ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"28" листопада 2019 р.м. Одеса Справа № 916/2538/19

Господарський суд Одеської області у складі судді Мостепаненко Ю.І.

при секретарі судового засідання Тіщенко Д.І.

За участю представників сторін:

від позивача Пронюк В.Я. (довіреність №14-190 від 17.05.2019р.);

від відповідача - Боєнко І.П. (довіреність №1/14/1-69 від 07.03.2019р)

Розглянувши у відкритому судовому засіданні справу № 916/2538/19

за позовом акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України (01001, м.Київ, вул. Б.Хмельницького,6, )

до відповідача державного підприємства Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№14) (65059, м. Одеса, вул. Краснова,2а, )

про стягнення 255 257,19 грн.

ВСТАНОВИВ:

28.08.2019 року акціонерне товариство Національна акціонерна компанія Нафтогаз України звернулось до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до державного підприємства Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№14), в якій просить суд стягнути з відповідача 255 257,19 грн., у тому числі: 159 521,55 пені, 22 902,13 грн. 3% річних, 72 833,51 грн. інфляційних витрат, а також суму судових витрат.

В обґрунтування позовної заяви позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов укладеного між сторонами договору №3549/1617-ТЕ-23 від 17.10.2016р. постачання природного газу, в частині своєчасної оплати за поставлений природний газ.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 30.08.2019р. відкрито провадження у справі № 916/2538/19, прийнято справу до розгляду за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на "19" вересня 2019 р. об. 12:30.

19.09.2019р. до Господарського суду Одеської області від відповідача надійшло клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій (вх.№19076/19), відповідно до якого останній просить суд зменшити розмір штрафних санкцій до 1 595,22 грн.

В обґрунтування клопотання зазначає, що відповідач здійснює постачання теплової енергії мешканцям м. Одеси та усім установам виконання покарань міста Одеса, які, в свою чергу є неприбутковими бюджетними установами, повністю фінансуються за рахунок Державного бюджету України та мають постійну заборгованість за спожиту теплову енергію, що підтверджується направленими у зазначений період претензіями та відповідями на них. В свою чергу, зазначена заборгованість призвела до виникнення заборгованості відповідача перед АК «НАК «Нафтогаз України» за поставлений природний газ. При цьому, відповідач зазначає, що має тяжке фінансове становище, у зв`язку із заборгованістю за поставлену теплову енергію, яка станом на 01.04.2019 року складає 3 476 889,37 грн. та має значну кількість зобов`язань перед третіми особами.

В судовому засіданні 19.09.2019р. судом було оголошено протокольну перерву до "10" жовтня 2019р. о 11год.00хв.

03.10.2019р. до Господарського суду Одеської області від позивача надійшли заперечення на клопотання про зменшення пені (вх.№ 20227/19), відповідно до яких зазначає, що головною підставою зменшення розміру неустойки відповідач є його тяжкий фінансовий стан, натомість, відповідно до ст.617 ЦК України, відсутність у боржника необхідних коштів, не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язань.

Також, позивач зазначає, що відповідно до консолідованого звіту про фінансовий стан, АТ «НАК «Нафтогаз» має значний обсяг несплаченої заборгованості підприємств, нестачу коштів для здійснення поточної діяльності позивача, у тому числі, для забезпечення підприємств необхідним обсягом природного газу протягом опалювального сезону 2017/2018 років та несвоєчасність оплати контрагентів прямо перешкоджає виконанню покладених на позивача державою обов`язків, погіршує фінансове становище, впливає на якість та своєчасність надання послуг з поставки газу для інших споживачів природнього газу.

07.10.2019р. до Господарського суду Одеської області від позивача надійшло клопотання (вх.№ 20382/19), відповідно до якого останній просив суд відкласти розгляд справи №916/2538/19 на інший час та дату, у зв`язку з великою завантаженістю працівників юридичного департаменту НАК Нафтогаз України, які здійснюють представництво інтересів позивача у суді.

