ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" листопада 2019 р. Справа№ 910/7622/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тищенко А.І.

суддів: Скрипки І.М.

Михальської Ю.Б.

без повідомлення учасників апеляційного провадження

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Міністерства економічного розвитку і торгівлі України

на рішення

Господарського суду міста Києва

від 20.08.2019р.

у справі № 910/7622/19 (суддя Морозов С.М.)

за позовом Комунального підприємства Київської обласної ради "Переяслав-Хмельницьктепломережа"

до Міністерства економічного розвитку і торгівлі України

про стягнення 7 432,30 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У червні 2019 року Комунальне підприєство Київської обласної ради "Переяслав-Хмельницьктепломережа" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Міністерства економічного розвитку і торгівлі України про стягнення суми боргу з урахуванням штрафних санкцій в розмірі 7 423,30 грн, посилаючись на неналежне виконання відповідачем умов укладеного між сторонами договору про постачання теплової енергії №53/61 від 07.07.2016 та договору купівлі-продажу теплової ененргії за державні кошти №53 від 05.04.2017.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та його мотиви

Рішенням Господарського суду міста Києва від 20.08.2019 у справі № 910/7622/19 позов задоволено повністю.

На підставі рішення суду з Міністерства економічного розвитку і торгівлі України підлягає стягненню на користь Комунального підприємства Київської обласної ради "Переяслав-Хмельницьктепломережа" сума заборгованості в розмірі 5 043,94 грн., сума інфляційних втрат в розмірі 1 911,44 грн., сума 3% річних в розмірі 476,92 грн. та сума судового збору в розмірі 1 921,00 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що відповідачем не надано доказів належного виконання свого зобов`язання щодо своєчасної оплати вартості послуг теплопостачання.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги, письмових пояснень та узагальнення їх доводів

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Міністерство економічного розвитку і торгівлі України звернулося до суду з апеляційною скаргою, просить рішення суду скасувати повністю та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, мотивуючи свої вимоги порушенням судом першої інстанції норм процесуального права.

Доводи апелянта зводяться до того, що ним не було отримано рахунків-фактур на оплату послуг та актів виконаних робіт, у зв`язку з чим відсутні підстави для стягнення з міністерства заявлених позивачем сум.

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу та заперечень проти пояснень відповідача

Заперечуючи проти апеляційної скарги, Комунальним підприємством Київської обласної ради "Переяслав-Хмельницьктепломережа" подано відзив, у якому позивач зазначає, що апеляційна скарга є необґрунтованою та такою, що не підтверджена належними та допустимими доказами, у зв`язку з чим позивач просить залишити апеляційну скаргу - без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 24.09.2019 відкрито апеляційне провадження у справі №910/7622/19, розгляд апеляційної скарги ухвалено здійснювати без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання).

Частиною 1 статті 270 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

Згідно з частиною 3 статті 270 Господарського процесуального кодексу України розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється у судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених частиною десятою цієї статті та частиною другою статті 271 цього Кодексу.

Відповідно до частини 10 статті 270 Господарського процесуального кодексу України апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Обставини справи встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Як підтверджено матеріалами справи, 07.10.2016 між Міністерством економічного розвитку і торгівлі України (покупець) та Комунальним підприємством Київської обласної ради "Переяслав-Хмельницьктепломережа" (продавець) був укладений Договір про постачання теплової енергії №53/61 (далі - договір №53/61), відповідно до пункту 1.1. якого продавець зобов`язується поставити покупцю теплову енергію для опалення приміщення Мінекономрозвитку, що знаходяться в м. Переяслав-Хмельницькому Київської області, а покупець зобов`язується оплатити теплову енергію в обсязі, зазначеному у п. 1.3. цього Договору згідно показань приладу комерційного обліку теплової енергії.

Теплова енергія постачається в обсягах згідно з додатком №3 до цього договору у вигляді гарячої води на такі потреби: опалення - в період опалювального сезону - 0,07143 Гкал/год згідно з обліком тепловикористальної установки. (п. 1.2. договору №53/61).

