ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРCОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел./0552/26-47-84, 49-31-78, факс 49-31-78, веб сторінка: ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 листопада 2019 року Справа № 923/759/19

Господарський суд Херсонської області у складі судді Нікітенка С.В. при секретарі Фінаровій О.Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Хімлаборреактив",м. Київ, ,

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Новокаховський завод плавлених сирів", м. Таврійськ Херсонської області, ,

про стягнення 78418,75 грн.

За участю представників сторін:

від позивача - Вінокуров В.О., довіреність №13/08-18/с від 30.08.18р.;

від відповідача - не з`явився.

Судове засідання відбувається в режимі відеоконференції з Подільським районним судом міста Києва.

У відповідності до ч.1 п.1 статті 222 Господарського процесуального кодексу України здійснюється повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суть спору: 10 вересня 2019 року Товариством з обмеженою відповідальністю "Хімлаборреактив" подана до Господарського суду Херсонської області через підсистему ЄСІТС "Електронний суд" позовну заяву з вимогами про стягнення з Публічного акціонерного товариства "Новокаховський завод плавлених сирів" суми основного боргу у розмірі 68853,01 грн., суми пені у розмірі 8802,29 грн. та суми 3% річних у розмірі 763,15 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано порушення відповідачем умов договору поставки № 270 від 03.01.2019 в частині проведення розрахунків з позивачем за поставлений товар.

Згідно витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.09.2019, визначено суддю по справі - Нікітенко С.В.

Ухвалою від 16 вересня 2019 року суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі. Розгляд справи 923/759/19 визначено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням викликом сторін.

Цією ж ухвалою суд запропонував учасникам провадження у встановлені строки надіслати (надати) до суду: відповідачу - відзив на позовну заяву, належним чином завірені копії статутних та реєстраційних документів, а позивачу відповідь на відзив.

Ухвала суду про відкриття провадження направлена сторонам рекомендованою поштою з повідомленням, у відповідності до вимог частини 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України, згідно з якими ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Одночасно з позовною заявою ТОВ "Хімлаборреактив" заявлено клопотання про забезпечення проведення судових засідань призначених у даній справі в режимі відеоконференції.

Частинами ч.ч.1, 2, 3 ст.13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008р. зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Для забезпечення учасникам провадження рівних умов для реалізації своїх процесуальних прав, ухвалою суду від 16.09.2019 року суд задовольнив клопотання позивача про призначення наступних судових засідань в режимі відео конференції з Подольським районним судом міста Києва, якому доручено забезпечити проведення судового засідання призначеного на 15.10.2019р. об 14:00 год. у справі № 923/759/19 в режимі відеоконференції.

11 жовтня 2019 року до суду від відповідача у справі надійшло клопотання про заміну сторони у справі, зазначене клопотання мотивовано тим, що відповідач знаходився в стані припинення, рішенням річних загальних зборів ПАТ "Новокаховський завод плавлених сирів" від 17.04.2019 проведено реорганізацію підприємства шляхом перетворення у Товариство з обмеженою відповідальністю, до клопотання додано копії документів направлених державному реєстратору для проведення відповідних реєстраційних дій.

Ухвалою від 15 жовтня 2019 року суд задовольнив клопотання відповідача та заяву позивача про заміну сторони у справі № 923/759/19 на правонаступника, здійснив заміну відповідача у справі - Публічного акціонерного товариства "Новокаховський завод плавлених сирів" на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю "Новокаховський завод плавлених сирів".

З метою належного повідомлення відповідача про розгляд справи судом та про його право подати відзив на позовну заяву, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, ухвала суду про відкриття провадження у справі від 16.09.2019, ухвала про відкладення розгляду справи від 15.10.2019 були направлені судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: 74989, Херсонська область, м. Нова Каховка, м. Таврійськ, вул. Промислова, 2.

На адресу суду повернулись поштові повідомлення з відмітками пошти про вручення ухвал суду відповідачу (а.с. 52,54, а.с. 74-76).

