РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

11.11.2019Справа № 910/7838/18

За заявоюТовариства з обмеженою відповідальністю "Айбокс"
проперегляд за нововиявленими обставинами рішення
у справі№910/7838/18
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Айбокс"
доТовариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Геліос"
за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні: відповідача - 1.Фонду гарантування вкладів фізичних осіб
позивача:2. ОСОБА_1
3. ОСОБА_2
4. ОСОБА_3
5. ОСОБА_4
6. ОСОБА_5
7. ОСОБА_6
8. ОСОБА_7
провизнання застави припиненою та зобов`язання вчинити дії
зацікавлена особа - Публічне акціонерне товариство "Дельта Банк"
Суддя Бойко Р.В.

Секретар судового засідання Кучерява О.М.

Представники сторін:

від позивача:Тарасенко О.М.
від відповідача:Васильєва І.В.
від третьої особи 2:Луцький М.І.
від третіх осіб 1, 3-8:не з`явилися
від зацікавленої особа:Щербак Є.М.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Айбокс" (надалі - "ТОВ "Айбокс") звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" (надалі "Банк") про визнання припиненим договору застави №НКЛ-2002859/S-2 від 27.09.2013 та зобов`язання відповідача вчинити дії з внесення відповідних змін про припинення права застави по договору застави №НКЛ-2002859/S-2 від 27.09.2013 до Державного реєстру обтяжень рухомого майна.

Позовні вимоги обґрунтовувались наявністю підстав для визнання припиненим договору застави №НКЛ-2002859/S-2 від 27.09.2013 та зобов`язання Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" вчинити дії з внесення відповідних змін про припинення права застави, у зв`язку із погашенням суми заборгованості по кредитним договорам.

Рішенням господарського суду міста Києва від 02.10.2018, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 15.01.2019 та постановою Верховного Суду від 19.03.2019, у справі №910/7838/18 відмовлено в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

24.09.2019 через відділ діловодства суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Айбокс" надійшла заява про перегляд за нововиявленими обставинами рішення господарського суду міста Києва від 02.10.2018 у справі №910/7838/18 на підставі п. 3 ч. 2 ст. 320 Господарського процесуального кодексу України, яким передбачено, що скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду, є підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 24.09.2019 (постановленою після усунення заявником недоліків заяви, встановлених ухвалою від 12.09.2019) відкрито провадження у справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Айбокс" про перегляд за нововиявленими обставинами рішення господарського суду міста Києва від 02.10.2018 у справі №910/7838/18; вирішено здійснювати розгляд заяви за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи; розгляд заяви призначено на 08.10.2019.

08.10.2019 через відділ діловодства суду від представником Банку було подано заперечення, у відповідності до якого просив в задоволенні заяви ТОВ "Айбокс" відмовити, вказував на те, що постанова Верховного Суду від 14.08.2019 у справі №756/9470/16-ц не нівелює відсутності правових підстав для задоволення його позову у даній справі, адже якщо ТОВ "Айбокс" не визнає Банк кредитором, то новими кредиторами для нього є фізичні особи-поручителі, у т.ч. ОСОБА_1 - відповідач у справі №756/9470/16-ц про визнання недійсним договору поруки №П-2002859-6 від 25.06.2014, на підставі якого відбулось повне погашення заборгованості ТОВ "Айбокс" за договором кредитної лінії №НКЛ-2002859 від 13.09.2013, в той час, як матеріали справи не містять доказів погашення ТОВ "Айбокс" відповідної заборгованості в т.ч. перед ОСОБА_1 , а тому договір кредитної лінії №НКЛ-2002859 від 13.09.2013, як і договір застави №НКЛ-2002859/S-2 від 27.09.2013, є чинними.

