СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" листопада 2019 р. Справа № 905/1591/19

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Плахов О.В., суддя Геза Т.Д., суддя Здоровко Л.М.
при секретарі Міракові Г.А.,
за участю представників сторін:
від позивача не з`явився;
від відповідача Павліха С.М. на підставі довіреності від 08.07.2019р.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Військово-медичного клінічного центру Північного регіону (Військова частина НОМЕР_1 ), м. Харків, на рішення господарського суду Донецької області від 02.10.2019р. у справі №905/1591/19 (суддя Фурсова С.М., ухвалене в м.Харків о 12:59год., дата складення повного тексту - 07.10.2019)

за позовом: Військово-медичного клінічного центру Північного регіону (Військова частина НОМЕР_1 ), місто Харків,

до відповідача: Військової частини НОМЕР_2 , місто Слов`янськ, Донецька область,

про стягнення фактично понесених витрат на лікування у розмірі 10433,53 гривень

ВСТАНОВИЛА:

22.08.2019р. Військово-медичний клінічний центр Північного регіону (Військова частина НОМЕР_1 ) звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до Військової частини НОМЕР_2 про стягнення фактично понесених витрат на лікування у розмірі 10433,53 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що протягом 2015 року, під час проведення Антитерористичної операції на території Луганської та Донецької областей у військово-медичному клінічному центрі Північного регіону було надано медичну допомогу 7 військовослужбовцям відповідача на суму 10433,53грн., проте останнім оплачені не були. Вказані витрати були виявлені позивачем після внутрішнього фінансового аудиту фінансово-господарської діяльності та аудиту відповідності у Військово-медичному клінічному центрі Північного регіону (м.Харків) за період з 01.01.2015 року по 01.11.2016 року від 03.12.2016 року №234/1/31/18.

У відзиві на позовну заяву поданому до господарського суду Донецької області 23.09.2019р. відповідач заперечував проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що позивачем на його адресу була направлена та отримана тільки відомість витрат за перебування на лікуванні військовослужбовців, поряд із цим рахунки, всупереч встановленим вимогам пункту 7 Порядку отримані відповідачем так і не були, що в свою чергу унеможливило здійснення своєчасної оплати наданої позивачем військовослужбовцям медичної допомоги. Крім того, відповідач зазначав про пропуск позивачем строку позовної давності, адже послуги надавались у 2015 році, а позивач звернувся до суду у серпні 2019 року.

Рішенням господарського суду Донецької області від 02.10.2019р. у справі №905/1591/19 в задоволенні позову відмовлено, з тих підстав, що позивачем не було доведено належними та допустимими доказами у розумінні статей 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, що несплата послуг за медичну допомогу військовослужбовцям сталась з вини відповідача. Крім того, місцевим господарським судом було відмовлено в задоволенні клопотання відповідача про застосування строків позовної давності

Військово-медичний клінічний центр Північного регіону (Військова частина НОМЕР_1 ) з рішенням місцевого господарського суду не погодився та звернувся до Східного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Донецької області від 02.10.2019р. у справі №905/1591/19 та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт посилається на те, що при ухваленні оскаржуваного рішення господарським судом першої інстанції не було повно, всебічно та об`єктивно досліджено надані сторонами в обґрунтування свої вимог та заперечень доводи та докази, що призвело до передчасного висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Зокрема, апелянт вважає помилковими висновки місцевого господарського суду про не направлення на адресу відповідача рахунків на оплату медичних послуг №7,8 від 27.01.2017р., при цьому, як зазначає апелянт, жодним нормативним документом не встановлено порядок направлення рахунків саме рекомендованими листами чи кур`єром.

Крім того, апелянт наголошує, що саме за результатами внутрішнього фінансового аудиту фінансово-господарської діяльності та аудиту відповідності у Військово - медичному клінічному центрі Північного регіону (м. Харків) за період з 01.01.2015 по 01.11.2016 №234/1/31/18 від 03.12.2016 було виявлено недоотримання фінансових ресурсів, внаслідок безпідставного надання послуг військовослужбовцям інших міністерств та відомств, зокрема, і відповідачу, на загальну суму 384108,20грн.