Згідно з ч.6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

За таких обставин, враховуючі приписи п.3.ч.6 ст. 242 ГПК України, суд вважає, що відповідач належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи.

У даному випаду судом також враховано, що за приписами частини 1 статті 9 Господарського процесуального кодексу України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 3 Закону України "Про доступ до судових рішень" для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Також судом враховано висновок Європейський суд з прав людини зробив, про те, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження ( Рішенні від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України").

Передбачене ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain") від 07.07.1989).

Відтак, особа, яка добросовісно користується наданими законом процесуальними правами, зобов`язана слідкувати за перебігом розгляду своєї заяви, у зв`язку з чим суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника відповідача.

Згідно з ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Зважаючи на те, що неявка представника відповідача не перешкоджає всебічному, повному та об`єктивному розгляду всіх обставин справи, а також приймаючи до уваги, що відповідач у строк, встановлений частиною 1 статті 251 Господарського процесуального кодексу України, не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, за висновками суду, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа з метою дотримання процесуальних строків вирішення спору може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

За таких обставин, суд розглядає справу за відсутності представника відповідача.

12 листопада 2019 року через підсистему ЄСІТС "Електронний суд" від відповідача надійшов відзив на клопотання позивача щодо стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу. Відповідач вважає вказане клопотання необґрунтованими, не підтвердженими належними доказами, не надано детального опису виконаних робіт, не надано доказів понесених витрат. За таких обставин відповідач просить суд відмовити позивачу у задоволені заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу. Даний відзив суд прийняв до розгляду та залучив до матеріалів справи.

13 листопада 2019 року до суду від позивача у справі через підсистему ЄСІТС "Електронний суд" надійшло клопотання про стягнення судових витрат, відповідно до якого представник позивача просить залучити до матеріалів справи Детальний опис робіт (надання послуг), викладених адвокатом та здійсненим ним витрат та докази, що підтверджують розмір витрат на правничу допомогу, та просить стягнути з відповідача на користь представника позивача - адвоката Вінокурова В.О. витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3200,00 грн.

Надані документи долучено до матеріалів справи.

13 листопада 2019 року до суду через підсистему ЄСІТС "Електронний суд" від представника позивача надійшла відповідь на відзив відповідача, відповідно до якої позивач спростовує твердження відповідача та оцінює надані докази на свою користь.

Також, 13 листопада 2019 року до суду від адвоката позивача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи доказів понесення витрат на професійну правничу допомогу, відповідно до якого просить суд залучити до матеріалів справи Детальний опис робіт (надання послуг), викладених адвокатом та здійсненим ним витрат та докази, що підтверджують розмір витрат на правничу допомогу, та просить суд ухвалити додаткове рішення, яким вирішити стягнути з відповідача на користь представника адвоката Вінокурова В.О. витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3200,00грн.

Представник позивача у судовому засіданні 13.11.2019р. позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив задовольнити, з підстав викладених у позовній заяві, також наполягає на задоволені клопотання про стягнення судових витрат.

Також у судовому засіданні представник позивача зазначив, що покладається на розсуд суду в питанні вирішення клопотань про стягнення з відповідача судових витрат, тобто або у рішенні прийнятому 13.11.2019р., або окремо у додатковому рішенні по справі.

У судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини судового рішення і повідомлено представнику позивача про дату складення повного рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд -

в с т а н о в и в :

Матеріали справи свідчать, що 03 січня 2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Хімлаборреактив" (надалі - постачальник або позивач) і Публічним акціонерним товариством "Новокаховсвкий завод плавлених сирів" (надалі - покупець або відповідач) був укладений договір поставки №270 (надалі - договір), предметом якого є здійснення позивачем поставки товару за договором. Відповідач в свою чергу зобов`язався прийняти та оплатити товар відповідно до умов договору.

Сторонами договору досягнуто згоди щодо істотних умов договору, визначено ціну договору, асортимент та кількість товару, строки та умови поставки, порядок прийняття - приймання товару, термін дії договору та інші умови.