Також, від Банку надійшла заява про заміну відповідача на правонаступника, яка мотивована тим, що 14.08.2019 Фондом гарантування вкладів фізичних осіб було проведено аукціон з продажу мегапулу, що включає в себе право вимоги до Товариства з обмеженою відповідальністю "Айбокс" за договорами кредитної лінії №НКЛ-20002859 від 13.09.2013 (виконання забезпечується договором застави №НКЛ-2002859/S-2 від 27.09.2013) та №НКЛ-2002859/1 від 22.05.2014, укладеними між Публічним акціонерним товариством "Дельта Банк" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Айбокс", переможцем якого стало Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Геліос" та в подальшому 26.09.2019 між останнім та Публічним акціонерним товариством "Дельта Банк" укладено договір купівлі-продажу прав вимоги та майнових прав №1962/К.

08.10.2019 через відділ діловодства суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Геліос" надійшла заява про заміну відповідача на правонаступника, яка мотивована тим, що між Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Геліос" та Публічним акціонерним товариством "Дельта Банк" було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги та майнових прав №1962/К від 26.09.2019, відповідно до якого останній передав у власність Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Геліос" майнові права, які виникли та/або виникнуть у майбутньому, зокрема, право вимоги до Товариства з обмеженою відповідальністю "Айбокс", його майнових та фінансових поручителів за договором кредитної лінії №НКЛ-20002859 від 13.09.2013, договором застави №НКЛ-2002859/S-2 від 27.09.2013, договором застави корпоративних прав №НКЛ-2002859/S-1 від 31.10.2013, договором застави корпоративних прав №НКЛ-2002859/S-3 від 31.10.2013, договором поруки №П-2002859/3 від 31.07.2014 та договором поруки №П-2002859/4 від 31.07.2014.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 08.10.2019 задоволено заяви Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Геліос" про заміну відповідача правонаступником та замінено відповідача у справі №910/7838/18 з Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" на Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Геліос" (надалі - "ТОВ "ФК "Геліос").

Протокольною ухвалою господарського суду міста Києва від 08.10.2019 задоволено клопотання відповідача та відкладено судове засідання на 24.10.2019 для надання можливості представнику відповідача ознайомитися з матеріалами справи та узгодити позицію з ТОВ "ФК "Геліос".

24.10.2019 через відділ діловодства суду від ТОВ "ФК "Геліос" надійшла заява, за змістом якої в задоволенні заяви ТОВ "Айбокс" про перегляд рішення за нововиявленими обставинами просив відмовити, а відповідне рішення залишити без змін, підтримуючи викладену в запереченні Банку позицію щодо відсутності доказів погашення кредитної заборгованості перед фізичними особами - поручителями як правової підстави для висновку про припинення договору застави.

Протокольною ухвалою господарського суду міста Києва від 24.10.2019 для додаткового вивчення доказів оголошено перерву в судовому засідання до 01.11.2019, в якому, задля додаткового вивчення правових підстав заяви та судової практики, оголошено перерву до 11.11.2019.

11.11.2019 через відділ діловодства суду представником ОСОБА_1 було подано пояснення, у відповідності до якого подану ТОВ "Айбокс" заяву підтримав, вказував на те, що після погашення спірної кредитної заборгованості ТОВ "Айбокс" за рахунок депозитних коштів ОСОБА_1 на підставі відповідного договору поруки, дійсність якого і підтверджена постановою Верховного Суду від 14.08.2019 у справі №756/9470/16-ц, до останнього перейшли всі права кредитора за договором кредитної лінії №НКЛ-2002859 від 13.09.2013, в т.ч. за договором застави №НКЛ-2002859/S-2 від 27.09.2013, однак, згідно укладеного між ТОВ "Айбокс" та ОСОБА_1 договору про заміну первісного зобов`язання новим зобов`язанням (новація) від 08.11.2019 такі правовідносини було припинено, копію якого долучено до відповідних пояснень.

В судове засідання 11.11.2019 з`явилися представники позивача, відповідача, третьої особи 2 та Банку (зацікавленої особи).

