РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

20.11.2019Справа № 910/10869/19
Господарський суд міста Києва у складі судді Ягічевої Н. І., за участі секретаря судового засідання Яценко Я. М., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

За позовом Спаської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області (вул.Козинця буд. 81, с.Спаське, Новомосковський район, Дніпропетровська область, 51263, )

до Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" (бульвар Тараса Шевченко, буд.18, м. Київ, 01601, )

про стягнення 13 229,56 грн. та виселення з нежитлового приміщення

за участю представників сторін згідно протоколу судового засідання

ВСТАНОВИВ:

Спаська сільська рада Новомосковського району Дніпропетровської області звернулась до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" про виселення із нежитлового приміщення та стягнення 1 237,56 грн. заборгованості, 12,00 грн 3% річних, 117,60 грн пені, 83,54 грн інфляційних, 10 958,86 грн основного боргу, 820,00 грн 3% річних.

Позовні вимоги мотивовані, неналежним виконанням відповідачем умов договору оренди нерухомого майна №750-128107/14 від 31.03.2014 щодо оплати своїх зобов`язань. Також позивач зазначає, що після закінчення строку дії договору відповідач спірне приміщення не звільнив, продовжував ним користуватися в зв`язку з чим позивачем нараховано заборгованість за користування майном після припинення дії договору.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.09.2019 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального провадження та призначено підготовче засідання на 01.10.2019.

19.09.2019 через відділ діловодства суду відповідач подав відзив на позовну заяву в якому визнав позов в частині основної заборгованості, вимога про виселення задоволенню не підлягає, оскільки між сторонами складено та підписано акт повернення спірного приміщення, обставини прострочення оплати відповідачем належними доказами не доведено, оскільки позивачем не виставлялися рахунки. Відповідач наголошує на застосуванні строків позовної давності до нарахованої позивачем суми пені.

20.09.2019 через відділ діловодства суду позивач подав заяву про зменшення розміру позовних вимог майнового характеру.

01.10.2019 через відділ діловодства суду позивачем подано клопотання про розгляд справи без участі представника позивача.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.10.2019 відкладено підготовче засідання у справі № 910/10869/19 на 22.10.2019.

03.10.2019 через відділ діловодства суду позивачем подано клопотання про розгляд справи без участі представника позивача.

21.10.2019 через відділ діловодства суду відповідач подав клопотання в якому просить прийняти визнання нематеріальної частини позовних вимог з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог, відмовити позивачу в матеріальній частині позовних вимог, вирішити питання повернення 50 відсотків судового збору сплаченого при поданні позову, застосувати строк позовної давності до вимоги про стягнення пені, застосувати принцип відсутності прострочення боржника внаслідок просточення кредитора при перерахунку судом розрахунку позивача інфляційних втрат та 3% річних, розглянути справу без участі представника відповідача.

Ухвалою від 22.10.2019 закрито підготовче провадження та призначено справу по суті на 20.11.2019.

18.11.2019 через відділ діловодства суду відповідачем подано клопотання про розгляд справи без участі представника відповідача.

В судовому засіданні 20.11.2019 позивачем подано клопотання про залишення без розгляду заяви про зменшення розміру позовних вимог, а розглянути справу за первісною позовною заявою.

Відповідно до ч.1 ст. 202 ГПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Представник позивача в судовому засіданні 20.11.2019 підтримав позовні вимоги викладені у позовній заяві (крім вимоги про вичелення) та просив їх задовольнити, представники відповідача в засідання суду не з`явилися про розгляд справи повідомлені належним чином.

В судовому засіданні 20.11.2019 оголошено вступну та резолютивну частину рішення відповідно до ст.240 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази, заслухавши поянення представника позивача та оцінивши їх в сукупності, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

31.03.2014 між Публічним акціонерним товариством «Укртелеком» (далі - орендар, відповідач) та Спаською сільською радою (далі - орендодавець, позивач) було укладено Договір оренди нерухомого майна, відповідно до умов якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування нерухоме майно - приміщення площею - 23.5 м2 на 1 поверсі 1-поверхової будівлі будинку культури за адресою : Дніпропетровська обл., Новомосковський р-н., с.Спаське, вул.Козинця, 74-А (п.1.1 Договору).

