РІШЕННЯ

Іменем України

29 листопада 2019 року м. Чернігівсправа № 927/821/19
Господарський суд Чернігівської області у складі судді Белова С.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження матеріали справи

за позовом: Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", , вул. Б.Хмельницького, 6, м. Київ, 01601

до відповідача: Акціонерного товариства "Облтеплокомуненерго", код ЄДРПОУ

03357671, вул. Реміснича, 55-Б, м. Чернігів 14000

про стягнення 79862,22 грн.

без повідомлення (виклику) сторін (без проведення судового засідання)

Акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" подано позов до Акціонерного товариства "Облтеплокомуненерго" про стягнення заборгованості у сумі 79862,22грн, у тому числі: основного боргу 0,01 грн; 20547,84 грн - 3% річних, 59314,36 грн інфляційних втрат.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов Договору №3197/15 -КП-39 купівлі-продажу природного газу від 15.12.2014.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.09.19 справа №927/821/19 передана на розгляд судді Белову С.В.

Ухвалою господарського суду від 01.10.2019 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (без проведення судового засідання) та встановлено відповідачу строк для подачі відзиву на позов та всіх доказів, що підтверджують викладені у відзиві обставини - протягом 15 (п`ятнадцяти) календарних днів з моменту отримання ухвали про відкриття провадження у справі, копію відзиву та копії доданих до нього документів надіслати позивачу, а докази надсилання надати суду; позивачу протягом 7 (семи) календарних днів з моменту отримання відзиву на позов надано право подати до суду відповідь на відзив з одночасним надсиланням копії відповіді на відзив та доданих до неї доказів відповідачу, докази надсилання надати суду; відповідачу протягом 5 (п`яти) календарних днів з моменту отримання відповіді на відзив надати суду заперечення на відповідь позивача на відзив з одночасним надсиланням його копії разом з доданими до нього документами позивачу, докази надсилання надати суду.

Приписами ст. 248 Господарського процесуального кодексу України передбачено розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 5 ст. 176 Господарського процесуального кодексу України ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Частиною 5 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України визначено, що учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або, якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності в особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення, якщо така адреса відсутня.

Відповідно до п. 5 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Ухвала про відкриття провадження у справі отримана відповідачем 02.10.2019, що підтверджується наявним в матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №612 від 02.10.2019.

18.10.2019 від АТ Облтеплокомуненерго надійшов відзив на позов (дата подання відзиву для відправки відповідно до штампу поштового відділення зв`язку 17.10.2019).

В поданому відзиві відповідач заперечує проти заявлених позивачем вимог та зазначив, що відповідно до акта звірки взаємних розрахунків від 31.12.2016 між сторонами у відповідності до вимог п. 6.5. Договору, було погоджено та підписано Акт звіряння розрахунків станом на 31 грудня 2016 року, згідно якого заборгованість у AT «Облтеплокомуненерго» по Договору №3197/15-КП-39 від 15.12.2014р. -відсутня.

Відповідач зазначає, що відповідно до умов укладеного Договору купівлі-продажу природного газу № 3197/15-КП-39 від 15.12.2014, заборгованість за спожитий природний газ у відповідача перед позивачем виникла за період з 01.01.2015 по 31.12.2015.

30.11.2016 набрав чинності Закон України Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії від 03.11.2016 № 1730-VIII (далі Закон), яким визначається комплекс організаційних та економічних заходів, спрямованих на забезпечення сталого функціонування теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення.

Дія цього Закону, у відповідності до приписів статті 2, поширюється на відносини із врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії.

Стаття 5 частина 1 цього Закону визначає, що реструктуризації підлягає кредиторська заборгованість теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ, використаний станом на 01.07.2016 для виробництва теплової та електричної енергії, послуг з опалення та постачання гарячої води (без урахування суми неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість за спожитий природний газ), не погашена станом на 31.12.2016.

Стаття 7 частина 1 Закону встановлює, що на реструктуризовану заборгованість за спожитий природний газ станом на 01.07.2016 неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються, а нараховані підлягають списанню та не можуть бути предметом подальшого продажу, за умови повного виконання теплогенеруючими та теплопостачальними організаціями договору про реструктуризацію заборгованості.

Приписами ч. 3 ст. 7 Закону України № 1730 VIII від 03.11.2016 чітко встановлено, що на заборгованість за природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, погашену до набрання чинності цим Законом (тобто до 30.11.2016), неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються, а нараховані підлягають списанню з дня набрання чинності цим Законом.