Треті особи 1, 3-8, повідомлені про дату, час і місце розгляду заяви ТОВ "Айбокс" про перегляд за нововиявленими обставинами рішення господарського суду міста Києва від 02.10.2018 у справі №910/7838/18 належним чином за відомими суду (наявними в матеріалах справи) адресами місцезнаходження останніх, своїх повноважних представників в судові засідання не направили, про поважні причини неявки суд не повідомили.

В судовому засіданні представник позивача підтримав подані пояснення третьої особи 2 та просив їх долучити до матеріалів справи разом з доданими доказами, а представником відповідача було заявлено клопотання про виклик ОСОБА_1 в якості свідка, підтримане представником зацікавленої особи (Банку).

Протокольною ухвалою господарського суду міста Києва від 11.11.2019: пояснення представника третьої особи 2 залишено без розгляду, а в задоволенні клопотання про долучення договору про заміну первісного зобов`язання новим зобов`язанням (новація) від 08.11.2019 до матеріалів справи відмовлено, оскільки останні не стосуються розгляду заяви ТОВ "Айбокс" про перегляд за нововиявленими обставинами рішення господарського суду міста Києва від 02.10.2018 у справі №910/7838/18; відмовлено в задоволенні клопотання про виклик ОСОБА_1 в якості свідка, оскільки відповідачем не доведено наявності правових підстав для застосування такого інституту доказування на даній стадії судового провадження (існування обставин, з якими чинні положення Господарського процесуального кодексу України передбачають можливість вчинення таких дій).

Представником зацікавленої особи було поставлено перед судом питання відносно того чи отримував ОСОБА_1 ухвали суду по даній справі, у відповідь на що судом було повідомлено про відсутність підстав для встановлення обставин належності повідомлення ОСОБА_1 про дату, час і місце розгляду заяви ТОВ "Айбокс" про перегляд за нововиявленими обставинами рішення господарського суду міста Києва від 02.10.2018 у справі №910/7838/18, оскільки в судовому засіданні присутній його повноважний представник.

В той же час, представником зацікавленої особи (Банку) було заявлено відвід судді, мотивований непогодженням з діями суду щодо відмови в задоволенні клопотання відповідача про виклик ОСОБА_1 в якості свідка та не підтвердженні на запитання представники чи отримував ОСОБА_1 направлені на його адресу ухвали суду.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 11.11.2019 заяву представника Банку про відвід судді від розгляду справи №910/7838/18 залишено без розгляду.

Представники позивача та третьої особи подану заяву підтримали та просили задовольнити її повністю, рішення суду скасувати та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити, а представники відповідача та зацікавленої особи проти поданої заяви заперечували, в її задоволенні просили відмовити повністю.

В судовому засіданні судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Фіксація судового процесу в судовому засіданні здійснювалася за допомогою технічних засобів.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників учасників справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Передумовою виникнення спору в даній справі стало те, що 04.02.2015 Банком на підставі договору поруки №П-2002859-6 від 25.06.2014 з рахунку поручителя були списані грошові кошти у сумі 4 157 175,04 дол. США в рахунок погашення заборгованості ТОВ "Айбокс" за договором кредитної лінії №НКЛ-2002859 від 13.09.2013, внаслідок чого відбулось часткове погашення заборгованості за відповідним договором, а інша частина заборгованості за вказаним договором була погашена в рамках примусового виконання постанови Київського апеляційного господарського суду від 26.09.2017 у справі №910/3896/17 (ВП №55410023).

За наведених обставин позивачем і було ініційовано звернення до суду з позовом у даній справі про визнання припиненим договору застави №НКЛ-2002859/S-2 від 27.09.2013, укладеного в забезпечення виконання зобов`язань за договором кредитної лінії №НКЛ-2002859 від 13.09.2013, та зобов`язання відповідача вчинити дії з внесення відповідних змін про припинення права застави по договору застави №НКЛ-2002859/S-2 від 27.09.2013 до Державного реєстру обтяжень рухомого майна, мотивований погашенням в повному обсязі суми заборгованості по вказаним кредитним договором.

