ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.11.2019 року м.Дніпро Справа № 904/1294/19

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Кузнецова В.О.,

суддів: Вечірка І.О., Чус О.В.

секретар судового засідання Манчік О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу першого заступника прокурора Дніпропетровської області на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 08.04.2019 (ухвала підписана 08.04.2019, суддя Загинайко Т.В.) у справі

за позовом керівника Жовтоводської місцевої прокуратури, м.Жовті Води, Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Верхньодніпровської районної ради, м. Верхньодніпровськ, Дніпропетровської області

до відповідача-1 комунального підприємства "Верхньодніпровська друкарня" Верхньодніпровської районної ради, м. Верхньодніпровськ Дніпропетровської області

відповідача-2 фізичної особи-підприємця Каурова Владислава Юрійовича, м.Верхньодніпровськ, Дніпропетровської області

про визнання недійсним договору від 01.01.2019 №7 оренди нерухомого майна, що належить до спільної власності територіальних громад та зобов`язання повернути нежитлове приміщення

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог та ухвали суду першої інстанції.

Керівник Жовтоводської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Верхньодніпровської районної ради звернувся до господарського суду Дніпропетровської області з позовом (вх.№1333/19 від 01.04.2019) до відповідача-1 - комунального підприємства "Верхньодніпровська друкарня" Верхньодніпровської районної ради та відповідача-2 - фізичної особи-підприємця Каурова Владислава Юрійовича, в якому просить: визнати недійсним договір оренди нерухомого майна, що належить до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Верхньодніпровського району №7 від 01.01.2019, укладений між комунальним підприємством "Верхньодніпровська друкарня" Верхньодніпровської районної ради та фізичною особою-підприємцем Кауровим Владиславом Юрійовичем щодо надання в оренду нежитлового приміщення (нерухоме майно) роздягалку, загальною площею 18,5 м2, розташованого по вул. Театральній, 24а у м. Верхньодніпровську Дніпропетровської області; зобов`язати фізичну особу-підприємця Каурова Владислава Юрійовича повернути комунальному підприємству "Верхньодніпровська друкарня" Верхньодніпровської районної ради" нежитлове приміщення (нерухоме майно) роздягалку загальною площею 18,5 м2, розташоване по вул. Театральній, 24а у м. Верхньодніпровську Дніпропетровської області.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 08.04.2019 у даній справі позовну заяву керівника Жовтоводської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Верхньодніпровської районної ради повернуто без розгляду.

Зазначена ухвала обґрунтована посиланням на те, що у даній справі відсутні обставини, які б давали підстави для висновку про невиконання або неналежне виконання Верхньодніпровською районною радою, яка є самостійною юридичною особою з повним обсягом процесуальної дієздатності, своїх функцій щодо захисту майнових інтересів держави. Сама по собі обставина незвернення Верхньодніпровської районної ради із позовною заявою до фізичної особи-підприємця Каурова Владислава Юрійовича протягом певного періоду, без з`ясування фактичного стану правовідносин між сторонами спору, не свідчить про неналежне виконання відповідним органом своїх функцій із захисту інтересів держави.

2. Підстави, з яких порушено питання про перегляд судового рішення та узагальнені доводи учасників справи.

Перший заступник прокурора Дніпропетровської області звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу господарського суду скасувати, направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції та стягнути судовий збір на користь прокуратури Дніпропетровської області з відповідачів за подання апеляційної скарги.

2.1. Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Скаржник зазначає, що враховуючи особливий процесуальний статус прокурора в господарському процесі, як особи, яка відповідно до вимог ст.ст.4, 53 Господарського процесуального кодексу України наділена правом звернення до суду в інтересах держави, процесуальна правоздатність у нього настає з моменту виникнення відповідної компетенції або передбачених законом повноважень.

Встановлюючи відсутність підстав для представництва інтересів держави, судом першої інстанції залишено поза увагою висновки Конституційного Суду України, викладені у рішенні від 08.04.1999 №3-рп/99, про те, що інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо (пункт З мотивувальної частини).

"Інтереси держави" охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному конкретному випадку звернення прокурора з позовом. Надмірна формалізація «інтересів держави», особливо у сфері публічних правовідносин, може призвести до необґрунтованого обмеження повноважень прокурора на захист суспільно значущих інтересів там, де це дійсно потрібно.