Відповідно до наданих суду опису вкладення листа з оголошеною цінністю та фіскального чеку від 17.10.2019, відповідачем направлено позивачу відзив на позовну заяву 17.10.2019року.

За відстеженням поштового пересилання № 143 з офіційного веб-сайту ПАТ "Укрпошта" вбачається, що позивач отримав відзив на позовну заяву 21.10.2019.

Фактично протягом 7 (семи) календарних днів з моменту отримання відзиву на позов позивач мав направити суду пояснення на відзив, як зазначено в ухвалі суду від 01.10.2019.

Однак позивачем лише 28.11.2019 на адресу суду електронною поштою направлено пояснення від 28.11.2019 № 14/4-1147-19, тобто після закінчення процесуального строку встановленого судом на його подання.

Згідно статті 118 Господарського процесуального кодексу України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи те, що позивачем подано пояснення після закінчення процесуального строку для його подання, суд на підставі ч. 2 ст. 118 ГПК України вважає за необхідне залишити поянення від 28.11.2019 №14/4-1147-19 без розгляду.

Відповідно до ч. 5, 7 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву.

Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) від сторін до суду не надходило.

Відповідно до ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази, оцінивши їх в сукупності, суд встановив:

15.12.2014 між Національною акціонерною компанією Нафтогаз України (продавець, позивач) та Публічним акціонерним товариством Облтеплокомуненерго (покупець, відповідач) укладено договір № 3197/15-КП-39 купівлі-продажу природного газу (далі - договір), відповідно до умов якого продавець зобов`язувався передати у власність покупця у 2015 році природний газ, ввезений на митну територію України ПАТ Національна акціонерна компанія Нафтогаз України за кодом згідно УКТ ЗЕД , а покупець зобов`язувався прийняти та оплатити цей природний газ на умовах цього договору (п. 1.1. договору).

У п.1.2 договору сторони встановили: газ, що продається за договором, використовується покупцем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається підприємствами, організаціями та іншими суб`єктами господарювання (крім бюджетних організацій та установ).

Умовами п.2.1. договору сторони передбачили, що продавець передає покупцю у період з 01.01.2015 по 31.12.2015 газ обсягом до 2378,830 тис.куб.м., у тому числі по місяцях: січень 528,0 тис.куб.м., лютий 427,2 тис.куб.м., березень 382,5 тис.куб.м., квітень 128,7 тис.куб.м., травень 18,75 тис.куб.м., червень 12,6 тис.куб.м., липень 9,0 тис.куб.м., серпень 10,0 тис.куб.м., вересень 13,5 тис.куб.м., жовтень 97,2 тис.куб.м., листопад 312,48тис.куб.м., грудень 438,9 тис.куб.м.

Обсяги газу, що планується передати за договором можуть змінюватись сторонами протягом місяця продажу в установленому порядку (п. 2.1.1. договору).

Відповідно до п. 3.3., 3.4. договору приймання-передача газу, переданого продавцем покупцеві у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу. Обсяг споживання газу покупцем у відповідному місяці поставки встановлюється шляхом складання добових обсягів, визначених на підставі показів комерційного вузла/вузлів обліку газу покупця.

Не пізніше 5-го числа місяця, наступного за місяцем продажу газу, покупець зобов`язується надати продавцеві підписані та скріплені печатками покупця та газотранспортного підприємства три примірники акта приймання-передачі газу, у якому зазначаються фактичні обсяги використаного газу, його фактична ціна та вартість. Продавець не пізніше 8-го числа зобов`язується повернути покупцеві та газотранспортному підприємству по одному примірнику оригіналу акта, підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта. Акти є підставою для остаточних розрахунків між сторонами.

Ціна газу обумовлена сторонами у договорі, зокрема у Розділі V Ціна газу.

Згідно з п. 5.1 договору ціна на газ та послуги з його транспортування установлюються уповноваженим державною владою України органом.

Ціна за 1000 куб. м газу становить 5900,00 грн без урахування податку на додану вартість, збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу, крім того: - збір у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ 2%; - податок на додану вартість за ставкою 20%. Крім того, тариф на транспортування природного газу магістральними та розподільними трубопроводами 366,70 грн, крім того ПДВ 20% - 73,34 грн, всього з ПДВ 440,04 грн. До сплати за 1000 куб.м природного газу 6384,70 грн, крім того ПДВ 20% - 1276,94 грн, всього з ПДВ 7661,64 грн (п. 5.2 договору).

