ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.11.19 Справа № 917/986/19

за позовною заявою Державного підприємства "Артемсіль", 84545, Донецька область, Бахмутський район, м. Соледар, вул. Чкалова, 1а, ідент. код 00379790

до відповідача Дочірнього підприємства "Полтавський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України", 36024, м. Полтава, вул. Куйбишева, буд. 22А, ідент. код 32017261

про стягнення 1129132,48 грн.

Представники сторін:

від позивача: Сорока І.В., дов.№ 27/10-01-112 від 17.09.2019 року, свід.№ 1319 від 15.08.2001 року

від відповідача:Глазкова С.О., ордер № 140559 від 24.10.2019 року, посв.№ 1315 від 26.08.2016 року

Державне підприємство "Артемсіль" (далі - позивач) звернулося з позовною заявою до господарського суду Полтавської області про стягнення з Дочірнього підприємства "Полтавський облавтодор" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (далі - відповідач) 1129132,48 грн., в тому числі 937225,62 грн. основного боргу, 191906,86 грн. пені.

В обґрунтування позову позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору купівлі-продажу № 138 від 07.08.2018 року.

Ухвалою господарського суду від 24.06.2019 року позовну заяву ДП "Артемсіль" залишено без руху, позивача зобов"язано усунути встановлені недоліки позовної заяви.

З метою забезпечення незмінності складу суду, розгляд позовних матеріалів здійснюється після виходу судді Іванко Л.А. з відпустки.

Станом на 12.07.2019 року позивачем подано заяву (вх.№ 7193) про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 22.08.2019 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито загальне позовне провадження у справі, підготовче засідання призначено на 24.09.2019 року.

В.о. директора Державного підприємства "Артемсіль" надіслав до господарського суду Полтавської області заяву (вхід.№ 9952 від 18.09.2019р.) про проведення судового засідання по справі №917/986/19, що призначене на 24.09.2019 року на 10 год. 00хв. в режимі відеоконференції, проведення якого забезпечити Артемівському міськрайонному суду Донецької області.

Ухвалою суду від 19.09.2019 року відмовлено у задоволенні заяви в.о. директора Державного підприємства "Артемсіль" про проведення судового засідання в режимі відеоконференції.

Ухвалою від 24.09.2019 року суд відклав підготовче засідання на 24.10.2019 року.

В.о. директора Державного підприємства "Артемсіль" надіслав до господарського суду Полтавської області заяву (вхід.№ 10810 від 07.10.2019р.) про проведення судового засідання по справі №917/986/19, що призначене на 24.10.2019 року на 10 год. 50хв. в режимі відеоконференції, проведення якого забезпечити Артемівському міськрайонному суду Донецької області.

Ухвалою суду від 21.10.2019 року відмовлено у задоволенні заяви в.о. директора Державного підприємства "Артемсіль" про проведення судового засідання в режимі відеоконференції.

В підготовчому провадженні учасниками справи були подані наступні заяви по суті справи.

10.09.2019 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву (вх.№ 9617, арк. спр.5-6, т.3), в якому відповідач в задоволенні позову про стягнення основного боргу в розмірі 937225,62 грн., 191906,86 грн. пені, 16936,99 грн. судового збору просить відмовити. Не погоджуючись з аргументами, викладеними в позовній заяві, зазначає, що позивачем не надано доказів на підтвердження виникнення у відповідача обов"язку з оплати. Додані до справи рахунки, накладні не підписані стороною договору - директором ДП "Полтавський облавтодор" та не відповідають вимогам, встановленим для первинного документу, що на думку відповідача свідчить про те, що накладні не можуть бути належними, достовірними і достатніми доказами.

Крім цього, за твердженням віповідача, позивачем не підтверджено здійснення поставок за Договором купівлі-продажу № 138 від 07.08.2018 року.

Вважає наданий позивачем розрахунок суми заборгованості не обгрунтованим належними та допустимими доказами, розмір позовних вимог - недоведеним.