Однак, розглядаючи даний спір судом було встановлено, що заочним рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 17.11.2016 у справі №756/9470/16-ц, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 05.07.2017, було визнано недійсним договір поруки №П-2002859-6 від 25.06.2014, укладений між Банком та ОСОБА_1 ; визнано відсутнім у ОСОБА_1 права вимоги за договором кредитної лінії №НКЛ-2002859 від 13.09.2013, яке виникло на підставі договору поруки №П-2002859-6 від 25.06.2014.

Тому, суд дійшов висновку, що визнання недійсним договору поруки №П-2002859-6 від 25.06.2014 відповідно до ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", поновлення заборгованості ТОВ "Айбокс" за кредитними договорами з урахуванням вимог п.п. 3.2, 3.3 договору застави, свідчить про наявність зобов`язань у позивача за договором застави №НКЛ-2002859/S-2 від 27.09.2013, у зв`язку з чим у задоволенні позову було відмовлено.

При цьому, із тексту рішення господарського суду міста Києва від 02.10.2018 у справі №910/910/7838/18 вбачається, що обставини існування заочного рішення Оболонського районного суду міста Києва від 17.11.2016 у справі №756/9470/16-ц стали єдиною правовою підставою відмови в задоволенні позову ТОВ "Айбокс".

Водночас, матеріалами справи підтверджується, що постановою Верховного Суду від 14.08.2019 скасовано рішення Оболонського районного суду міста Києва від 17.11.2016 та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 05.07.2017 по справі №756/9470/16-ц, а у задоволенні позовних вимог Банку відмовлено повністю.

За змістом ст. 320 Господарського процесуального кодексу України рішення, постанови та ухвали господарського суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими обставинами. Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є, зокрема, скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Отже, визначеною чинним процесуальним законодавством нововиявленою обставиною, на яку і посилається заявник у поданій заяві, є скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

При цьому, слід враховувати, що необхідними ознаками існування нововиявлених обставин є, одночасна наявність таких трьох умов: по-перше, їх існування на час розгляду справи, по-друге, те, що ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи, по-третє, істотність даних обставин для розгляду справи (тобто коли врахування їх судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте).

Нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення. Ці обставини мають бути належним чином засвідчені, тобто підтверджені належними і допустимими доказами.

В аспекті наведеного слід враховувати, що в даному випадку заявником під нововиявленими обставинами розуміється не виключно скасування рішення Оболонського районного суду міста Києва від 17.11.2016 та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 05.07.2017 по справі №756/9470/16-ц, а факт чинності в силу таких обставин договору поруки №П-2002859-6 від 25.06.2014, тобто, породження ним прав і обов`язків для сторін, що встановлено з винесенням Верховним Судом постанови від 14.08.2019 у справі №756/9470/16-ц, яка набрала законної сили 14.08.2019.

При цьому, обставина незаконності рішення Оболонського районного суду міста Києва від 17.11.2016 та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 05.07.2017 по справі №756/9470/16-ц щодо визнання недійсним договору поруки №П-2002859-6 від 25.06.2014, фактом чого мотивоване рішення господарського суду міста Києва від 02.10.2018 у даній справі, може підтверджуватися виключно відповідним судовим рішенням, адже відсутні підстави вважати таке рішення нечинним/незаконним не інакше як на підставі судового рішення, яке набрало законної сили.

Про наведену обставину (матеріально-правовий факт неможливості породження заочним рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 17.11.2016 у справі №756/9470/16-ц жодних правових наслідків з моменту його ухвалення) ні заявнику, ні суду в силу закріпленого в Конституції України принципу обов`язковості до виконання судового рішення, що набрало законної сили (тобто, неможливості поставлення його під сумнів) не могло бути відомо при розгляді цієї справи.

В той же час, якщо судовий акт скасовано, то він не породжує жодних правових наслідків з моменту його ухвалення.