В подальшому до договору купівлі-продажу природного газу від 15.12.2014 №3197/15-КП-39 між сторонами укладались додаткові угоди № 1 від 17.02.2015, №2 від 24.03.2015, №3 від 15.04.2015, №4 від 29.05.2015, №5 від 11.06.2015, №6 від 27.07.2015, №7 від 30.07.2015, №8 від 21.10.2015, №9 від 22.10.2015, №10 від 02.11.2015 та №11 від 25.11.2015 щодо внесення змін в розділ про ціну газу.

На виконання умов договору, позивач передав, а відповідач прийняв імпортований природний газ на загальну суму 13055301,05 грн, що підтверджується актами приймання-передачі природного газу від 31.01.2015, від 28.02.2015, від 31.03.2015, від 30.04.2015, 31.06.2015, від 31.08.2015, від 30.09.2015, від 31.10.2015, від 30.11.2015, від 31.12.2015, крім того наданим позивачем сальдо підприємства «Облтеплокомуненерго» з 01.01.2015 по 31.12.2017 року.

Відповідно до п. 6.1. договору оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється покупцем до 14 числа місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Згідно з пунктом 6.3 договору оплата за газ здійснюється з поточного рахунка із спеціальним режимом використання Покупця на поточний рахунок із спеціальним режимом використання Продавця кожного банківського дня розрахункового місяця згідно з нормативами перерахування коштів, затвердженими відповідною постановою уповноваженого органу, та зараховується як оплата за газ, поставлений Продавцем Покупцю в порядку, визначеному нормами чинного законодавства. Сторони погоджуються, що при перерахуванні коштів в призначені платежу посилання на номер договору є обов`язковим.

У разі якщо на поточний рахунок із спеціальним режимом використання Покупця надходить недостатньо коштів для своєчасної оплати використаного природного газу, Покупець зобов`язується здійснити будь-які дії в межах чинного законодавства для виконання пункту 6.1 цього договору.

Згідно п. 9.3 договору строк, у межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав за цим договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, штрафів, пені, відсотків річних, інфляційних нарахувань, встановлюється тривалістю у 5 років.

Договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін, діє в частині реалізації газу до 31.12.2015, а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення (п. 11 договору).

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Частиною 1 ст. 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною 1 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлює, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

За приписами ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 193 Господарського кодексу України та ст. 525 Цивільного кодексу України визначено, що одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом не допускається.

Статтею 610 Цивільного кодексу України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Пунктом 6.5. договору постачання природного газу №3197/15-КП-39 від 15.12.2014 сторони погодили, що звірка розрахунків здійснюється Сторонами на підставі відомостей про фактичну оплату вартості використаного газу Покупцем та актів приймання-передачі газу протягом 10-ти днів з моменту письмової вимоги однієї із сторін, підписаної уповноваженою особою.

01.12.2016 сторонами складено, підписано та скріплено печатками акт звіряння розрахунків станом на 31.10.2016, з якого вбачається, що заборгованість АТ Облтеплокомуненерго перед НАК Нафтогаз України за Договором №3197/15-КП-39 від 15.12.2014 становить 704909,69грн.

Як вбачається із наданих відповідачем копій виписок банку по рахункам, відповідач AT «Облтеплокомуненерго» провів остаточний розрахунок за постачання природного газу по Договору №3197/15-КП-39 перед AT «HAK «Нафтогаз України» оплатами від 09.11.2016р. у сумі 271 584,61 грн., від 10.11.2016р. у сумі 99 776,36 грн., від 11.11.2016р. у сумі 67 015,50 грн., від 14.11.2016р. у сумі 28 051,88 грн., 15.11.2016р. у сумі 21 403,03 грн., 16.11.2016р. у сумі 24 506,94 грн., 17.11.2016р. у сумі 192 571,37 грн., а всього у розмірі 704 909,69 грн.

31.12.2016 сторонами складено та підписано акт звіряння розрахунків станом на 31.12.2016 в якому не вказано Договір №3197/15-КП-39 від 15.12.2014р. та відповідна заборгованість АТ Облтеплокомуненерго перед НАК Нафтогаз України за Договором також не значиться. Акт від 31.12.2016 підписано уповноваженими представниками та скріплено печатками сторін.