За умовами п. 13.1. договору, він набуває чинності з моменту його підписання обома сторонами і діє до 31 грудня 2020 року, а в частині проведення розрахунків до повного виконання зобов`язань за даним договором.

Доказів про відмову від договору чи його розірвання у визначеному законодавством порядку суду не надано.

Сторонами договору визначено, що найменування, одиниці виміру та загальна кількість товару, що є предметом поставки за цим договором, визначається у відповідних Додатках до договору.

Умовами договору визначено, що поставка продукції здійснюється окремими партіями, відповідно до поданих покупцем та погоджених постачальником заявок на поставку продукції ( п.3.1. договору).

Сторонами договору погоджено, що заявка на поставку відповідної партії продукції подається покупцем в письмовій формі власноручно або поштовим зв`язком (рекомендованим листом), або шляхом надсилання підписаної сканкопії на електронну адресу постачальника, зазначену в цьому договорі. Постачальник в строк, що не перевищує 2-х робочих днів від дати отримання заявки покупця на поставку відповідної партії продукції розглядає направлену заявку та погоджується на поставку (часткову поставку) відповідної партії, продукції або відмовляється від поставки.

Про погодження заявки чи про її відхилення постачальник сповіщає покупця шляхом виставлення рахунків .( п.3.2.1, п.3.2.2., п.3.2.3. договору).

У відповідності до вимог п. 3.5. датою поставки є дата передачі продукції покупцю, зазначена в товарно-супровідних документах на продукцію.

Датою переходу права власності на продукцію від постачальника до покупця є дата поставки (п.3.5., п.4.1. договору).

Згідно умов укладеного договору визначено наступний порядок проведення розрахунків за ним договором: Покупець зобов`язаний здійснити оплату поставленої продукції в строк, що не перевищує 45 (сорок п`ять) днів з дати поставки продукції. Оплата поставленої продукції здійснюється покупцем шляхом безготівкового банківського переказу грошових коштів на поточний рахунок постачальника. У випадку, якщо рахунок постачальника має інші банківські реквізити ніж ті, що вказані у цьому договорі, покупець сплачує обумовлену суму за товар на реквізити, вказані в рахунку. Валютою платежів є національна валюта України - гривня. Датою оплати продукції вважається дата зарахування грошових коштів, сплачених покупцем за поставлену партію продукції, на поточний рахунок постачальника.

При здійсненні кожного переказу покупець вказує наступні реквізити щодо призначення платежу: назву і номер цього Договору та/або номер накладних за якими здійснюється поставка продукції з посиланням на виставлений постачальником рахунок.

За умовами п. 10.3. у випадку порушення строку оплати продукції, окрім випадку, передбаченого в п.7.11. та п. 7.12 договору, покупець сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України (що діяла у період за який сплачується пеня), від несплаченої суми за кожний день прострочки.

Так, на виконання умов договору позивачем здійснено поставку товару відповідачу, на підставі наступних рахунків:

- № Х0009288 від 27.02.2019р. до Договору, на суму 2150,06 грн., що підтверджується підписаною сторонами видатковою накладною № Х005223 від 06.03.2019р.;

- № Х0009765 від 01.03.2019р. до договору:

- на суму 25391,33 грн., що підтверджується підписаною сторонами видатковою накладною № Х004897 від 05.03.2019, на суму 484,04 грн., що підтверджується підписаною сторонами видатковою накладною № Х005224 від 06.03.2019р. на суму 5942,20 грн., що підтверджується підписаною сторонами видатковою накладною № Х006525 від 15.03.2019р. на суму 1450,32 грн., що підтверджується підписаною сторонами видатковою накладною № Х008198 від 26.03.2019, на суму 5286,50 грн., що підтверджується підписаною сторонами видатковою накладною № Х008828 від 29.03.2019, на суму 3598,56 грн., що підтверджується підписаною сторонами видатковою накладною № Х016413 від 17.05.2019р.

Загальна сума за рахунком № Х0009765 від 01.03.2019 становить 42152,95 грн.