Відтак, матеріально-правовий факт відсутності юридичної сили у рішення Оболонського районного суду міста Києва від 17.11.2016 у справі №756/9470/16-ц щодо визнання недійсним договору поруки №П-2002859-6 від 25.06.2014 існував з момент винесення такого судового акту (05.07.2017) - в тому числі і на момент розгляду даної справи, проте про його існування стало відомо з прийняттям Верховним Судом постанови від 14.08.2019 у справі №756/9470/16-ц.

Аналогічні обставини стосуються і матеріально-правового факту продовження правовідносин за договору поруки №П-2002859-6 від 25.06.2014, який також існував при розгляді даної справи, але про нього стало відомо з дня винесенням постанови Верховного Суду від 14.08.2019 у справі №756/9470/16-ц.

Зазначене узгоджується і з положеннями статті 204 Цивільного кодексу України, яка закріплює презумпцію правомірності правочину, яка полягає в тому, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.

Таким чином, обставини на які посилається заявник існували на момент розгляду справи, проте враховуючи спеціальний порядок їх встановлення, про їх існування стало відомо лише з 14.08.2019.

Дані обставини мають істотне значення для вирішення справи, оскільки спростовують висновок суду, покладений в основу рішення господарського суду міста Києва від 02.10.2018 у справі №910/7838/18 щодо відсутності підстав для припинення зобов`язань ТОВ "Айбокс" перед Банком за договором кредитної лінії №НКЛ-2002859 від 13.09.2013 на підставі договору поруки №П-2002859-6 від 25.06.2014.

За таких обставин, судом встановлено одночасне існування сукупності трьох підстав, з наявністю яких є достатні правові підстави для скасування судового рішення за нововиявленими обставинами згідно ч. 2 ст. 320 Господарського процесуального кодексу України, адже в даному випадку відмова в задоволенні позову ТОВ "Айбокс" була мотивована виключно існуванням заочного рішення Оболонського районного суду міста Києва від 17.11.2016 у справі №756/9470/16-ц, яке наразі скасовано.

Таким чином, заява ТОВ "Айбокс" в цій частині підлягає задоволенню, а рішення господарського суду міста Києва від 02.10.2018 у даній справі - скасуванню.

Відповідно до ч. 5 ст. 321 Господарського процесуального кодексу України при перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову.

В даному випадку, предметом та підставами позову ТОВ "Айбокс", що розглядалися при ухваленні рішення господарського суду міста Києва від 02.10.2018 у даній справі, було визнання припиненим договору застави №НКЛ-2002859/S-2 від 27.09.2013 та зобов`язання відповідача вчинити дії з внесення відповідних змін про припинення права застави по договору застави №НКЛ-2002859/S-2 від 27.09.2013 до Державного реєстру обтяжень рухомого майна, у зв`язку із припиненням забезпеченого такою заставою зобов`язання ТОВ "Айбокс" перед Банком (за договорами кредитної лінії №НКЛ-2002859 від 13.09.2013 та №НКЛ-2002859/1 від 22.05.2014) за рахунок поручителя - ОСОБА_1 ., на підставі договору поруки №П-2002859-6 від 25.06.2014, та шляхом погашення залишку заборгованості ТОВ "Айбокс" в рамках виконавчого провадження №55410023 з виконання наказу господарського суду міста Києва від 30.10.2017 №910/3896/17.

Відтак, перегляд рішення господарського суду міста Києва від 02.10.2018 у справі №910/7838/18 в порядку, визначеному Главою 3 Розділу IV Господарського процесуального кодексу України, за встановлених судом підстав для цього здійснюється виключно в зазначених межах первісного вирішення спору у справі №910/7838/18.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників учасники справи, суд приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні наведених позовних вимог з визначених підстав з огляду на наступне.