В судовому засіданні 10.10.2019р. представником відповідача надано суду заяву про поновлення процесуального строку (вх.№ 20771/19) та відзив (вх.№ 20775/19), відповідно до якого відповідач просить суд відмовити у задоволенні позову та зменшити розмір штрафних санкцій до 1595,22 грн., зазначаючи, при цьому, що всупереч умовам укладеного між сторонами договору, позивач надав номінації на природний газ лише з жовтня 2016 р. по січень 2017 р. чим порушив не лише умови договору, але також Розпорядження Кабінету Міністрів України від 05 жовтня 2016 № 742-р «Деякі питання опалювального сезону 2016/17», відповідно до якого КМУ зобов`язав ПАТ Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» для забезпечення безперебійного постачання природного газу виробникам теплової енергії для виробництва теплової енергії для бюджетних установ, релігійних та інших організацій, надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню та постачальникам природного газу до початку опалювального сезону 2016/17 року видати номінації теплогенеруючим і теплопостачальним організаціям відповідно до договорів, які укладені з ними, згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 29 квітня 2016 р. № 357 «Про затвердження примірного договору про постачання природного газу виробникам теплової енергії для виробництва теплової енергії» та з дотриманням принципу недискримінацїї. Також, відповідач зазначає, що не було жодного місяця, коли б ним не здійснювалось часткових проплат за договором, з огляду на що, безпідставними є вимоги позивача про нарахування інфляційних втрат.

10.10.2019р. судом оголошено протокольну ухвалу, якою задоволено клопотання відповідача про поновлення процесуального строку.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 10.10.2019р. строк підготовчого провадження у справі №916/2538/19 продовжено до "28" листопада 2019р., відкладено підготовче засідання у справі №916/2538/19 на "14" листопада 2019 р. о 14:30.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 14.11.2019р. закрито підготовче провадження у справі № 916/2538/19 та призначено справу №916/2538/19 до розгляду по суті в засіданні суду на "28" листопада 2019 р. о 15:00.

В судовому засіданні 28.11.2019р. представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив суд їх задовольнити.

28.11.2019р. в судовому засіданні представник відповідача заперечував проти задоволення позову, просив суд зменшити розмір штрафних санкцій до 1595,22 грн.

В судовому засіданні від 28.11.2019р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача, суд встановив наступне.

17.10.2016 року між ПАТ НАК "Нафтогаз України" (змінено назву на Акціонерне товариство Національна акціонерна компанія Нафтогаз України) та державним підприємством Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України в Одеській області (№14) було укладено договір №3549/1617-ТЕ-23 постачання природного газу, за умовами п.1.1. якого постачальник зобов`язався передати у власність споживачу у 2017-2018 роках природний газ (надалі - газ), а споживач зобов`язується прийняти та оплатити цей газ, на умовах цього договору.

Відповідно до 1.2. договору встановлено, що природний газ, що постачається за цим договором, використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої види населенню.

За цим договором може бути поставлений природний газ ( за кодом згідно з УКТ ЗЕД 2711 21 00 00) власного видобутку (природній газ, видобутий на території України) та/або імпортований природний газ, ввезений ПАТ Національна акціонерна компанія Нафогаз України на митну території України. (п.1.4 договору).

Згідно п. 2.1 договору, постачальник передає споживачу з 01 жовтня 2016 року по 31 березня 2017 року (включно) природний газ обсягом до 1,950 тис.куб.м. у тому числі по місяцях кварталів (тис.куб.м): жовтень 200, листопад 200, грудень 300, січень 500, лютий 450, березень 300.

Відповідно до п.3.4. договору, приймання-передача природного газу, переданого постачальником споживачеві у відповідному місяці постачання, оформлюється актом приймання-передачі газу. Обсяг використання природнього газу споживачем у відповідному місяці поставки встановлюється шляхом складання добових обсягів, визначених на підставі показів комерційного вузла/вузлів обліку газу споживачу.

Постачальник не пізніше десятого числа місяця, наступного за місцем постачаня природного газу, повертає споживачу один примірник оригіналу акта приймання-передачі природного газу, підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою. У разі не підписання постачальником акта приймання-передачі природного газу постачальник письмово повідомляє споживача про причини такого не підписання акта (п.3.5 Договору).

Пунктом 5.1. договору встановлено, що регульована ціна (без урахування тарифів на послуги з транспортування та розподілу природного газу, а також податків та зборів, що включаються до його вартості природного газу, відповідно до Податкового кодексу України), на природний газ, який постачається за цим договором, визначається згідно з постановою Кабінету міністрів України від 01.10.2015р. №758.

Згідно п. 5.2. договору, ціна за 1000 куб. метрів природного газу за цим договором становить 4942,00 грн., крім того: збір у вигляді цільової надбавки на природний газ - 2%; податок на додану вартість за ставкою 20%. Усього до сплати разом з податком на додану вартість 5930,40 грн.

Загальна сума вартості природного газу за цим договором складається із сум вартості місячних поставок природного газу. (п.5.4 Договору).