На підставі рахунку № Х0009767 від 01.03.2019 р. до договору, позивач поставив на користь відповідача товар на суму 24550,00 грн., що підтверджується підписаною сторонами видатковою накладною № Х005247 від 07.03.2019

Всього за твердженням позивача, відповідачу поставлено товар на загальну суму 68853,01грн.

Позивачем зазначено, що відповідачем не проведено розрахунку за поставлений товар у порушення умову кладеного договору.

У зв`язку з порушенням відповідачем вставлених строків оплати за поставлений товар, позивачем також здійснено нарахування пені та 3% річних.

Оскільки відповідачем не виконані договірні зобов`язання, позивач звернувся за захистом своїх прав до суду з позовною заявою, шляхом стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 78418,45 грн. з якої: 68853,01. - сума основного боргу, 8802,29 грн. - сума пені, 763,15грн. - сума 3% річних.

Таким чином, виник спір, який підлягає вирішенню у судовому порядку.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги Товариством з обмеженою відповідальністю "Хімлаборреактив" підлягають задоволенню у повному обсязі, з наступних підстав.

Проаналізувавши умови договору поставки № 270 від 03.01.2019, суд дійшов висновку, що вказаний договір за своїм змістом та правовою природою є договором поставки.

Відповідно до частини першої статті 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (частина друга статті 712 Цивільного кодексу України).

Покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу (частина перша статті 691 Цивільного кодексу України).

За приписами статті 193 Господарського кодексу України та статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України).

Умовами п.6.1 договору сторони встановили, що покупець зобов`язаний здійснити оплату поставленої Продукції в строк, що не перевищує 45 (сорок п`ять) днів з дати поставки Продукції. Датою поставки є дата передачі продукції покупцю, зазначена в товарно - супровідних документах на продукцію. ( п.3.5. Договору).

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ТОВ "Хімлаборреактив" поставило ПАТ "Новокаховсвкий завод плавлених сирів" товар на загальну суму 68853,01грн.

У наданих видаткових накладних позивачем зазначено, що поставку здійснено за договором №270 від 03.01.2019, які підписані представниками сторін.

Доказів погашення сплати заявленої до стягнення суми основного боргу відповідачем суду не надано.

Відповідач позовні вимоги належними та доступними засобами доказування не спростував, а наявні в матеріалах справи докази свідчать про обґрунтованість позовних вимог, за таких обставин суд дійшов висновку що позовні вимоги позивача в частині стягнення основного боргу у розмірі 68853,01грн. підлягають задоволенню у повному обсязі.

Частиною першою статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, що, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з приписами ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язання є правовідношенням, у якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші), чи утриматися від виконання певних дій, а інша сторона має право вимагати виконання такого обов`язку.

Оскільки відповідачем порушено встановлені умовами договору строки проведення розрахунків за поставлений товар, позивачем нараховано та заявлено до стягнення з відповідача 8802,29грн. - пені та 763,15грн. - 3% річних.

Щодо позовних вимог в частині стягнення пені та 3% річних, то суд зазначає, що умовами договору поставки № 270 від 03.01.2019 сторонами погоджено, що у випадку порушення строку оплати продукції, окрім випадку, передбаченого в п.7.11. та п. 7.12 договору, покупець сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України (що діяла у період за який сплачується пеня), від несплаченої суми за кожний день прострочки (п. 10.3 договору).

Додатково пунктом 10.8. договору передбачено, що строк визначений ч.6 ст. 232 Господарського кодексу до сторін не застосовується.

Згідно із частинами першою, другою статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Отже при нарахуванні 3% основними складовими частинами нарахування є сума заборгованості, період заборгованості та розмір процентів та коефіцієнтів, які діють у такий період.

Судом також перевірено правильність виконаних позивачем розрахунків пені та 3% річних та встановлено, що вони є вірними.