Як вбачається із наданого позивачем, до матеріалів справи виписки по Операціям по Договору №3197/15-КП-39, підприємства ПАТ «Облтеплокомуненерго» за період з 01.01.2015 року по 31.12.2017 року (тобто включаючи період закінчення строків остаточного розрахунку по даному договору) - вказана сума основної заборгованості за даним договором у розмірі 0,01 грн. у AT «Облтеплокомуненерго» - відсутня.

Відповідно до наданого документу AT «HAK «Нафтогаз України», виконаного за підписом заступника головного бухгалтера Т.Збаразської, всього по Договору №3197/15- КП-39 від 15.12.2014 року «Дебет» (тобто проведені нарахування) складав - 13 055 301,05 грн. «Кредит» AT «Облтеплокомуненерго» відповідно до Договору №3197/15-КП-39 від 15.12.2014 року становив також - 13 055 301,05 грн., тобто сума заборгованості (різниці між дебетом та кредитом) - відсутня.

Крім того, як вбачається з наданого позивачем Сальдо по підприємству AT «Облтеплокомуненерго» за період 01.01.2015 року по 31.12.2017 року (тобто також включаючи період закінчення строків остаточного розрахунку по Договору №3197/15- КП-39 від 15.12.2014р. - станом на 17.11.2016 року) наданого позивачем до позовної заяви та виконаного за підписом заступника головного бухгалтера AT «HAK «Нафтогаз України», «дебет» складав 13 055 301,05 грн. та «кредит» по договору становив також - 13 055 301,05 грн.

Отже, з наведеного вбачається, що відповідно до визначених нарахувань AT «HAK «Нафтогаз України» (дебет) по Договору №3197/15-КП-39 від 15.12.2014р. та проведених оплат відповідачем за постачання природного газу по даному ж договору (кредит) розрахунок AT «Облтеплокомуненерго» було проведено у повному обсязі, а вказані обставини про наявність у відповідача суми основної заборгованості у розмірі 0,01 грн. та заявлена позовна вимога про її стягнення спростовуються поданими самим же позивачем доказами, наявними в матеріалах справи.

Положеннями частини 1 статті 604 Цивільного кодексу України зобов`язання може бути припинено за домовленістю сторін.

Враховуючи, що вищевказаними документами сторони погодили фактичну відсутність заборгованості відповідача перед позивачем за Договором, позовні АТ Національна акціонерна компанія Нафтогаз України до АТ Облтеплокомуненерго в частині стягнення 0,01 грн боргу задоволенню не підлягають.

В той же час, відповідач за отриманий природний газ розраховувався невчасно, тому позивач за порушення порядку та строків проведення розрахунків нарахував та заявив до стягнення з відповідача 20547,84 грн - 3% річних, 59314,36 грн інфляційних втрат за період 01.02.2016 по 31.10.2016.

Окрім того, суд зазначає, що 30.11.2016 набрав чинності Закон України Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії від 03.11.2016 № 1730-VIII (далі - Закон), яким визначено комплекс організаційних та економічних заходів, спрямованих на забезпечення сталого функціонування теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення.

Відповідно до статті 2 Закону його дія поширюється на відносини із врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону учасниками процедури врегулювання заборгованості є підприємства та організації, включені до реєстру, постачальники природного газу та/або електричної енергії, оптовий постачальник електричної енергії, розпорядники коштів державного та місцевих бюджетів, органи, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Частиною першою статті 3 Закону визначено, що для участі у процедурі врегулювання заборгованості теплопостачальні та теплогенеруючі організації, підприємства централізованого водопостачання та водовідведення включаються до реєстру, який веде центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства.

Частиною третьою статті 7 Закону України Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії від 03.11.2016 № 1730-VIII, якою окремо врегульовано питання списання неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість за енергоносії, централізоване водопостачання та водовідведення, передбачено, що на заборгованість за природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, погашену до набрання чинності цим Законом (тобто до 30.11.2016), неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються, а нараховані підлягають списанню з дня набрання чинності цим Законом.

Слід зауважити, що частина 3 статті 7 вказаного вище Закону є нормою прямої дії. Виконання цієї норми закону не потребує від відповідача вчинення будь-яких дій. Право на списання неустойки, інфляційних нарахувань та процентів річних поставлено у залежність лише до умови погашення основної заборгованості за отриманий природний газ у строк до набрання чинності цим Законом.

Зазначеної правової позиції дотримується Верховний Суд (постанова від 06.06.2018 у справі №925/770/17, постанова від 12.09.2018 у справі № 910/22923/17).