Відповідно до п. 3.1. договору, орендна плата визначається згідно методики розрахунку орендної плати, затвердженої Кабінетом Міністрів України від 04.10.1995 №786 та за базовий місяць без ПДВ становить-157,45 грн.

Відповідно до п. 13.1 Договору строк дії визначено з 01.03.2014 року по 28.02.2015 року.

04.02.2015 року між Сторонами укладено додаткову угоду до Договору оренди нерухомого майна №750-128107/14, де зазначено що її дія поширюється на відносини, що виникли до її укладення, а саме з 01.03.2014 року. Також дію договору продовжено до 31 січня 2017 року.

Спір у справі виник в зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов договору оренди нерухомого майна №750-128107/14 від 31.03.2014 щодо оплати своїх зобов`язань. Також позивач зазначає, що після закінчення строку дії договору відповідач спірне приміщення не звільнив, продовжував ним користуватися в зв`язку з чим позивачем нараховано заборгованість за користування майном після припинення дії договору.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінюючи надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частина 1 статті 759 ЦК України передбачає, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Відповідно до статті 3 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" відносини щодо оренди державного майна, майна, що належить Автономній Республіці Крим або перебуває у комунальній власності, регулюються договором оренди, цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", передача об`єкта оренди орендодавцем орендареві здійснюється у строки і на умовах, визначених у договорі оренди.

Приписами ч. 1 ст. 283 Господарського кодексу України визначено, що за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Відповідно до ч. 1, ч. 5 ст. 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Пунктами 1, 4 ст. 285 Господарського кодексу України визначено, що орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

Як вказує позивач, за період дії договору, а саме з 01.10.2016 до 31.01.2017, відповідач не виконував взятих на себе зобов`язань повністю із оплати орендної плати за орендоване приміщення згідно договору, що підтверджується довідкою бухгалтерії Спаської сільської ради. Здійснював сплату орендних платежів частково, в зв`язку з чим виникла заборгованість у розмірі 1 237,56 грн за вказаний період.

31.01.2017 року договір оренди нерухомого майна припинив свою дію, доказів продовження строку дії договору суду не надано. У відповідності до п. 13.4 Договору жодних додаткових угод між сторонами укладено не було.

З метою досудового врегулювання спору Спаською сільською радою було надіслано вимогу за вих. №9/3.7-107/1 від 26.03.2019 року про добровільне повернення займаного приміщення площею 23,5 кв. м. на 1 поверсі 1 - поверхової будівлі будинку культури за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, с. Спаське, вулиця Козинця, 74 А протягом 15 (п`ятнадцяти) днів з дня отримання цієї вимоги шляхом звільнення приміщення та підписання Акту прийому передачі нерухомого майна, що були додані до зазначеної вимоги. Проте, вказана вимога залишена відповідачем без відповіді та задоволення.

В зв`язку із несвоєчасним поверненням нерухомого майна та фактичним його користуванням, заборгованість відповідача за користування майном після припинення дії договору становить 10 958,86 грн за період з лютого 2017 до липень 2019.

Згідно з п. 3 ст. 18, п.п.1, 3 ст. 19 Закону України «Про орендну плату державного та комунального майна» орендар зобов`язаний вносити орендну плату своєчасно і у повному тосязі незалежно від наслідків господарської діяльності. Строки внесення орендної плати назначаються в договорі.

Суми основного боргу 1237,56 грн та 10 958,86 грн (загальна сума 12 196,42) відповідачем визнано про, що вказано у відзиві на позовну заяву. Отже, позовні вимоги в частині стягнення 12 196,42 грн основного боргу є обгрунтовані та підлягають задоволенню.

Як вбачається з матеріалів справи, 01.03.2014 року між сторонами було підписано Акт прийому передачі (повернення) майна, відповідно до якого орендар передав, а орендодавець прийняв у зв`язку з вивільненням приміщення, нерухоме майно загальною площею 23.5 кв.м. згідно договору оренди від 31.03.2014 №750-128107/14.

Також під час розгляду справи, позивачем заявлено клопотання про залишення без розгляду позовної вимоги про виселення, оскільки після відкриття провадження між сторонами підписано акт прийому передачі (повернення) майна.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Господарський суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, зокрема, в тому випадку коли спір врегульовано самими сторонами шляхом перерахування боргу (передачі майна чи усунення перешкод у користуванні ним) після звернення кредитора з позовом за умови подання доказів такого врегулювання.