Продавець передає покупцю теплову енергію, вироблену теплогенеруючими установками, з урахуванням вартості її транспортування в обсязі до 54,06 Гкал протягом опалювального сезону у 2016 році. (п. 1.3. договору №53/61).

Пунктом 3.1. договору №53/61 передбачено, що ціна цього договору становить 61 700,00 грн., у тому числі ПДВ - 10 283,33 грн (ціна Договору визначається з урахуванням Закону України "Про податок на додану вартість").

Відповідно до п. 3.3. договору №53/61 тариф виробництва, транспортування та постачання 1 Гкал теплової енергії з 01.04.2014 року встановлено 950,97 грн без урахування податку на додану вартість. Ціна використання 1 Гкал теплової енергії - 950,97 грн, ПДВ - 20% - 190,19 грн, разом з урахуванням ПДВ становить 1 141,16 грн.

Згідно з пунктом 4.1. договору №53/61 розрахунки за теплову енергію проводяться виключно в безготівковій формі, відповідно до встановлених тарифів, діючих на дату здійснення оплати, в сумі, зазначеній у рахунку-фактурі, продавця протягом семи робочих днів з дня отримання рахунку-фактури та акту приймання-передачі наданих послуг, але не пізніше 25-го числа місяця, наступного за розрахунковим.

Продавець щомісячно, до 5 числа місяця, наступного за розрахунковим, разом з рахунком-фактурою надає покупцю для підписання та скріплення печаткою два примірники акта приймання-передачі наданих послуг. Покупець один примірник підписаного та скріпленого печаткою акта повертає продавцю. (п. 4.3. договору №53/61).

Місце надання теплоенергії: 08400, м. Переяслав-Хмельницький, вул. Новокиївське шосе, 2. (п. 5.2. договору №53/61).

Відповідно до п. 6.1. договору №53/61 покупець зобов`язаний своєчасно та у повному обсязі сплачувати за отриману теплову енергію.

Цей договір набирає чинності з дня підписання і діє до 31.12.2016 року. Умови цього договору застосовуються до відносин між сторонами, які виникли з 01.01.2016 року, згідно з частиною третьою статті 631 Цивільного кодексу України в частині проведення розрахунків за спожиту теплову енергію до повного їх здійснення. (п. 10.1. договору №53/61).

В подальшому, у зв`язку із закінченням строку дії Договору №53/71 між сторонами було підписано договір купівлі-продажу теплової енергії за державні кошти №53 (далі - договір №53), відповідно до пункту 1.1. якого продавець зобов`язується поставити покупцю теплову енергію для опалення приміщення Мінекономрозвитку, що знаходяться в м. Переяслав-Хмельницькому Київської області, а покупець зобов`язується оплатити теплову енергію в обсязі, зазначеному у п. 1.3. цього договору.

Теплова енергія постачається в обсягах згідно з додатком №3 до цього договору у вигляді гарячої води на такі потреби: опалення - в період опалювального сезону - 0,07143 Гкал/год згідно з обліком тепловикористальної установки (п. 1.2. договору №53).

Продавець передає покупцю теплову енергію, вироблену 23,74 Гкал протягом опалювального сезону січня-квітня 2017 року. (п. 1.3. договору №53).

Ціна цього договору становить 27 100,00 грн., у тому числі ПДВ - 4 516,67 грн (ціна договору визначається з урахуванням Закону України "Про податок на додану вартість"). (п. 3.1. договору №53).

Відповідно до п. 3.3.д №53 тариф виробництва, транспортування та постачання 1 Гкал теплової енергії з 01.04.2014 року встановлено 950,97 грн без урахування податку на додану вартість. Ціна використання 1 Гкал теплової енергії - 950,97 грн, ПДВ - 20% - 190,19 грн, разом з урахуванням ПДВ становить 1 141,16 грн.

Розрахунки за теплову енергію проводяться виключно в безготівковій формі, відповідно до встановлених тарифів, діючих на дату здійснення оплати, в сумі, зазначеній у рахунку-фактурі продавця протягом семи робочих днів з дня отримання рахунку-фактури та акту приймання-передачі наданих послуг, але не пізніше 25-го числа місяця, наступного за розрахунковим. (п. 4.1. договору №53).