Так, із доданої до позову постанови Верховного Суду від 12.04.2018 у справі №910/3896/17, якою було залишено без змін постанову Київського апеляційного господарського суду від 26.09.2017, вбачається, що при вирішенні відповідної справи судами було встановлено, що зобов`язання ТОВ "Айбокс" перед Банком за договором кредитної лінії №НКЛ-2002859 від 13.09.2013 у повному обсязі не припинені, так як після списання 04.02.2015 Публічним акціонерним товариством "Дельта Банк" грошових коштів з рахунку поручителя, ОСОБА_1 , заборгованість за відповідним кредитом зменшилась до 1 125 959,47 грн., які відповідач зобов`язаний був сплатити до 12.09.2016, у зв`язку з чим вирішено стягнути з ТОВ "Айбокс" на користь Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" суми основної заборгованості за договором кредитної лінії №НКЛ-2002859 від 13.09.2013 у розмірі 1 125 959,47 грн., процентів за користуванням кредитними коштами за період з 04.02.2015 по 05.03.2017 у розмірі 413 180,86 грн. (до 12.09.2016 - 16%, після - 23%), пені за несвоєчасне повернення кредиту за період з 13.09.2016 по 05.03.2017 у розмірі 152 832,54 грн., трьох процентів річних від суми простроченого тіла кредиту за період з 13.09.2016 по 05.03.2017 у розмірі 16 102,76 грн.

При цьому, предметом вирішення спору у справі №910/3896/17 було стягнення всієї існуючої заборгованості ТОВ "Айбокс" перед Банком в т.ч. за договором кредитної лінії №НКЛ-2002859 від 13.09.2013, що не заперечується учасниками даної справи.

Частиною 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відтак, враховуючи суб`єктний склад учасників даної справи та справи №910/3896/17, наведені факти (часткове погашення заборгованості ТОВ "Айбокс" перед Банком за договором кредитної лінії №НКЛ-2002859 від 13.09.2013 поручителем - ОСОБА_1 на підставі договору поруки №П-2002859-6 від 25.06.2014, докази спростування чого з прийняттям постанови Верховного Суду від 14.08.2019 у справі №756/9470/16-ц в матеріалах справи відсутні; існування після цього залишку відповідної заборгованості ТОВ "Айбокс" у розмірі 1 708 075,63 грн. (сума стягнутих в межах справи №910/3896/17 коштів)) мають преюдиційне значення та не підлягають повторному доведенню.

За змістом статті 1291 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України і воно є обов`язковим до виконання, тому вважається законними, доки не скасовано в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуто компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом, в межах провадження справи, в якій воно ухвалено. Виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини одним з основних елементів верховенства права є принцип правової певності, який серед іншого передбачає, що рішення суду з будь-якої справи, яке набрало законної сили, не може бути поставлено під сумнів (див. рішення Суду у справах: Sovtransavto Holding v. Ukraine, no. 48553/99, § 77, від 25.07.2002; Ukraine-Tyumen v. Ukraine, no. 22603/02, §§ 42 та 60, від 22.11.2007).

Відповідно до пунктів 33, 34 рішення Європейського суду з прав людини від 19.02.2009 у справі "Христов проти України" одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів (рішення у справі "Брумареску проти Румунії", п. 61). Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу res judicata, тобто поваги до остаточного рішення суду. Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі.

З урахуванням викладеного, враховуючи прийняту Верховним Судом постанову від 14.08.2019 у справі №756/9470/16-ц, відсутні правові підстави для повторного доказування наведених обставин (часткове погашення заборгованості ТОВ "Айбокс" перед Банком за договором кредитної лінії №НКЛ-2002859 від 13.09.2013 поручителем - ОСОБА_1 на підставі договору поруки №П-2002859-6 від 25.06.2014; існування після цього залишку відповідної заборгованості ТОВ "Айбокс" перед Банком за договором кредитної лінії №НКЛ-2002859 від 13.09.2013 у розмірі 1 708 075,63 грн.), адже існування даної обставини підтверджують судові рішення у спорі, учасником якого були сторони даної справи, та які набрали законної сили, а тому не можуть бути поставлені під сумнів.