Відповідно до п.6.1. договору, оплата за природній газ здійснюється споживачем виключно грошовими коштами 100- відсоткової поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий природній газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Згідно п. 7.2.6 договору, споживач зобов`язаний, зокрема, своєчасно оплачувати вартість поставленого природного газу в розмірі та порядку, що передбачені цим договором.

У разі прострочення споживачем оплати згідно пункту 6.1 цього договору він зобов`язується сплатити постачальнику пеню у розмірі 21% річних, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу (п.8.2 Договору).

Відповідно до п. 12, договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін і діє в частині реалізації газу з 01 жовтня 2016р. до 31 березня 2017 р. (включно), а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення.

При цьому, під час дії договору сторонами укладались додаткові угоди №1 від 23.01.2017р. та №2 від 23.01.2017р., відповідно до яких вносились зміни у договір №3549/1617-ТЕ-23 від 17.10.2016р.

На виконання умов договору, позивач в період з жовтня 2016р. по січень 2017р. поставив відповідачу природний газ на загальну суму 4 224 668,71 грн., на підтвердження чого між сторонами у справі було складено акти приймання-передачі природного газу: від 31.10.2016р. за жовтень на суму 221 607,19 грн.; від 30.11.2016р. за листопад 2016р. на суму 996 449,53 грн.; від 31.12.2016р. за грудень 2016р. на суму 1 419 073,56 грн.; від 31.01.2017р. за січень 2017р. на суму 1 587 538,43 грн.

Зазначені акти підписано сторонами та скріплено печатками останніх.

При цьому, відповідач за отриманий протягом жовтня 2016р. - січня 2017р. природний газ, розраховувся із простроченням.

На підставі вищезазначеного, АТ Національна акціонерна компанія Нафтогаз України звернулось до суду з даним позовом, в якому просить стягнути з державного підприємства Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№14) 159 521,55 пені, 22 902,13 грн. 3% річних та 72 833,51 грн. інфляційних витрат.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши наявні у справі докази у сукупності та давши їм відповідну правову оцінку, суд дійшов наступних висновків:

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським Кодексом України.

У відповідності до ст.11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Правочин, різновидом якого є договори - основний вид правомірних дій це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

При цьому, ст.12 Цивільного кодексу України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

Відповідно до ч.1 ст. 175 Господарського Кодексу України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічні положення містяться в ч.ч.1,7 ст.193 ГК України, в яких визначено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться; до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом; не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Згідно з п. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до п. 1 ст. 628 Цивільного Кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно вимог ст. 629 Цивільного Кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

Як встановлено судом, 17.10.2016 року між ПАТ НАК "Нафтогаз України" (змінено назву на Акціонерне товариство Національна акціонерна компанія Нафтогаз України) та державним підприємством Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України в Одеській області (№14) було укладено договір №3549/1617-ТЕ-23 постачання природного газу, за умовами п.1.1. якого постачальник зобов`язався передати у власність споживачу у 2017-2018 роках природний газ (надалі - газ), а споживач зобов`язується прийняти та оплатити цей газ, на умовах цього договору.

Згідно п. 7.2.6 договору, споживач зобов`язаний, зокрема, своєчасно оплачувати вартість поставленого природного газу в розмірі та порядку, що передбачені цим договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України „Про ринок природного газу від 9 квітня 2015 року N 329-VIII (з наступними змінами і доповненнями) постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Якість та інші фізико-хімічні характеристики природного газу визначаються згідно із встановленими стандартами та нормативно-правовими актами.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

АТ НАК Нафтогаз України, як постачальником, виконано належним чином взяті на себе зобов`язання за договором та поставлено відповідачу в період з жовтня 2016р. по січень 2017р. на загальну суму 4 224 668,71 грн., що підтверджується актами приймання-передачі природного газу: від 31.10.2016р. за жовтень на суму 221 607,19 грн.; від 30.11.2016р. за листопад 2016р. на суму 996 449,53 грн.; від 31.12.2016р. за грудень 2016р. на суму 1 419 073,56 грн.; від 31.01.2017р. за січень 2017р. на суму 1 587 538,43 грн.

Відповідно до п.6.1. договору, оплата за природній газ здійснюється споживачем виключно грошовими коштами 100- відсоткової поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий природній газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Згідно п. 7.2.6 договору, споживач зобов`язаний, зокрема, своєчасно оплачувати вартість поставленого природного газу в розмірі та порядку, що передбачені цим договором.

У разі прострочення споживачем оплати згідно пункту 6.1 цього договору він зобов`язується сплатити постачальнику пеню у розмірі 21% річних, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу (п.8.2 Договору).