Продавець щомісячно, до 5 числа місяця, наступного за розрахунковим, разом з рахунком-фактурою надає покупцю для підписання та скріплення печаткою два примірники акта приймання-передачі наданих послуг. Покупець один примірник підписаного та скріпленого печаткою акта повертає продавцю. (п. 4.3. договору №53).

Місце надання теплоенергії: 08400, м. Переяслав-Хмельницький, вул. Новокиївське шосе, 2б. (п. 5.2. договору №53).

Відповідно до п. 6.1. договору №53 покупець зобов`язаний своєчасно та у повному обсязі сплачувати за отриману теплову енергію.

Цей договір набирає чинності з дня підписання і діє до 30.04.2017 року. Умови цього договору застосовуються до відносин між сторонами, які виникли з 01.01.2017 року, згідно з частиною третьою статті 631 Цивільного кодексу України в частині проведення розрахунків за спожиту теплову енергію доповного їх здійснення (п. 10.1. договору №53).

На виконання умов договорів №53/61 та №53 позивачем було надано послуги відповідачу з теплопостачання на загальну суму в розмірі 36 391,71 грн згідно наступних актів надання послуг:

- №521 від 30.12.2016 року на суму 9 060,84 грн;

- №50 від 31.01.2017 року на суму 12 598,45 грн;

- №129 від 28.02.2017 року на суму 10 886,70 грн;

- №220 від 31.03.2017 року на суму 3 845,72 грн.

Також позивачем було виставлено відповідачу рахунки на оплату, а саме:

- №869 від 20.12.2016 року на суму 9 060,84 грн;

- №50 від 26.01.2017 року на суму 12 598,45 грн;

- №129 від 23.02.2017 року на суму 10 886,70 грн;

- №220 від 27.03.2017 року на суму 3 845,72 грн.

В рахунок оплати вартості отриманих від позивача послуг з теплопостачання відповідач здійснив лише оплату на суму в розмірі 2 442,10 грн за теплопостачання за грудень 2016 року та на суму в розмірі 23 485,15 грн за теплопостачання за розрахунковий період 2017 року, а також позивачем враховану попередню переплату в розмірі 5 420,52 грн.

У зв`язку з нездійсненням відповідачем повної оплати за отримані послуги з теплопостачання згідно умов договорів №53/61 та №53 на суму 5 043,94 грн, позивач звернувся до суду з даним позовом, окрім того, просить стягнути з відповідача суму інфляційних втрат в розмірі 1 911,44 грн та суму 3% річних в розмірі 476,92 грн.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо задоволення позову, з огляду на таке.

Статтею 901 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до статті 903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки, та в порядку, що встановлені договором.

Як встановлено судом першої інстанції у період з грудня 2016 року по квітень 2017 року позивач, на виконання умов договору №53/61 та договору №53, надав відповідачу послуги з теплопостачання на загальну суму 36 391,71 грн, що підтверджується наявними у матеріалах справи актами надання послуг за вказаний період.

Заперечуючи проти позовних вимог відповідач посилається на те, що ним не було отримано рахунків-фактур на оплату послуг та актів виконаних робіт, у зв`язку з чим відсутні підстави для стягнення з міністерства заявлених позивачем сум.

Разом з тим, згідно п. 4.3. договорів №53/61 та №53 продавець щомісячно, до 5 числа місяця, наступного за розрахунковим, разом з рахунком-фактурою надає покупцю для підписання та скріплення печаткою два примірники акта приймання-передачі наданих послуг. Покупець один примірник підписаного та скріпленого печаткою акта повертає продавцю.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем направлялись акти надання послуг №521 від 30.12.2016, №50 від 31.01.2017, №129 від 28.02.2017 та №220 від 31.03.2017 на суму 3 845,72 грн відповідачу, а з копія витягів з реєстру відправленої кореспонденції, а також копій журналів реєстрації вихідної кореспонденції від 26.12.2016, 31.01.2017, 28.02.2017 та 28.03.2017 відповідно по кожному акту.

