнити позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Станіславська теплоенергетична компанія" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергогазтрейд" та Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Івано-Франківськгаз" про стягнення коштів в сумі 227610,00 грн. та визнання дій протиправними.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергогазтрейд(Донецька обл., м.Дружківка, вул.Сурікова, 15, код 40008377) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Станіславська теплоенергетична компанія(м.Івано-Франківськ, вул.Індустріальна, 34, код 38162272) 227610,00(двісті двадцять сім тисяч шістсот десять гривень) основного боргу та 3414,15(три тисячі чотириста чотирнадцять гривень пятнадцять копійок) судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Судові витрати у розмірі 1921,00грн. залишити за позивачем.

В решті позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 21.11.2019

Суддя Матуляк П. Я.