Так, відповідно до умов укладеного Договору купівлі-продажу природного газу №3197/15-КП-39 від 15.12.2014 року, заборгованість за спожитий природний газ у відповідача перед позивачем виникла за період з 01 січня 2015 року по 31 грудня 2015 року.

Факт виникнення заборгованості у відповідача по розрахункам за 2015 рік не заперечується AT «HAK «Нафтогаз України» відповідно до поданих позивачем доказів до матеріалів справи, а саме: Актом приймання-передачі природного газу за січень 2015р. від 31.01.2015р., Актом приймання-передачі природного газу за лютий 2015р. від 28.02.2015р.; Актом приймання-передачі природного газу за березень 2015р. від 31.03.2015р.; Актом приймання-передачі природного газу за квітень 2015р. від 30.04.2015р.; Актом приймання-передачі природного газу за липень 2015р. від 31.07.2015р.; Актом приймання-передачі природного газу за серпень 2015р. від 31.08.2015р.; Актом приймання-передачі природного газу за вересень 2015р. від 30.09.2015р.; Актом приймання-передачі природного газу за жовтень 2015р. від 31.10.2015р.; Актом приймання-передачі природного газу за листопад 2015р. від 30.11.2015р.; Актом приймання-передачі природного газу за грудень 2015р. від 31.12.2015р.

ПАТ Облтеплокомуненерго є теплопостачальною організацією і на нього поширюється дія Закону від 03.11.2016 № 1730-VIII, оскільки відповідача було включено до Реєстру теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії, що підтверджується Переліком суб`єктів господарювання які включаються до Реєстру теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії.(Копія наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України №268 від 10 жовтня 2017 року «Про включення до Реєстру теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії суб`єктів господарювання» та Додатку до нього в матеріалах справи).

Відповідно до наданих позивачем «Операции по Договору №3197/15-КП-39, предприятие ПАТ «Облтеплокомуненерго», виконаного за підписом заступника головного бухгалтера та «Сальдо по підприємству AT «Облтеплокомуненерго» за Договором №3197/15-КП-39 від 15.12.2014р., виконаного також за підписом заступника головного бухгалтера AT «HAK «Нафтогаз України» - станом на 17.11.2016 року заборгованість у відповідача перед позивачем була відсутня.

Крім того, факт що станом на 30.11.2016 року, на час набуття чинності Законом України №1730-VIII, у відповідача відсутня була заборгованість за газ за вищезазначеним Договором, підтверджується наданими копіями: акту звіряння розрахунків станом на 31 жовтня 2016 року, підписаним 01.12.2016 року між НАК «Нафтогаз України» та ПАТ «Облтеплокомуненерго» з якого вбачається, що заборгованість за газ за Договором №3197/15-КП-39 станом на 31.10.2016 року складала - 704 909,69 грн.; випискою банку від 09 листопада 2016 року про проведення оплати ПАТ «Облтеплокомуненерго» за газ 09.11.2016р. відповідно до Договору №3197/15- КП-39 від 15.12.2014р. у розмірі 271 584,61 грн.; випискою банку від 10 листопада 2016 року про проведення оплати ПАТ «Облтеплокомуненерго» за газ 10.11.2016р. відповідно до Договору №3197/15- КП-39 від 15.12.2014р. у розмірі 99 776,36 грн.; випискою банку від 11 листопада 2016 року про проведення оплати ПАТ «Облтеплокомуненерго» за газ 11.11.2016р. відповідно до Договору №3197/15- КП-39 від 15.12.2014р. у розмірі 67 015,50 грн; випискою банку від 14 листопада 2016 року про проведення оплати ПАТ «Облтеплокомуненерго» за газ 14.11.2016р. відповідно до Договору №3197/15- КП-39 від 15.12.2014р. у розмірі 28 051,88 грн; випискою банку від 15 листопада 2016 року про проведення оплати ПАТ «Облтеплокомуненерго» за газ 15.11.2016р. відповідно до Договору №3197/15- КП-39 від 15.12.2014р. у розмірі 21 403,03 грн.; випискою банку від 16 листопада 2016 року про проведення оплати ПАТ «Облтеплокомуненерго» за газ 16.11.2016р. відповідно до Договору №3197/15- КП-39 від 15.12.2014р. у розмірі 24 506,94 грн; випискою банку від 17 листопада 2016 року про проведення оплати ПАТ «Облтеплокомуненерго» за газ 17.11.2016р. відповідно до Договору №3197/15- КП-39 від 15.12.2014р. у розмірі 192 571,37 грн. та Акту звіряння розрахунків, підписаним 31.12.2016 року між НАК «Нафтогаз України» та ПАТ «Облтеплокомуненерго» з якого вбачається, що заборгованість за газ за Договором №3197/15-КП-39 станом на 31 грудня 2016 року відсутня.