23.09.2019 року на адресу суду надійшла відповідь на відзив (вх.№ 10118, арк. спр.45-48, т.3), в якій позивач з позицією відповідача, викладеною у відзиві не погоджується. Міркування відповідача про те, що накладні та рахунки-фактури, надані позивачем в якості доказів отримання товару відповідачем не є належними доказами, тому що вони не містять підпису директора ДП "Полтавський облавтодор" вважає такими, що не відповідають дійсності.

Зазначає, що відповідач у своїх поясненнях посилається на пункт 1.1. та абзац 6 пункту 1.2 Правил оформлення перевізних документів (далі Правила) та стверджує, що Позивачем зазначені пункти Правил порушені, але в той же час не звертає уваги на абзац 2 та 4 цього ж таки пункту 1.1., де зазначається, що накладна згідно з цими Правилами може оформлятися і надаватися в електронному вигляді (із накладенням електронного цифрового підпису (далі

- ЕЦП). Порядок здійснення електронного документообігу під час перевезення вантажів залізничним транспортом у внутрішньому сполученні регламентується додатком до договору про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізницею послуги. Електронний перевізний документ та його паперова версія мають однакову юридичну силу.

Абзацами 1, 2, 3 та 5 пункту 1.2. Правил оформлення перевізних документів встановлюється, що накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором застави вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення, де видається одержувачу разом з вантажем. Для підтвердження приймання вантажу до перевезення один примірник накладної в паперовому вигляді з присвоєним їй номером і датою приймання вантажу надається відправнику. Порядок підтвердження приймання вантажу до перевезення за електронною накладною (із накладенням ЕЦП) визначається договором між вантажовласником і залізницею. Накладна у паперовому вигляді є відображенням її електронної копії, яка обов`язково надається на станцію відправлення одночасно з накладною у паперовому вигляді. Порядок обміну електронною накладною між відправником та залізницею, а також залізницею та одержувачем зазначається в договорі між вантажовласником і залізницею.

Тобто, зазначені вище Правила регулюють відносини між вантажовідправниками та залізницею, одержувачі вантажів є лише третьою стороною, а залізнична накладна є підтвердженням прийняття залізницею вантажу до перевезення.

Договором № 06030/8011-2018 від 14.02.2018 року (додається), укладеним між ДП "Артемсіль" та ПАТ "Українська залізниця" передбачено, що сторони домовились про використання електронного документообігу. Електронний документообіг між перевізником та замовником передбачає оформлення документів з накладанням електронного цифрового підпису на накладні та супроводжувальні документи при перевезенні у внутрішньому сполученні.

На підставі викладеного, позивач, згідно з умовами договору, в електронному вигляді оформлював накладні, а станція відправлення в електронному вигляді вносила в них інформацію. Паперові накладні з відміткою про одержання вантажу в адресу позивача не поверталися.

Крім цього, позивач називає безпідставним твердження відповідача про те, що в нього не виникло підстав для оплати отриманого ним товару. Адже, згідно п. 3.1.4. Договору №138 від 07.08.2018 року сторонами передбачено, що право власності на товар переходить від Продавця до Покупця у момент прийняття товару першим перевізником. У разі постачання товару залізничним транспортом на умовах ЕСА моментом переходу права власності є дата прийняття вантажу до перевезення залізницею, що вказується в залізничній накладній. Відповідно п. 4.2 додаткової угоди №1 від 12.09.2018 року до договору №138 від 07.08.2018 року передбачено, що оплата здійснюється Покупцем впродовж 30 календарних днів з дати відвантаження товару Продавцем або шляхом перерахування передплати Покупцем.

Твердження відповідача про те, що він товар не замовляв та не отримував спростовується надісланими відповідачем в адресу позивача заявками на відвантаження товару та Актами прийому - передавання всього обсягу замовленого відповідачем товару (копії заявок та Актів приймання - передачі додаються).