Відповідно до сталої практики Верховного Суду прокурор може підтвердити наявність підстав для представництва інтересів держави в суді шляхом надання належного обґрунтування, підтвердженого достатніми доказами, зокрема, але не виключно, повідомленням прокурора на адресу відповідного суб`єкта владних повноважень про звернення до суду, запитами, а також іншими документами, що свідчать про наявність підстав для відповідного представництва.

Так, з позову вбачається, що наявність у прокурора підстав для представництва інтересів держави у даній справі обґрунтована порушенням економічних інтересів держави внаслідок недоотримання коштів з орендної плати за об`єкти комунальної власності, на які бюджет міг розраховувати у випадку переоцінки вартості орендованого майна, зміни її вартості на більшу ціну відповідно до вимог чинного законодавства та нездійсненням уповноваженим органом - Верхньодніпровською районною радою своїх повноважень щодо захисту інтересів держави.

Враховуючи, що органом уповноваженим державою на здійснення відповідних функцій в спірних правовідносинах - Верхньодніпровською районною радою не забезпечено належного захисту інтересів держави шляхом звернення до суду, прокурор набув процесуальної дієздатності особи, уповноваженої на здійснення такого захисту та звернувся із вказаним позовом до суду в інтересах держави в особі Верхньодніпровської районної ради.

2.2. Узагальнені доводи інших учасників провадження у справі.

Відзиву на апеляційну скаргу іншими учасниками справи не надано.

За частиною третьою статті 263 Господарського процесуального кодексу України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

3. Апеляційне провадження.

3.1. Процедура апеляційного провадження в апеляційному господарському суді.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.05.2019 для розгляду апеляційної скарги визначено колегію суддів у складі головуючого судді Кузнецова В.О., суддів Верхогляд Т.А., Вечірка І.О.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 20.05.2019 відкрито апеляційне провадження у справі в порядку письмового провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 03.06.2019 провадження у справі за апеляційною скаргою першого заступника прокурора Дніпропетровської області на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 08.04.2019 зупинено до розгляду Великою Палатою Верховного Суду справи №587/430/16-ц.

27.06.2019 матеріали справи надіслано до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду разом із касаційною скаргою першого заступника прокурора Дніпропетровської області на ухвалу Центрального апеляційного господарського суду від 06.06.2019.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 10.10.2019 поновлено апеляційне провадження за апеляційною скаргою першого заступника прокурора Дніпропетровської області на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 08.04.2019, призначено справу до розгляду на 31.10.2019.

Розпорядженням керівника апарату суду від 28.10.2019 №2024/19 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи, у зв`язку з відпусткою судді Верхогляд Т.А.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.10.2019 для розгляду апеляційної скарги визначено колегію суддів у складі головуючого судді Кузнецова В.О., суддів Чус О.В., Вечірка І.О.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 28.10.2019, у зв`язку з відрядженням судді Вечірка І.О., розгляд справи відкладено до 14.11.2019 до 12:30 годин.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 04.11.2019, у зв`язку з відрядженням головуючого судді Кузнецова В.О., розгляд справи відкладено до 18.11.2019 до 12:30 годин.

18.11.2019 у судове засідання з`явився представник скаржника.

Інші учасники справи наданими їм процесуальним правом не скористалися та не забезпечили в судове засідання явку повноважних представників, про час та місце судового засідання повідомлені належним чином.

Суд апеляційної інстанції з метою дотримання процесуальних строків розгляду апеляційної скарги, враховуючи те, що участь в судовому засіданні є правом, а не обов`язком сторони, дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності інших учасників справи.

3.2. Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції.

Предметом судового розгляду у даній справі є позовні вимоги прокурора в інтересах держави про встановлення законних підстав та порядку володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності щодо визнання недійсним спірного договору оренди нерухомого майна та cпонукання відповідача-2 повернути орендоване майно відповідачу-1.

При зверненні з даною заявою в обґрунтування необхідності самостійного захисту інтересів держави прокурор вказав на тривалу бездіяльність Верхньодніпровської районної ради, яка полягала у невжитті останньою заходів щодо відсутності належного контролю, розмір орендної плати за користування нерухомим майном комунальної власності взагалі не відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки оцінка нерухомості не проводилася, а при укладанні договору використовувалася лише його балансова вартість. Вказані обставини, на думку прокурора, свідчать про неналежний захист цим органом інтересів держави.