Переоцінка даних фактів буде свідчити про поставлення під сумнів судових рішень як у справі №910/3896/17, так і справі №756/9470/16-ц (в частині постанови Верховного Суду від 14.08.2019), що є недопустимим.

Таким чином, часткове погашення заборгованості ТОВ "Айбокс" перед Банком за договором кредитної лінії №НКЛ-2002859 від 13.09.2013 поручителем - ОСОБА_1 на підставі договору поруки №П-2002859-6 від 25.06.2014, у зв`язку з чим її залишок становив суму у розмірі 1 708 075,63 грн., належним чином підтверджується у встановленому законодавством порядку та не підлягає повторному доведенню.

Що ж стосується визначеного залишку такої заборгованості, то її погашення було здійснено 21.12.2017 в рамках виконавчого провадження №55410023 з виконання наказу господарського суду міста Києва від 30.10.2017 №910/3896/17, виданого на виконання постави Київського апеляційного господарського суду від 26.09.2017 у справі №910/3896/17, обставини чого підтверджуються доданою до позову копією постанови приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Артемчука Т.В. від 21.12.2017 про закінчення виконавчого провадження №55410023 та не заперечуються іншими учасниками даної справи.

Отже, визначена Банком заборгованість ТОВ "Айбокс" за договором кредитної лінії №НКЛ-2002859 від 13.09.2013 була погашена з перерахуванням приватним виконавцем стягнутих в межах виконавчого провадження №55410023 коштів у розмірі 1 708 075,63 грн. на користь Банку.

Враховуючи такі обставини позивачем в поданому позові і вказувалося на припинення кредитних правовідносин між ТОВ "Айбокс" та Банком, а відтак, і забезпечувальних їх виконання відносин, що виникли на підставі договору застави №НКЛ-2002859/S-2 від 27.09.2013.

В той же час, згідно із частиною 1 статті 598 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Відповідно до ст. 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Положеннями ч. 1 ст. 593 Цивільного кодексу України встановлено, що право застави припиняється у разі припинення зобов`язання, забезпеченого заставою.

Тобто, за загальним правилом припинення основного зобов`язання за кредитним договором має своїм наслідком припинення забезпечувального зобов`язання за договором іпотеки.

Однак, в даному випадку матеріали справи на дають правових підстав для висновку про припинення забезпечених договором застави №НКЛ-2002859/S-2 від 27.09.2013 зобов`язань ТОВ "Айбокс" за договором кредитної лінії №НКЛ-2002859 від 13.09.2013, адже відповідне погашення кредитної заборгованості в більшій мірі було здійснено за рахунок поручителя - ОСОБА_1 на підставі договору поруки №П-2002859-6 від 25.06.2014.

У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем).

За змістом частин 1, 2 статті 553 Цивільного кодексу України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі.

Відповідно до положень статті 554 Цивільного кодексу України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Згідно з частинами 1, 2 статті 556 Цивільного кодексу України до поручителя, який виконав зобов`язання, забезпечене порукою, переходять усі права кредитора у цьому зобов`язанні, в тому числі й ті, що забезпечували його виконання, а кредитор після виконання поручителем зобов`язання, забезпеченого порукою, повинен вручити йому документи, які підтверджують цей обов`язок боржника.

Правовий аналіз положень частин 1, 2 статті 556 Цивільного кодексу України дає підстави для висновку, що наслідки, передбачені у цій нормі, настають лише у разі повного виконання поручителем забезпеченого порукою кредитного зобов`язання.

Тобто, часткове виконання поручителем зобов`язань за кредитним договором не призводить до переходу до нього усіх прав кредитора за цим договором (за умови відсутності фактичного погашення зобов`язання боржника перед кредитором в повному обсязі).