За наведених обставин, на думку апелянта пропущення строків направлення рахунків на оплату медичних послуг, які надані військовослужбовцям відповідача, що передбачені положенням постанови Кабінету Міністрів України від 18.10.1999р. №1923, не є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 24.10.2019р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Військово-медичного клінічного центру Північного регіону (Військової частини НОМЕР_1 ) на рішення господарського суду Донецької області від 02.10.2019р. у справі №905/1591/19; встановлено учасникам провадження у справі п`ятиденний строк з моменту отримання ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі та призначення справи до розгляду для подання відзивів на апеляційну скаргу з доказами надсилання їх копій скаржнику, але не пізніше 10.11.2019р.; призначено справу до розгляду у судовому засіданні на 25.11.2019р.

12.11.2019р. відповідачем подано до апеляційного господарського суду відзив на апеляційну скаргу (вх.№10649), в якому просить суд відмовити в задоволенні апеляційної скарги Військово-медичного клінічного центру Північного регіону (Військової частини НОМЕР_1 ), рішення господарського суду Донецької області від 02.10.2019р. у справі №905/1591/19 залишити без змін.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Східного апеляційного господарського суду від 22.11.2019р. у зв`язку із відпусткою судді Шутенко І.А., для розгляду справи №905/1591/19 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Плахов О.В., суддя Геза Т.Д., суддя Здоровко Л.М.

У судовому засіданні Східного апеляційного господарського суду 25.11.2019р. представник відповідача заперечив проти вимог апеляційної скарги, просив відмовити в її задоволенні, рішення господарського суду Донецької області від 02.10.2019р. у справі №905/1591/19 залишити без змін.

Враховуючи, що наявних матеріалів справи достатньо для розгляду апеляційної скарги по суті, а також, що апелент був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи (т.1 а.с.75), колегія суддів вважає за можливе розглянути скаргу в даному судовому засіданні.

Дослідивши матеріали справи, викладені в апеляційний скарзі доводи апелянта, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, відповідно до статті 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила наступне.

Як свідчать матеріали справи, протягом 2015 року під час проведення Антитерростичної операції на території Луганської та Донецької областей у Військово-медичному клінічному центрі Північного регіону (м.Харків) було надано медичну допомогу 7-ми військовослужбовцям: солдату ОСОБА_1 , ст.солдату ОСОБА_2 , солдату ОСОБА_3 , капітану ОСОБА_4 , солдату ОСОБА_5 , солдату ОСОБА_6 , солдату ОСОБА_7 на загальну суму 10433,53грн. (т.1 а.с.13-14).

Відповідно до аудиторського звіту від 03.12.2016 №234/1/31/18 Про результати внутрішнього фінансового аудиту фінансово-господарської діяльності та аудиту відповідності військової частини НОМЕР_1 за період з 01.01.2015 по 01.11.2016 аудитом встановлено ряд порушень вимог чинного законодавства щодо порядку організації та ведення фінансово-господарської діяльності у військових частинах № НОМЕР_1 та пп НОМЕР_3 , внаслідок яких мали місце недоотримання фінансових ресурсів, нестачі військового майна, незаконне списання військового майна, переплати грошового забезпечення, заробітної плати, видатків на відрядження, безпідставне завищення обсягу робіт, послуг, необлікування активів, невиконання в повному обсязі Положення про інвентаризацію №748, Положення про фінансове господарство військової частини №590, Методичних рекомендацій №905 та інших керівних документів (т.1 а.с.19-23).

Військово-медичним клінічним центром Північного регіону (Військова частина НОМЕР_1 ) на адресу Військової частини НОМЕР_2 було направлено запит від 11.03.2019р. №574 з проханням здійснити оплату наданих медичних послуг військовослужбовцям відповідача, згідно відомості на суму 10433,53грн., який залишено останнім без відповіді, що і стало підставою для звернення 22.08.2019р. Військово-медичного клінічного центру Північного регіону (Військова частина НОМЕР_1 ) до господарського суду Донецької області з позовом до Військової частини НОМЕР_2 про стягнення фактично понесених витрат на лікування у розмірі 10433,53 грн. (т.1 а.с.4-37).

Рішенням господарського суду Донецької області від 02.10.2019р. у даній справі відмовлено в задоволенні позову (т.1 а.с.60-62).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, судова колегія зазначає наступне.