Проте, у відповідності до вимог договорів відповідачем не було здійснено повернення позивачу підписаних актів надання послуг.

Як встановлено судом вище, відповідачем здійснено часткову оплату вартості послуг з теплопостачання на суму в розмірі 25 927,25 грн, що в свою чергу є обставиною визнання суми заборгованості відповідачем та свідчить про фактичне отримання від позивача актів надання послуг та рахунків на оплату і їх відповідне погодження.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції стосовно того, що відповідач, умови договорів в частині своєчасної та повної оплати вартості послуг з теплопостачання, виконав неналежним чином, вартість наданих позивачем послуг за вказаний період, сплатив частково - у сумі 31 347,77 грн (з врахуванням наявної у відповідача переплати в розмірі 5 420,52 грн наявної у відповідача станом на 01.12.2016), у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість на суму 5 043,94 грн.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 13, ст. 14 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" одним з видів житлово-комунальних послуг є комунальні послуги, до яких відносяться централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, вивезення побутових відходів тощо. Ціни/тарифи на комунальні послуги та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій формуються і затверджуються органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, відповідно до їхніх повноважень, визначених законом.

Пунктом 5 ч. 3 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" закріплений обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ст. 530 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 202 ГК України господарське зобов`язання припиняється, зокрема, виконанням, проведеним належним чином.

Як встановлено судом першої інстанції відповідачем не надано доказів, які б підтверджували належну сплату вартості послуг позивачу або спростовували доводи останнього. Окрім того, не надав до суду доказів на підтвердження відсутності у нього обов`язку з виконання умов договорів №53/61 та №53 як і не надано підтверджуючих документів некористування приміщенням, за яким фактично надавались послуги позивачем.

Відтак, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що вимоги позивача щодо стягнення основної заборгованості в сумі 5 043,94 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню у вказаному розмірі.

Крім того, позивачем заявлено про стягнення з відповідача інфляційну складову боргу в сумі 1 911,44 грн та 3 % річних у сумі 476,92 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Зважаючи на встановлене судом прострочення виконання відповідачем його грошового зобов`язання, вимоги про стягнення 3 % річних та інфляційної складової боргу є такими, що заявлені правомірно.

З огляду на викладене з відповідача підлягає стягненню інфляційна складова боргу у сумі 476,92 грн та 3% річних у сумі 1 911,44 грн, за розрахунком позивача, перевіреним судом.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Враховуючи викладене, оскільки відповідачем не надано доказів належного виконання свого зобов`язання щодо своєчасної оплати вартості послуг теплопостачання, позовні вимоги Комунального підприємства Київської обласної ради "Переяслав-Хмельніцьктепломережа" до Міністерства економічного розвітку і торгівлі України про стягнення штрафу є обґрунтованими та підлягають задоволенню повністю на суму в розмірі 7 432,30 грн.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному та повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний господарський суд погоджується із висновками місцевого суду як законними, обґрунтованими обставинами й матеріалами справи, детальний аналіз яких, як і нормативне обґрунтування прийнятого судового рішення наведено місцевим судом, підстав для скасування його не знаходить. Доводи апелянта по суті його скарги в межах заявлених вимог, як безпідставні й необґрунтовані не заслуговують на увагу, оскільки не підтверджуються жодними доказами по справі й не спростовують викладених в судовому рішенні висновків.

Оцінюючи вищенаведені обставини, колегія приходить до висновку, що рішення Господарського суду міста Києва від 20.08.2019 у справі № 910/7622/19 обґрунтоване, відповідає обставинам справи і чинному законодавству, а отже, підстав для його скасування не вбачається, у зв`язку з чим апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 240, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Міністерства економічного розвитку і торгівлі України на рішення Господарського суду міста Києва від 20.08.2019 у справі № 910/7622/19 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду міста Києва від 20.08.2019 у справі № 910/7622/19 залишити без змін.

Матеріали справи № 910/7622/19 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, окрім випадків, передбачених ст. 287 Господарського процесуального кодексу України та у строки, встановлені ст. 288 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя А.І. Тищенко

Судді І.М. Скрипка

Ю.Б. Михальська