Як встановлено судом, оплату за переданий в період з жовтня 2016р. по січень 2017р. газ відповідач здійснював несвоєчасно, що підтверджується випискою по операціям за ДП Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№14) , чим порушено умови господарського зобов`язання, зокрема, вимоги пункту 6.1 договору.

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

В зв`язку з порушення відповідачем строків оплати за отриманий природній газ, позивачем нараховано відповідачу пеню за загальний період з 26.11.2016р. по 27.08.2017р., в сумі 159 521,55 грн.

За ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

З огляду на те, що відповідач свої зобов`язання в частині оплати поставленого природного газу не виконав у встановлений договором строк, то відповідач вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, що в свою чергу тягне за собою відповідні правові наслідки.

При цьому, невиконання зобов`язання або виконання зобов`язання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), що мало місце у даному випадку (несвоєчасна сплата відповідачем вартості природного газу) згідно ст. 610 Цивільного кодексу України є порушенням зобов`язання, зокрема з боку відповідача.

В свою чергу, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України).

Як передбачено частиною 1 ст. 548 Цивільного кодексу України, виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. В силу ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою (штраф, пеня).

Згідно положень ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п. 8.2. договору, у разі прострочення споживачем оплати згідно пункту 6.1 цього договору він зобов`язується сплатити постачальнику пеню у розмірі 21% річних, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу (п.8.2 Договору).

Відповідно до ст. ст. 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін; розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Суд, перевіривши розрахунок позивача щодо стягнення з відповідача пені у розмірі 159521,55 грн., розрахованої, виходячи із розміру подвійної облікової ставки НБУ, вважає його вірним та здійсненим відповідно до умов договору та законодавства.

Частиною другою статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд, перевіривши здійснений позивачем розрахунки суми 3% річних, (нарахованих за загальний період з 26.11.2016р. по 30.08.2017р.) в розмірі 22 902,13 грн., та інфляційних витрат (нарахованих за період з 27.12.2016р. по 31.08.2017р.) в сумі 72 833,51 грн., також вважає їх вірними та здійсненими відповідно до умов договору та чинного законодавства.

Відповідно до ст.74 Господарського процесуального Кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.1 ст. 76 Господарського процесуального Кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст. 77 Господарського процесуального Кодексу України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Статтею 78 Господарського процесуального Кодексу України визначено, що достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Приписами ст. 79 Господарського процесуального Кодексу України передбачено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до п. 1 ст. 86 Господарського процесуального Кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи вищевикладене, оціннивши докази у справі в їх сукупності, законодавство, що регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, як обґрунтовані, підтверджені належними доказами та наявними матеріалами справи.

Що стосується клопотання відповідача про зменшення розміру пені до 1 595,22грн. - 10% від заявленої позивачем суми, то з цього приводу слід зазначити, що відповідно до ст. 233 Господарського кодексу України та ст. 551 Цивільного кодексу України, зменшення розміру належних до сплати штрафних санкцій є правом, а не обов`язком суду, та здійснюється у виняткових випадках в залежності від матеріалів справи. У даному випадку, суд не вбачає підстав для зменшення розміру нарахованої пені, оскільки з матеріалів справи вбачається, що прострочення здійснення відповідачем оплат за отриманий газ мають систематичний характер та даний випадок не є винятковим. Разом з тим, несвоєчасність оплати деяких контрагентів за отриманий газ погіршує фінансове становище позивача та прямо перешкоджає виконанню покладених на нього обов`язків щодо якості та своєчасності надання послуг з поставки природного газу для інших споживачів.

На підставі ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку із задоволенням позовних вимог, судові витраті по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України до державного підприємства Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України про стягнення задовольнити повністю.

2. Стягнути з державного підприємства Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№14) (65059, м. Одеса, вул. Краснова,2а, ) на користь акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України (01001, м.Київ, вул. Б.Хмельницького,6, ) 159 521 (сто п`ятдесят дев`ять тисяч п`ятсот двадцять одну) грн. 55 коп. пені, 22 902 (двадцять дві тисячі дев`ятсот дві) грн. 13 коп. 3% річних, 72 833 (сімдесят дві тисячі вісімсот тридцять три) грн. 51 коп. інфляційних витрат та 3 828 (три тисячі вісімсот двадцять вісім) грн. 86 коп. витрат по сплаті судового збору.

Рішення Господарського суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом 20-денного строку з моменту складення та підписання повного тексту рішення.

Рішення Господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення складено та підписано 29 листопада 2019 р.

Суддя Ю.І. Мостепаненко