Дослідивши подану заяву, місцевий господарський суд дійшов висновку, що остання підлягає поверненню прокурору без розгляду, оскільки у даній справі відсутні обставини, які б давали підстави для висновку про невиконання або неналежне виконання Верхньодніпровською районною радою, яка є самостійною юридичною особою з повним обсягом процесуальної дієздатності, своїх функцій щодо захисту майнових інтересів держави. Сама по собі обставина незвернення Верхньодніпровської районної ради із позовною заявою до фізичної особи-підприємця Каурова Владислава Юрійовича протягом певного періоду, без з`ясування фактичного стану правовідносин між сторонами спору, не свідчить про неналежне виконання відповідним органом своїх функцій із захисту інтересів держави.

Судом першої інстанції зазначено, що обставини дотримання прокурором встановленої частинами 3, 4 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" процедури, яка повинна передувати зверненню до суду з відповідним позовом, підлягають з`ясуванню судом незалежно від того, чи має місце факт порушення інтересів держави у конкретних правовідносинах, оскільки відповідно до приписів статей 53, 174 Господарського процесуального кодексу України недотримання такої процедури унеможливлює розгляд заявленої прокурором заяви по суті. У той же час відповідний уповноважений орган держави (за його наявності), виконуючи свої функції, не позбавлений можливості самостійно звернутись до суду з метою захисту інтересів держави.

3.3. Оцінка апеляційним господарським судом доводів учасників справи і висновків суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення у судовому засіданні присутніх учасників справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування господарським судом норм процесуального та матеріального права, оцінивши докази в їх сукупності та взаємозв`язку, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, враховуючи таке.

Положенням статті 269 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

За змістом частини третьої статті 4 Господарського процесуального кодексу України до господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися також особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Статтею 53 Господарського процесуального кодексу України визначено участь у судовому процесі органів та осіб, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Передумовою участі органів та осіб, передбачених статтею 53 Господарського процесуального кодексу України в господарському процесі в будь-якій із п`яти форм є набуття ними господарського процесуального статусу органів та осіб, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, та наявність процесуальної правосуб`єктності, яка передбачає процесуальну правоздатність і процесуальну дієздатність.

На відміну від осіб, які беруть участь у справі (позивач, відповідач, третя особа, представник), відповідні органи та особи повинні бути наділені спеціальною процесуальною правоздатністю, тобто здатністю мати процесуальні права та обов`язки органів та осіб, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. Така процесуальна правоздатність настає з моменту виникнення у цих осіб відповідної компетенції або передбачених законом повноважень. Необхідною умовою такої участі є норми матеріального права, які визначають випадки такої участі, тобто особи, перелічені статтею 53 Господарського процесуального кодексу України, можуть звернутися до суду із позовною заявою або беруть участь в процесі лише у випадках, чітко встановлених законом.

Так, відповідно до частин 3-5 статті 53 Господарського процесуального кодексу України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу.

Статтею 6 Конституції України передбачено, що органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

За змістом частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Тобто, прокурор може представляти інтереси держави в суді у виключних випадках, які прямо передбачені законом. Розширене тлумачення випадків (підстав) для представництва прокурором інтересів держави в суді не відповідає принципу змагальності, який є однією із засад правосуддя (пункт 3 частини другої статті 129 Конституції України).

Нормами Закону України "Про прокуратуру" визначено правові засади організації і діяльності прокуратури України, статус прокурорів, порядок здійснення прокурорського самоврядування, а також систему прокуратури України. Зокрема, за змістом статті 1 зазначеного Закону прокуратура України становить єдину систему, яка в порядку, передбаченому цим Законом, здійснює встановлені Конституцією України функції з метою захисту прав і свобод людини, загальних інтересів суспільства та держави.

Відповідно до абзацу 1 частини 3 та абзаців 1, 2 частини 4 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною 4 цієї статті. Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва.

Аналіз наведених законодавчих приписів дає підстави для висновку, що прокурор має право звернутися до господарського суду з позовом в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, або в інтересах держави з позовом, в якому зазначено про відсутність органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, або з позовом в інтересах держави, зазначивши про відсутність у відповідного органу повноважень щодо звернення до господарського суду. При цьому у будь-якому разі наявність підстав для представництва інтересів держави має бути обґрунтована прокурором у позовній заяві відповідно до приписів наведених норм.