За таких обставин, позовні вимоги щодо стягнення з відповідача пені у розмірі 8802,29 грн. та 3 % річних у розмірі 763,15 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно частини третьої статті 13 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

У відповідності до частини першої статті 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Вимога пункту 1 статті 6 Конвенції щодо обґрунтовування судових рішень не може розумітись як обов`язок суду детально відповідати на кожен довід заявника. Стаття 6 Конвенції також не встановлює правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання в першу чергу національного законодавства та оцінки національними судами. Проте Європейський суд з прав людини оцінює ступінь умотивованості рішення національного суду, як правило, з точки зору наявності в ньому достатніх аргументів стосовно прийняття чи відмови в прийнятті саме тих доказів і доводів, які є важливими, тобто такими, що були сформульовані заявником ясно й чітко та могли справді вплинути на результат розгляду справи.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги підлягають задоволенню повністю.

Щодо клопотання позивача, яке викладене в четвертому пункті прохальної частини позовної заяви - "Зазначити в рішенні у справі за цим позовом про нарахування 3 % річних та пені до моменту виконання такого рішення Відповідачем - ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО "НОВОКАХОВСЬКИЙ ЗАВОД ПЛАВЛЕНИХ СИРІВ" - з вказівкою на правила розрахунку остаточної суми таких платежів щодо основного боргу", то суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.10 ст. 238 ГПК України суд, приймаючи рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, може зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування.

Вирішуючи вказане клопотання, суд враховує матеріальні інтереси обох сторін, приписи ч.10 ст. 238 ГПК України, згідно яких суд має вказане право, а не обов`язок, та ті обставини, що у разі задоволення вказаного клопотання, є значна ймовірність того, що під час виконання рішення суду в даній частині, у стягувача виникнуть труднощі з його виконанням, які пов`язані з недосконалим законодавчим врегулюванням даного питання, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про відмову у задоволенні вказаного клопотання.

Оскільки представник позивача у судовому зсіданні 13.11.2019р. зазначив, що покладається на розсуд суду в питанні вирішення клопотань про стягнення з відповідача судових витрат, тобто або у рішенні прийнятому 13.11.2019р., або окремо у додатковому рішенні по справі, а тому суд вважає за доцільне вирішити вказане питання у судовому зсіданні 13.11.2019р.

Щодо клопотання позивача про стягнення з відповідача на користь представника позивача - адвоката Винокурова В.О. судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3200,00 грн., то суд при вирішені даного питання виходить з наступного.

Згідно ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно частин 1, 2 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Разом з тим, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (ч. 8 ст. 129 ГПК України).

Згідно ч. 3 ст. 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

За змістом статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Таким чином, законом, обов`язок сплачувати витрати на надання правничої допомоги, покладається саме на клієнта, яким є позивач, а не на відповідача по справі, обов`язок з «відшкодування» витрат на правничу допомогу покладається лише в тому разі, якщо такі витрати були реально здійснені. Докази реального здійснення витрат позивача на надання правничої допомоги, також не надано до суду.

Суд звертає увагу, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

При визначенні суми відшкодування слід виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява № 19336/04).

Згідно частини третьої статті 13 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

У відповідності до частини першої статті 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

На підставі викладеного, оскільки обов`язок сплачувати витрати за надану правничу допомогу адвокатом Винокуровим В.О. покладається саме на ТОВ "Хімлаборреактив", яким є позивач, а не на відповідача у справі, а тому суд дійшов висновку про відмову представнику позивача - адвокату Винокурова В.О. у задоволені клопотання про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3200,00 грн.

Згідно ст.ст. 123, 129 ГПК України судові витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 129, 232, 233, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд -

в и р і ш и в:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Новокаховський завод плавлених сирів" (73000, м. Херсон, вул. Пилипа Орлика, 32, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Хімлаборреактив" (61072, м. Харків, вул. Тобольська, 42, ) суму основного боргу у розмірі 68853,01 грн., суму пені у розмірі 8802,29 грн., суму 3% річних у розмірі 763,15 грн. та суму судових витрат по сплаті судового збору у розмірі 1921,00 грн.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 22.11.2019р.

Суддя С.В. Нікітенко