ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2019 року

м. Київ

Справа № 910/1265/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

головуючого - Пєскова В.Г.,

суддів: Катеринчук Л.Й., Кушніра І.В.,

за участю секретаря судового засідання - Хмельовського В.О.;

за участю представників:

Акціонерного товариства «Укртрансгаз» - Болдіна В.В.,

Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» - Комісара С.П.,

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Акціонерного товариства «Укртрансгаз»

на постанову Північного апеляційного господарського суду від 26.06.2019

у складі колегії суддів: Разіної Т.І. (головуючий), Іоннікова І.А., Тищенко А.І.

та на рішення Господарського суду міста Києва від 09.07.2018

у складі судді Сташківа Р.Б.

в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення пені за несвоєчасну оплату послуг за транспортування природного газу для виробництва теплової енергії за січень 2017 року в розмірі 200 000 грн (різниця між заявленою позивачем до стягнення сумою пені та задоволеною судом першої інстанції) та інфляційних втрат за несвоєчасну оплату послуг за транспортування природного газу для виробництва теплової енергії за листопад 2016 року в розмірі 318 525, 08 грн (різниця між заявленою позивачем до стягнення сумою інфляційних втрат та задоволеною судом першої інстанції)

у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз»

до Публічного акціонерного товариства «Київенерго»,

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Публічного акціонерного товариства «Київгаз», Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго», Київської міської ради,

про стягнення заборгованості.

За результатами розгляду касаційної скарги Касаційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Хронологія подій та опис обставин, встановлених судами.

1. На підставі укладеного 01.11.2012 між ПАТ «Київенерго», як замовником, та ДК «Укртрансгаз» НАК «Нафтогаз України», як газотранспортним підприємством, Договору № на транспортування природного газу магістральними трубопроводами (з урахуванням додаткових угод до нього, що разом становлять Договір) останнім надавалися послуги з транспортування природного газу замовника від пунктів приймання-передачі газу в магістральні трубопроводи до пунктів призначення - газорозподільних станцій, зокрема, у період з жовтня 2016 року по грудень 2016 року на загальну суму 53 585 458, 98 грн для власних потреб та на суму 383 028 822, 76 грн для виробництва теплової енергії, що підтверджується відповідними актами наданих послуг, підписаними та скріпленими печатками обох сторін.

Подання позовної заяви до суду.

2. З огляду на неповний і несвоєчасний розрахунок ПАТ «Київенерго» за Договором ПАТ «Укртрансгаз» подало до суду першої інстанції позов, в якому з урахуванням заяв про збільшення та зменшення позовних вимог, просило стягнути заборгованість у сумі 290 927 509, 65 грн, з яких: заборгованість за надані послуги з транспортування природного газу магістральними трубопроводами в грудні 2017 року для виробництва теплової енергії у сумі 23 133 676, 30 грн; заборгованість за надані послуги з транспортування природного газу магістральними трубопроводами в січні 2018 року для виробництва теплової енергії у сумі 155 536 533, 26 грн; пеня у розмірі 67 803 039, 63 грн; 3 % річних у розмірі 7 456 794, 18 грн та інфляційні втрати у розмірі 36 997 466, 28 грн.

3. Позовні вимоги з посиланням на положення статей 526, 530, 625, 903, ЦК України, статей 175, 193 ГК України та умови укладеного між сторонами договору на транспортування газу від 01.11.2012 № , обґрунтовано несвоєчасним здійсненням відповідачем оплати послуг з транспортування магістральними трубопроводами природного газу за Договором.

Розгляд справи судами.

4. Рішенням Господарського суду міста Києва від 09.07.2018, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 26.06.2019, позов задоволено частково. Стягнуто з відповідача на користь позивача 44 561 390, 40 грн основного боргу; 65 043 680, 21 грн пені; 7 456 794, 18 грн - 3 % річних; 36 670 520, 23 грн втрат від інфляції; а також 325 877, 61 грн судового збору. У позові в частині вимог про стягнення 326 946, 05 грн втрат від інфляції та 2 759 359, 42 грн пені відмовлено.

5. Суди першої та апеляційної інстанцій виходили з наявності суми боргу відповідача за послуги з транспортування газу та простроченням оплати наданих позивачем послуг, що у відповідності з положеннями статей 525, 526, 610-612, 625 ЦК України зумовило стягнення з відповідача на користь позивача відповідних сум пені, 3 % річних та втрат від інфляції. При цьому судом першої інстанції, з чим погодився апеляційний суд, зменшено заявлені позивачем суми, зокрема, пені за несвоєчасну оплату послуг за транспортування природного газу для виробництва теплової енергії за січень 2017 року - на 200 000 грн, а також інфляційних втрат за несвоєчасну оплату послуг за транспортування природного газу для виробництва теплової енергії за листопад 2016 року - на 318 525, 08 грн.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ У СУДІ КАСАЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ

А. Доводи особи, яка подала касаційну скаргу.

6. 23.08.2019 до Верховного Суду надійшла касаційна АТ «Укртрасгаз», в якій наведено прохання скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 09.07.2018 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 26.06.2019 у справі № 910/1265/17 у частині відмови у задоволенні позову про стягнення пені за несвоєчасну оплату послуг за транспортування природного газу для виробництва теплової енергії за січень 2017 року на суму 200 000 грн (різниці між заявленою позивачем до стягнення сумою пені та задоволеною судом) та інфляційних втрат за несвоєчасну оплату послуг за транспортування природного газу для виробництва теплової енергії за листопад 2016 року на суму 318 525,08 грн (різниці між заявленою позивачем до стягнення сумою інфляційних втрат та задоволеною судом) та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким ці позовні вимоги задовольнити.