У Рішенні від 08.04.1999 №3-рп/99 Конституційний Суд України, з`ясовуючи поняття "інтереси держави", висловив позицію про те, що інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо (пункт 3 мотивувальної частини).

Інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді. Проте держава може вбачати свої інтереси не тільки в їх діяльності, але й в діяльності приватних підприємств, товариств.

Оскільки "інтереси держави" є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Таким чином, "інтереси держави" охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному конкретному випадку звернення прокурора з позовом. Надмірна формалізація "інтересів держави", особливо у сфері публічних правовідносин, може призвести до необґрунтованого обмеження повноважень прокурора на захист суспільно значущих інтересів там, де це дійсно потрібно (аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 806/1000/17).

Аналіз положень частин 3-5 статті 53 Господарського процесуального кодексу України у взаємозв`язку зі змістом частини 3 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" дає підстави вважати, що прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесено відповідні повноваження; 2) у разі відсутності такого органу.

Перший "виключний випадок" передбачає наявність органу, який може здійснювати захист інтересів держави самостійно, а другий - відсутність такого органу. Однак підстави представництва інтересів держави прокуратурою у цих двох випадках істотно відрізняються.

У першому випадку прокурор набуває право на представництво, якщо відповідний суб`єкт владних повноважень не здійснює захисту або здійснює неналежно.

"Нездійснення захисту" має прояв в усвідомленій пасивній поведінці уповноваженого суб`єкта владних повноважень - він усвідомлює порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається.

"Здійснення захисту неналежним чином" має прояв в активній поведінці (сукупності дій та рішень), спрямованій на захист інтересів держави, але яка є неналежною.

"Неналежність" захисту може бути оцінена з огляду на встановлений порядок захисту інтересів держави, який, серед іншого, включає досудове з`ясування обставин порушення інтересів держави, обрання способу їх захисту та ефективне здійснення процесуальних прав позивача.

Колегія суддів звертає увагу на те, що захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює у судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимогам закону не здійснює захисту або робить це неналежно.

Прокурор не може вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати належного суб`єкта владних повноважень, який може і бажає захищати інтереси держави.

Щодо наявності порушених прав "інтересів держави" у позовній заяві прокурор зазначив, що на момент укладання договору оренди КП «Верхньодніпровською друкарнею» ВРР» та ФОП Кауровим В.Ю. не дотримано вимоги, передбачені чинним законодавством та взято лише балансову вартість об`єкта оренди, що становить 244296,00 гривень. Проведення та затвердження оцінки ринкової вартості орендованого майна у вигляді нежитлового приміщення (нерухомого майна) роздягалки, загальною площею 18,5 м2 на вул . Театральній , 24а у м. Верхньодніпровську Дніпропетровської області до укладання договору оренди не проводилось, в зв`язку з чим порушено права та інтереси власника орендованого майна Верхньодніпровської районної ради.

Внаслідок відсутності належного контролю зі сторони позивача, а саме Верхньодніпровської районної ради, розмір орендної плати за користування нерухомим майном комунальної власності взагалі не відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки оцінка нерухомого не проводилася, а при укладанні договору оренди використовувалась лише балансова вартість нерухомого майна, що негативно впливає на стан обліку та розвитку комунальної власності, яка перебуває на балансі Верхньодніпровської районної ради.

Колегія суддів вважає, що наведені прокурором обставини свідчать про наявність "порушень інтересів держави".

Оскільки у даній справі мова йде про "перший виключний випадок", то прокурором у позові роз`яснено, що уповноваженим державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах органом, виступає Верхньодніпровська районна рада.

При цьому, прокурором зазначено, що пред`явленню Жовтоводською місцевою прокуратурою позову передувало листування з Верхньодніпровською районною радою, КП "Верхньодніпровська друкарня" ВРР" з приводу укладання спірного правочину, встановлення підстав для вжиття заходів представницького характеру (листи від 08.02.2019 №04/96-79 вих-19, 13.02.2019 №04/96-91 вих-19, відповіді на листи від 13.02.2019 №01/19, 20.02.2019 № 109/0/2-19,).