Таким чином, проаналізувавши матеріали справи, враховуючи, що станом на день набрання чинності Законом України Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії (30.11.2016) відповідач не має перед позивачем кредиторської заборгованості за спожитий природний газ за Договором № 3197/15-КП-39 від 15.12.2014, тому суд доходить висновку про безпідставність нарахування позивачем інфляційних втрат та 3 % річних на заборгованість, яка була оплачена АТ «Облтеплокомуненерго» за Договором№ №3197/15-КП-39 від 15.12.2014 року станом на17.11.2016 у повному обсязі, тобто включаючи строк набрання чинності Законом України №1730-VІІІ від03.11.2016 року -30 листопада 2016 року.

Приписами частини 4 ст. 236 ГПК України встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Зазначена правова позиція викладена у Постановах Верховного Суду від 23.01.2018 у справі № 914/3131/15, від 07.02.2018 у справі № 927/1152/16, від 14.02.2018 у справі № 908/3211/16 та від 15.03.2018 у справі №904/10736/16.

Зокрема, Верховний Суд в своїх правових висновках вказав, що «нарахування пені, трьох відсотків річних та інфляційних втрат після вступу Законом України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" в силу вимог частини 3 статті 7 Закону є неправомірним на заборгованість, що була погашена до набрання чинності вказаним законом.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 20.10.2011 у справі "Рисовський проти України" Суд підкреслив особливу важливість принципу "належного урядування". Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (рішення Європейського суду з прав людини у справах "Беєлер проти Італії", "Онер"їлдіз проти Туреччини", "Megadat.com S.r.1. проти Молдови", "Москаль проти Польщі"). Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок ("Лелас проти Хорватії" від 20.05.2010, "Тошкуце та інші проти Румунії" від 25.11.2008) і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси ("Онер"їлдіз проти Туреччини" та "Беєлер проти Італії").

Стаття 129 Конституції України відносить до основних засад судочинства змагальність сторін.

За загальним правилом обов`язок доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини. Обов`язок доказування та подання доказів розподіляється між сторонами, виходячи з того, хто посилається на юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення. Це стосується позивача, який повинен доказати факти, на підставі яких пред`явлено позов, а також відповідача, який має можливість доказувати факти, на підставі яких він будує заперечення проти позову.

Відповідно до ч. 1, 3 ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно зі ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Приписам ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно зі ст.86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд зазначає, що відповідно до п.3 ч.4 ст.238 Господарського процесуального кодексу України у мотивувальній частині рішення зазначається, зокрема, мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006р. у справі Проніна проти України, в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У рішенні Європейського суду з прав людини Серявін та інші проти України (SERYAVINOTHERS v.) вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі Суомінен проти Фінляндії (Suominen v. Finland), N 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові від 13.03.2018 Верховного Суду по справі №910/13407/17.

Отже, за результатами оцінки доказів, наявних в матеріалах справи, з огляду на встановлені факти та вимоги вищезазначених правових норм, враховуючи те, що АТ «НАК «Нафтогаз України» здійснив нарахування трьох відсотків річних у сумі 20 547,84 грн. та інфляційних втрат у розмірі 59 314,36 грн. за зобов`язаннями згідно Договору №3197/15-КП-39 від 15.12.2014 року, що були сплачені відповідачем до 30.11.2016 року, тобто в порушення вимог частини З статті 7 Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії» від 03.11.2016 № 1730-УШ, суд відмовляє у задоволенні позову в частині стягнення 20547,84 грн - 3% річних, 59314,36 грн інфляційних втрат за період 01.02.2016 по 31.10.2016.

За наведених обставин у їх сукупності, беручи до уваги доводи позивача та заперечення відповідача, а також надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що в позові має бути відмовлено.

Керуючись ст. 42, 73-80, 86, 129, 165, 233, 236-238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

У позові відмовити повністю.

Повний текст рішення складено та підписано 29 листопада 2019 року.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду, з урахуванням п. 17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України, у строки, визначені ст. 256 цього Кодексу.

Суддя С.В. Белов

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень, розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: http://reyestr.court.gov.ua/