7. Посилання зроблені на неправильне застосування судами положень статей 551, 611, 625 ЦК України (фактично скаржник зазначає про невірний розрахунок судами сум за прострочення грошового зобов`язання), а також на порушення статей 73-79, 86, 91 ГПК України внаслідок неналежної оцінки судами доказів у справі та статті 236 ГПК України щодо законності та обґрунтованості судового рішення.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

А. Оцінка аргументів учасників справи

і висновків судів першої й апеляційної інстанцій

А. Щодо суті касаційної скарги.

8. Заслухавши пояснення присутніх у судовому засіданні учасників справи, здійснивши перевірку правильності застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення з таких підстав.

9. Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що перевірка законності судових рішень судів першої та апеляційної інстанції, згідно зі статтею 300 Господарського процесуального кодексу України, здійснюється виключно у частині застосування норм матеріального та процесуального права.

10. Суд першої інстанції, розглядаючи справу, здійснив власний перерахунок сум пені та інфляційних втрат за несвоєчасну оплату послуг за транспортування природного газу та відповідно зменшив ці суми і задовольнив частково заявлені вимоги про стягнення пені та інфляційних втрат (пеня зменшена на 200 000 грн, інфляційні втрати - на 318 525, 08 грн). Із таким висновком погодився і суд апеляційної інстанції.

11. Доводи скаржника у касаційній скарзі зводяться лише до невірного арифметичного обчислення судами першої та апеляційної інстанцій сум пені та інфляційних втрат.

12. Керуючись імперативними приписами статті 300 ГПК України щодо меж перегляду справи судом касаційної інстанції, Верховний Суд констатує, що, формально посилаючись в касаційній скарзі на порушення судами норм матеріального та процесуального права, позивач фактично висловлює свою незгоду з арифметичним розрахунком сум пені та інфляційних втрат за несвоєчасну оплату послуг за транспортування природного газу.

13. У той же час з тексту як рішення суду першої інстанції, так і постанови суду апеляційної інстанції вбачається, що аналогічні заперечення наводились ним при розгляді справ в обох інстанціях, були враховані та оцінені судами з відображенням відповідного спростування цих доводів, які суд касаційної інстанції вважає обґрунтованими.

14. Оцінюючи доводи касаційної скарги, Верховний Суд як джерелом права керується практикою Європейського суду з прав людини, зокрема в рішенні у справі «Нєлюбін проти Російської Федерації», де Суд дійшов висновку, що принцип правової визначеності вимагає, серед іншого, щоб якщо суди ухвалили остаточне рішення з питання, то їх рішення не піддавалося би сумніву. Повноваження вищих судів щодо скасування чи зміни тих судових рішень, які вступили в законну силу та підлягають виконанню, мають використовуватися для виправлення фундаментальних порушень. Такі рішення можуть бути скасовані лише за виняткових обставин, а не тільки з метою одержання іншого рішення у справі.

15. У цій справі, як було зазначено вище, доводи касаційної скарги зводяться до незгоди позивача з розрахунком сум пені та інфляційних втрат за несвоєчасну оплату послуг за транспортування природного газу, здійсненим судами на підставі умов укладеного між сторонами договору, тобто є вимогою про переоцінку зібраних у справі доказів та встановлення інших обставин справи, що виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції, а тому такі доводи Верховним Судом відхиляються.

16. Крім того, на переконання судової колегії, саме на позивачеві лежить процесуальний тягар доведення суду першої інстанції підстав, розміру, строку обчислення боргу шляхом надання суду деталізованого розрахунку усіх заявлених позивачем сум. Водночас, відповідач вправі надати відповідні заперечення щодо позовних вимог та здійснити контррозрахунок таких сум. Як розрахунок позивача, так і контррозрахунок відповідача повинні бути аргументованими, щоби суд, аналізуючи відповідні докази та аргументи учасників справи, виконував функцію здійснення правосуддя, а не змушений би був, в іншому випадку, виконувати обчислення, тобто здійснювати дії, покладені законом на учасників справи.

17. Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд касаційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі «Проніна проти України» (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи. У цій справі Верховний Суд дійшов висновку, що скаржникові було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені в касаційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків судів попередніх інстанцій.

18. Відтак, суд касаційної інстанції вважає безпідставними доводи касаційної скарги про порушення статей 73-79, 86, 91 ГПК України внаслідок неналежної оцінки судами доказів у справі та статті 236 ГПК України щодо законності та обґрунтованості судового рішення.

Б. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги.

19. У зв`язку з викладеним Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду дійшов висновків про те, що наведені у касаційній скарзі доводи не спростовують правильність висновків судів попередніх інстанцій, а оскаржені судові рішення у цій справі прийняті з повним, всебічним та об`єктивним з`ясуванням обставин, які мають значення для справи, із дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Тому касаційна скарга АТ «Укртрасгаз» підлягає залишенню без задоволення, а постанова Північного апеляційного господарського суду від 26.06.2019 та рішення Господарського суду міста Києва від 09.07.2018 у справі № 910/1265/17 - залишенню без змін.

В. Розподіл судових витрат.

20. У зв`язку з тим, що Суд відмовляє в задоволенні касаційної скарги та залишає без змін раніше ухвалені судові рішення, Суд покладає на скаржника витрати зі сплати судового збору за подання касаційної скарги.

На підставі викладеного та керуючись статтями 240, 300, 301, 308, 315 ГПК України в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VIII, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду

П О С Т А Н О В И В :

1. Касаційну скаргу Акціонерного товариства «Укртрансгаз» залишити без задоволення.

2. Постанову Північного апеляційного господарського суду від 26.06.2019 та рішення Господарського суду міста Києва від 09.07.2018 у справі № 910/1265/17 залишити без змін.

3. Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В.Г. Пєсков

Судді Л.Й. Катеринчук

І.В. Кушнір