Враховуючи надані сторонами докази, які свідчать про відсутність предмету спору в частині виселення із нежитлового приміщення, то відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України провадження у справі в цій частині підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю предмета спору.

Відповідно до ч.2 ст. 785 ЦК України, якщо наймач не виконує обов`язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.

Відповідно до ч. 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Посилаючись на прострочення виконання відповідачем своїх зобов`язань позивачем нараховано за період з 01.10.2016 по 31.01.2017 - 12,00 грн 3% річних, 83,54 грн інфляційних, 117,60 грн пені, 820,00 грн 3% річних за період з 01.02.2017 по 01.08.2019.

Проте, відповідно до п. 3.9 договору, орендна плата та інші платежі згідно умов договору оплачується орендарем до 20 числа місяця, наступного за розрахунковим, на підставі рахунків орендодавця, складених у відповідності з актами приймання-передачі наданих послуг за розрахунковий місяць, що надаються орендарю разом з податковими накладними до 12 числа, наступного за розрахунковим.

В матеріалах справи відсутні виставлені рахунки позивачем, отже, судом не можливо встановити періоди нарахування інфляційних та річних, в зв`язку з чим позовні вимоги в частині нарахованих інфляційних та 3% річних задоволенню не підлягають.

Вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 117,60 грн. пені задоволенню не підлягають виходячи з наступного.

Відповідно до п. 9.3 Договору, орендна плата, що перерахована несвоєчасно, підлягає оплаті винною стороною з урахуванням пені за кожний день прострочення в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на дату нарахування пені.

Статтею 230 ГК України встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно з ч. 6 ст. 231 ГК України штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Зважаючи на заявлення відповідачем про застосування спеціальної позовної давності щодо вимог по пені, суд зазначає наступне.

Згідно зі ст. 256 ЦК України позовною давністю є строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 258 ЦК України передбачено, що для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Частиною 2 вказаної норми ЦК України встановлено, що позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Як вбачається з поданого позивачем розрахунку, прострочення відповідача та нарахування пені розпочалось з 01.10.2016 по 31.01.2017, з даним позовом позивач звернувся до суду лише 28.08.2019 (поштовий конверт про направлення до суду позовної заяви), тому суд вважає, що позивач пропустив строк позовної давності, встановлений законом для стягнення пені.

Згідно з ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Оскільки строк позовної давності, про застосування якої заявлено відповідачем, для заявлених позивачем вимог про стягнення пені сплив, а судом не встановлено обставин, передбачених ст. 268 Цивільного кодексу України або іншими законами, то за таких обставин підстави для задоволення вимог позивача про стягнення з відповідача пені у розмірі 117,60 грн. відсутні.

Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в частині стягнення 12 196,42 грн. основної заборгованості. В решті позову належить відмовити.

Відповідно до ч. 9 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

З огляду на те, що спір у справі виник внаслідок неправильних дій відповідача щодо використання приміщення після закінчення строку дії договору, судовий збір в частині позовних вимог, щодо яких суд дійшов висновку закрити провадження у справі, покладається на відповідача.

Відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 86,129,236-240 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва,

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Закрити провадження в справі в частині виселення Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" (бульвар Тараса Шевченко, буд.18, м. Київ, 01601, ) із нежитлового приміщення загальною площею 23.5 кв.м. на 1 поверсі 1 - поверхової будівлі будинку культури за адресою: 51263, Дніпропетровська обл., Новомосковський р-н., с.Спаське, вул.Козинця, 74 А.

3. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" (бульвар Тараса Шевченко, буд.18, м. Київ, 01601, ) на користь Спаської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області (вул.Козинця буд. 81, с.Спаське, Новомосковський район, Дніпропетровська область, 51263, ) 12 196 (дванадцять тисяч сто дев`яносто шість) грн. 42 коп. основного боргу, 3 210 (три тисячі двісті десять) грн. 08 коп судового збору.

4. В іншій частині позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене у строки та порядку, встановленому розділом ІV ГПК України.

Повне рішення складено 26.11.2019

Суддя Н.І. Ягічева