Так, відповідно до пункту 1 Порядку надання медичної допомоги у військово-медичних закладах і взаєморозрахунків за неї між військовими формуваннями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18.10.1999р. №1923 (надалі - Порядок), цей Порядок визначає механізм надання лікувально-профілактичної допомоги, проведення санаторно-курортного лікування, військово-лікарської, лікарсько-льотної, судово-медичної, судово-психіатричної експертиз, патолого-анатомічних досліджень, забезпечення лікарськими і протезними засобами (далі - медична допомога) осіб офіцерського складу, прапорщиків, мічманів, військовослужбовців, які проходять строкову військову службу та військову службу за контрактом, Збройних Сил, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, СБУ, Служби зовнішньої розвідки та інших військових формувань, Держспецтрансслужби, у тому числі курсантів і слухачів військово-навчальних закладів (далі - військовослужбовці) у військово-медичних закладах інших військових формувань та надання установами, закладами і підрозділами державної санітарно-епідеміологічної служби Міноборони, МВС, Адміністрації Держприкордонслужби, СБУ, Головного управління Національної гвардії, інших центральних органів виконавчої влади, яким підпорядковані військові формування (далі - центральні органи виконавчої влади, яким підпорядковані військові формування) послуг щодо забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя.

Пунктом 4 Порядку передбачено, що Центральними органами виконавчої влади, яким підпорядковані військові формування, Національним антикорупційним бюро, призначаються посадові особи - розпорядники кредитів, уповноважені здійснювати розрахунки за надання медичної допомоги у військово-медичних закладах інших військових формувань. Ці посадові особи затверджують списки осіб, уповноважених видавати направлення для надання медичної допомоги у військово-медичних закладах інших військових формувань. Списки посадових осіб, уповноважених здійснювати розрахунки за надання медичної допомоги у військово-медичних закладах інших військових формувань, а також уповноважених видавати направлення для надання медичної допомоги, подаються центральним органам виконавчої влади, яким підпорядковані військові формування, військово-медичні заклади яких надаватимуть медичну допомогу, і цим військово-медичним закладам.

Згідно з пунктом 5 Порядку надання медичної допомоги у військово-медичних закладах інших військових формувань провадиться за наявності засвідченого відповідною печаткою направлення уповноваженої на його видачу посадової особи, в якому зазначається міністерство, інший центральний орган виконавчої влади, якому підпорядковане військове формування, або орган державної влади, місцезнаходження і банківські реквізити органу військового управління (військової частини), уповноважена посадова особа якого буде здійснювати оплату, та медичний висновок про необхідні види і обсяги медичної допомоги.

У разі надання екстреної медичної допомоги при захворюваннях і станах, зазначених у додатку, а також загостренні хронічних захворювань направлення за повідомленням відповідного військово-медичного закладу подається до нього протягом трьох діб з дня госпіталізації чи амбулаторного надання екстреної медичної допомоги.
Пунктом 6 Порядку передбачено, що рахунки на оплату медичної допомоги протягом п`яти днів після її надання надсилаються до органу військового управління (військової частини) військового формування, уповноважена посадова особа якого буде здійснювати оплату. Вартість медичних послуг, які надаються військовослужбовцям інших військових формувань, встановлюється наказами керівників військово-медичних закладів, які надають ці послуги, у розмірі фактичних витрат на придбання медикаментів і перев`язувальних матеріалів, продуктів харчування та витрат на оплату комунальних послуг і енергоносіїв, що визначаються відповідно до законодавства, яке регулює здійснення розрахунків зазначених витрат виробництва продукції (робіт, послуг).

Згідно з пунктом 7 Порядку відшкодування витрат на надання медичної допомоги військовослужбовцям у військово-медичних закладах інших військових формувань здійснюється у 10-денний термін з дня надходження рахунків від військово-медичних закладів, в яких надавалася медична допомога. Копії платіжних доручень після здійснення оплати за надану медичну допомогу надсилаються на адресу військово-медичного закладу.

Військово-медичний клінічний центр Північного регіону (військова частина НОМЕР_1 ) є бюджетною установою, повністю фінансується за рахунок Державного бюджету України.

З матеріалів справи вбачається, що Північно-Східним територіальним управлінням внутрішнього аудиту 03.12.2016р. було проведено перевірку внутрішнього фінансового аудиту фінансово-господарської діяльності позивача, за результатами якої складено аудиторський звіт № 234/1/31/18 про результати внутрішнього фінансового аудиту фінансово-господарської діяльності та аудиту відповідності військової частини НОМЕР_1 за період з 01.01.2015р. по 01.11.2016р. та встановлено недоотримання фінансових ресурсів внаслідок безпідставного надання послуг військовослужбовцям інших міністерств та відомств.