Крім того, листом від 26.02.2019 № 04/96-115 вих-19 Жовтоводською місцевою прокуратурою повідомлено Верхньодніпровську районну раду про наявність порушень інтересів держави в особі органу місцевого самоврядування в даних правовідносинах і необхідність пред`явлення позову про визнання недійсними договору оренди комунального майна, укладеного між КП "Верхньодніпровська друкарня" ВРР" та ФОП Кауровим В.Ю. та повернення майна.

Проте, відповідно до листа від 13.03.2019 №155/0/2-19, Верхньодніпровська районна рада не вбачає підстав щодо розірвання договору оренди комунального майна та відмовляється від права звернутись до господарського суду за захистом порушених законних інтересів, у зв`язку з тим, що дані правовідносини є діючими до 31.12.2019 та укладеними на підставі рішення Верхньодніпровської районної ради № 443-20/УІІ від 13.12.2018 "Про короткострокову оренду нерухомого майна, що є спільною власністю територіальних громад сіл, селищ, міст Верхньодніпровського району".

Таким чином, прокурором вжиті усі можливі заходи в межах Закону України "Про прокуратуру" для реалізації відповідними органами своїх функцій щодо захисту майнових інтересів держави.

З огляду на викладене, враховуючи, що органом уповноваженим державою на здійснення відповідних функцій в спірних правовідносинах - Верхньодніпровською районною радою не забезпечено належного захисту інтересів держави шляхом звернення до суду, прокурор правомірно звернувся до суду в інтересах держави в особі Верхньодніпровської районної ради з цим позовом.

Суд апеляційної інстанції враховує правову позицію Великої Палати Верховного Суду, що викладена у постанові від 15.10.2019 у справі № 903/129/18 і яка полягає у тому, що сам факт незвернення до суду уповноваженого органу з позовом, який би відповідав вимогам процесуального законодавства та відповідно мав змогу захистити інтереси жителів територіальної громади, свідчить про те, що указаний орган місцевого самоврядування неналежно виконує свої повноваження, у зв`язку із чим у прокурора виникають обґрунтовані підстави для захисту інтересів значної кількості громадян - членів територіальної громади та звернення до суду з позовом, що відповідає нормам національного законодавства та практиці Європейського суду з прав людини.

Так, згідно з пунктом 1 частини 2 статті 45 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" саме Велика Палата Верховного Суду у визначених законом випадках здійснює перегляд судових рішень у касаційному порядку з метою забезпечення однакового застосування судами норм права. У межах чинного процесуального закону як реалізацію принципу правової визначеності, так і формування сталої судової практики неможливо забезпечити без урахування правових висновків Великої Палати Верховного Суду щодо застосування конкретних норм права до спірних правовідносин.

Згідно з частинами 5, 6 статті 13 цього Закону висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Приймаючи до уваги, що Верхньодніпровською районною радою, незважаючи на наявну інформацію про порушення її інтересів, не вчинено жодних дій із захисту інтересів громади, враховуючи вказану вище позицію Великої Палати Верховного Суду, колегія суддів дійшла висновку про те, що у даній справі дійсно має місце "перший виключний випадок", який надає прокурору право звертатися до суду за відповідним захистом.

Таким чином, оскільки прокурором у позовній заяві обґрунтовано наявність порушених інтересів держави, а даний випадок є виключним в розумінні Конституції України, Закону України "Про прокуратуру" та Господарського процесуального кодексу України, місце вий господарський суд дійшов передчасного висновку про повернення позовної заяви.

3.4. Висновки апеляційного господарського суду за результатами розгляду апеляційної скарги.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала господарського суду, постановлена судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права, при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, що є підставою для скасування ухвали суду та задоволення апеляційної скарги.

3.5. Розподіл судових витрат.

Приймаючи до уваги, що предметом апеляційного перегляду була ухвала господарського суду про повернення без розгляду позовної заяви, спір по суті не вирішено, колегія суддів не здійснює розподіл судових витрат за наслідками розгляду апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст.269,275,277,281-283 Господарського процесуального кодексу України суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу першого заступника прокурора Дніпропетровської області задовольнити.

Ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 08.04.2019 у справі №904/1294/19 скасувати.

Справу №904/1294/19 направити до господарського суду Дніпропетровської області для розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку.

Постанова складена у повному обсязі 25.11.2019.

Головуючий суддя В.О.Кузнецов

Суддя І.О.Вечірко

Суддя О.В.Чус