Стосовно не довантаження вагону № 67849471 по накладній № 52681632 та зменшення суми поставки позивач зауважив, що відповідач має право направити на адресу позивача претензію, в якій зазначити вказану ситуацію та свої вимоги щодо її вирішення, але в даному випадку предметом розгляду справи є не виконання відповідачем умов Договору купівлі - продажу.

Щодо Акту звірки розрахунків зазначає, що відповідач, підписуючи Акт звірки, визнав суму заборгованості, що склалася в нього перед Позивачем станом на 21.05.2019 за Договором № 138 від 07.08.2018 року.

10.10.2019 року до суду надійшло клопотання позивача (вх.№ 10980, арк. спр.109) про долучення до матеріалів справи в якості доказів копії залізничних накладних з відмітками про отримання вантажу відповідачем.

За результатами проведення підготовчого засідання, суд, ухвалою від 24.10.2019 року закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 14.11.2019 року.

В судовому засіданні 14.11.2019 року представник позивача наполягає на задоволенні позову у повному обсязі.

Представник відповідача проти позову заперечує. В судовому засіданні заявив клопотання про зменшення пені на 50%.

Суд оголосив вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, суд, встановив:

07.08.2018 року між позивачем (продавець за договором) та відповідачем (покупець за договором) укладено договір купівлі-продажу № 138 від 07.08.2018 (далі - Договір), відповідно до п. 1.1 якого, в порядку і на умовах, визначених даним Договором продавець бере на себе зобов"язання виготовити і поставити з передачею у власність покупцеві товар, а саме, сіль для промислового переробляння, асортимент, кількість і ціни на який вказані в специфікації (Додаток№ 1), що є невід"ємною частиною даного Договору, а покупець бере на себе зобов"язання прийняти вказаний товар і своєчасно здійснити його оплату на умовах даного Договору.

Відповідно до п.3.1.4 Договору право власності на товар переходить від продавця до покупця у момент прийняття товару першим перевізником. У разі постачання товару залізничним транспортом на умовах FCA моментом переходу права власності є дата прийняття вантажу до перевезення залізницею, що вказується в залізничній накладній. У разі постачання автомобільним транспортом на умовах ЕХW, момент переходу права власності визначається датою відвантаження, вказаною в товарно-транспортній накладній.

12.09.2018 року сторонами підписано Додаткову угоду № 1, що є невід"ємною частиною Договору № 138 від 07.08.2018 року, в якій п.4.2 передбачено, "форма розрахунку - оплата здійснюється покупцем впродовж 30 календарних днів з дати відвантаження товару продавцем, або шляхом перерахування передплати покупцем. Датою відвантаження товару вважається дата, вказана в залізничних супровідних документах або товарно-транспортній накладній.

Оплата вартості товару здійснюється покупцем шляхом перерахування коштів на поточний рахунок продавця (п.4.3 Додаткової угоди).

Згідно п.8.8 Додаткової угоди № 1 до Договору, у разі порушення своєчасної оплати за поставлений товар, покупець сплачує продавцеві пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення. Пеня нараховується впродовж шести місяців, з наступного дня коли повинна була надійти оплата за поставлений товар.

Позивач стверджує, що на виконання умов Договору з 01.10.2018 року відвантажив відповідачу товар у кількості відповідній до Специфікації (додаток № 1 до Договору), що підтверджується залізничними накладними на загальну суму 4202225,62 грн.

Відповідач сплатив позивачу вартість поставленого за Договором товару частково, на суму 3265000,00 грн. На підтвердження проведених оплат позивачем надано копії платіжних доручень (арк. спр.31-36, т.1).

Відповідно до п.4.2 Додаткової угоди № 1 до Договору, останній термін сплати за поставлений товар - 31.10.2018 року. Проте, відповідач свої зобов"язання за Договором виконав частково.