В обґрунтування вимог заявленого позову та апеляційної скарги апелянт посилається на наявність вищевказаного аудиторського висновку №234/1/31/18 від 03.12.2016р.

Проте, колегія суддів вважає необґрунтованим дане твердження апелянта, з огляду на те, що згідно положень статті 7 Закону України Про аудиторську діяльність, який був чинним на момент проведення перевірки, аудиторський висновок це документ, що складений відповідно до стандартів аудиту та передбачає надання впевненості користувачам щодо відповідності фінансової звітності або іншої інформації концептуальним основам, які використовувалися при її складанні. Вказаний Закон визначає правові засади здійснення аудиторської діяльності в Україні і спрямований на створення системи незалежного фінансового контролю з метою захисту інтересів користувачів фінансової та іншої економічної інформації.

Згідно змісту наведеного аудиторського висновку, у ньому наявні загальні посилання на недоотримання фінансових ресурсів внаслідок безпідставного надання послуг військовослужбовцям інших міністерств та відомств на загальну суму 384108,20грн., в той час як предметом заявленого позову є вимоги до військової частини НОМЕР_2 на загальну суму 10433,53грн.

З матеріалів справи також вбачається, що 11.03.2019р. позивачем було надіслано на адресу відповідача запит за № 574 про стягнення фактично понесених витрат на лікування, згідно змісту якого та зазначеного додатку до нього була долучена відомість витрат за перебування на лікуванні військовослужбовців військової частини НОМЕР_2 , які знаходились у Військово-медичному клінічному центрі Північного регіону (військовій частині A-3306) на лікуванні протягом 2015 року.

Докази направлення даних документів до матеріалів справи не надано, однак дані обставини визнаються у наданому відповідачем відзиві на позовну заяву (т.1 а.с.41-44) та згідно приписів частини 1 статті 75 Господарського процесуального кодексу України не підлягають доказуванню.

Доводи апелянта про те, що жодним нормативним документом не встановлено порядок направлення рахунків саме рекомендованими листами чи кур`єром відхиляються колегією суддів, з огляду на те, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б свідчили про направлення (вручення) будь-якими засобами зв`язку рахунків №№7,8 від 27.01.2017р. на адресу відповідача, згідно положень пункту 6 Порядку надання медичної допомоги у військово-медичних закладах і взаєморозрахунків за неї між військовими формуваннями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18.10.1999р. №1923, який є підставою для відшкодування витрат на надання медичної допомоги згідно положень пункту 7 даного Порядку.

Судова колегія також вважає необґрунтованими доводи апелянта про те, що рахунки на оплату були направлені відповідачу після фінансового аудиту, з огляду на те, що фінансовий аудит було проведено 03.12.2016р., а єдине наявне в матеріалах справи звернення до відповідача датоване 11.03.2019р..

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що місцевим господарським судом було правомірно відмовлено в задоволенні позовних вимог з огляду на недотримання встановленого законом порядку для їх відшкодування.

Щодо заявленого відповідачем у відзиві на позовну заяву клопотання про застосування позовної давності (т.1 а.с.41-44), судова колегія зазначає наступне.

Так, за змістом частини першої статті 261 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.

Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

За наведених обставин, враховуючи відсутність підстав для задоволення позову, строк позовної давності та наслідки її спливу не підлягають застосуванню.

У відповідності з пунктом 3 частини 2 статті 129 Конституції України та частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (частина 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України).

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (стаття 76 Господарського процесуального кодексу України).

Таким чином, апелянтом не надано до суду належних і допустимих доказів на підтвердження тих обставин, на які він посилається в апеляційній скарзі. Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на припущеннях та зводяться до намагань здійснити переоцінку обставин справи, вірно встановлених судом першої інстанції.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що рішення господарського суду Донецької області від 02.10.2019р. у справі №905/1591/19 слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд апеляційної інстанції керуючись положеннями статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладає витрати за подання апеляційної скарги на апелянта.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 273, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. 276, ст. 282 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Військово-медичного клінічного центру Північного регіону (Військова частина НОМЕР_1 ) залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Донецької області від 02.10.2019р. у справі №905/1591/19 залишити без змін.

Повний текст постанови складено 26 листопада 2019р.

Постанова набирає законної сили з дня її проголошення та не підлягає оскарженню.

Головуючий суддя О.В. Плахов

Суддя Т.Д. Геза

Суддя Л.М. Здоровко