Загальна сума заборгованості за отриманий і неоплачений Відповідачем Товар станом на 21.05.2019 року становить 937225,62 грн.(4202225,62 грн. - 3265000 грн.), що підтверджується підписаним сторонами актом звірки розрахунків (арк. спр.46, т.1)

Оскільки відповідач свої зобов"язання за Договором в частині своєчасного розрахунку за поставлений товар у повному обсязі не виконав, позивач звернувся до суду за захистом своїх порушених прав та законних інтересів. При цьому, просить стягнути з відповідача 1129132,48 грн. заборгованості за неналежне виконання зобов`язань за договором купівлі-продажу № 138 від 07.08.2018 року, що складається з: 937225,62 грн. основного боргу, 191906,86 грн. пені.

При винесенні рішення суд виходив з наступного.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 ЦК України).

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За приписами ст. 692, ст. 693 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтями 525 та 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено законом або договором.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (стаття 610 ЦК України).

Судом встановлено, що за товар поставлений по Договору відповідач заборгував позивачу 937225,62 грн., що підтверджується підписаним сторонами актом звірки розрахунків (арк. спр.45-46, т.1). Згідно правової позиції Верховного Суду України, викладеній в постанові від 03.07.2019 року по справі №187/789/17 колегія суддів звернула увагу на те, що підписання в межах позовної давності боржником і кредитором акта звірки взаєморозрахунків, який підтверджує наявність заборгованості в сумі, щодо якої виник спір, належить до дій, які свідчать про визнання особою свого боргу.

Заперечення відповідача, викладені у відзиві (арк. спр.5-6, т.3) спростовуються позивачем у відповіді на відзив (арк. спр.45-48, т.3).

Докази того, що відповідач здійснив оплату товару у визначені договором строки в повному обсязі в матеріалах справи відсутні.

За даних обставин, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 937225,62 грн. основного боргу є правомірними, обґрунтованими, підтверджуються належними доказами, та підлягають задоволенню.

Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача 191906,86 грн. пені за період з 31.10.2018 року по 08.04.2019 року (розрахунок додається), суд зазначає наступне.

Згідно п.8.8 Додаткової угоди № 1 до Договору, у разі порушення своєчасної оплати за поставлений товар, покупець сплачує продавцеві пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення. Пеня нараховується впродовж шести місяців, з наступного дня коли повинна була надійти оплата за поставлений товар.

Згідно ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Судом перевірено наданий позивачем розрахунок пені і встановлено його правильність.

Згідно зі ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Представник відповідача в судовому засіданні заявив клопотання про зменшення пені на 50%. В обґрунтування клопотання відповідач посилається на скрутне матеріальне становище.

Відповідно до ст. 551 ЦК України розмір неустойки (до якої віднесено штраф і пеню) встановлюється договором або актом цивільного законодавства і може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Стаття 233 ГК України також встановлює, що у разі, якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

При цьому, суд зауважує, що зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає за доцільне скористатись наданим йому ч. 3 ст. 551 ЦК України, ч. 1 ст. 233 ГК України правом та зменшити розмір нарахованої позивачем пені на 50%, тобто до 95953,43 грн., цим самим забезпечивши баланс інтересів сторін.

При цьому, при визначенні розміру (відсоткового співвідношення) зменшення пені суд керується своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи зазначене, позовні вимоги в частині стягнення пені судом задовольняються частково в сумі 95953,43 грн. В іншій частині позовних вимог щодо стягнення пені суд у позові відмовляє.

Відповідно до ч.1 ст. 129 ГПК України судові витрати покладаються на відповідача.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 232-233, 237-238, 240 ГПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Дочірнього підприємства "Полтавський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України"(36024, м. Полтава, вул. Куйбишева, буд. 22А, ідент. код 32017261) на користь Державного підприємства "Артемсіль" (84545, Донецька область, Бахмутський район, м. Соледар, вул. Чкалова, 1а, ідент. код 00379790) 937225,62 грн. основного боргу, 95953,43 грн. пені, 16936,99 грн. витрат з оплати судового збору.

Видати наказ з набранням рішенням законної сили.

3. В іншій частині позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1,2 ст.241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст.256 ГПК України). Згідно ст.256 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повне рішення складено 25.11.2019 року

Суддя Іванко Л.А.