Суд відзначає, що в такому випадку основне зобов`язання не припиняється і кредитор має право звернутися із вимогою до боржника чи поручителя щодо стягнення решти суми боргу, а до поручителя переходить лише право вимоги до боржника у тому обсязі, в якому ним виконано свій обов`язок перед кредитором відповідно до умов договору поруки без набуття усіх прав такого кредитора.

В той же час, якщо в послідуючому зобов`язання боржника перед кредитором будуть виконанні в повному обсязі, то до поручителя(ів) в межах попередньо виконаного ним(и) зобов`язання автоматично переходять усі права кредитора у цьому зобов`язанні, в тому числі й ті, що забезпечували його виконання.

Такий висновок підтверджується фактичним змістом норми ч. 3 ст. 556 Цивільного кодексу України, в якій законодавцем передбачено, що до кожного з кількох поручителів, які виконали зобов`язання, забезпечене порукою, переходять права кредитора у розмірі частини обов`язку, що виконана ними, адже цілком логічним є, що права кредитора у правовідносинах набуває кожен з поручителів в межах виконаних ними частин зобов`язання, а не лише поручитель, що здійснив погашення залишку заборгованості, що суперечило б загальними засадам реалізації цивільних прав та обов`язків.

Наведене стосується і випадку коли залишок заборгованості погашається самим боржником, оскільки таке погашення зобов`язання перед кредитором не припиняє його правовідносин з поручителем, який раніше виконав його зобов`язання перед кредитором в певній частині та набув гарантованих законодавством прав відшкодування такого виконання за рахунок боржника.

Отже, підсумовуючи викладене, слід констатувати, що часткове виконання поручителем зобов`язання боржника перед кредитором зумовлює виникнення права регресу поручителя до боржника в межах виконаного ним обов`язку, яке, за відсутності його виконання, існує доти, поки основне зобов`язання не буде виконано перед кредитором в повному обсязі, з настанням чого відповідне право регресу трансформується в так звану суброгацію (перехід до поручителя всіх прав кредитора в межах такого зобов`язання у виконаних обсягах).

Відтак, враховуючи викладене в розрізі спірних правовідносин слід констатувати, що із стягненням з ТОВ "Айбокс" на користь Банку в межах виконавчого провадження №55410023 коштів у розмірі 1 708 075,63 грн. в якості погашення залишку заборгованості за договором кредитної лінії №НКЛ-2002859 від 13.09.2013 відбулось виконання обов`язку боржника перед кредитором в повному обсязі, у зв`язку з чим до ОСОБА_1 перейшли усі права кредитора у цьому зобов`язанні, в тому числі й ті, що забезпечували його виконання (тобто, за договором застави №НКЛ-2002859/S-2 від 27.09.2013), в межах виконаних ним на підставі договору поруки №П-2002859-6 від 25.06.2014 обсягах кредитного зобов`язання, а в іншій частині (в розмірі стягнутих з боржника коштів) такі правовідносини припинилися.

Таким чином, в силу приписів ст.ст. 512, 514, 526, 556 Цивільного кодексу України відбулась заміна кредитора у правовідносинах за договором кредитної лінії №НКЛ-2002859 від 13.09.2013, обсяги виконання яких обумовлені розміром виконаного поручителем згідно договору поруки №П-2002859-6 від 25.06.2014 зобов`язання боржника перед первісним кредитором, внаслідок чого їх учасниками стали: ОСОБА_1 , як кредитор, та ТОВ "Айбокс", як боржник.

Такі обставини визнаються як Банком, так і ТОВ "ФК "Геліос" у поданих до суду запереченнях на заяву ТОВ "Айбокс" про перегляд рішення за нововиявленими обставинами.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Аналогічні положення викладено у ст. 20 Господарського кодексу України, відповідно до якої кожний суб`єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів.

Стаття 16 Цивільного кодексу України визначає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

У розумінні зазначених приписів суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Разом з цим, відповідно до ст. 14 Цивільного кодексу України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї.

Виходячи з аналізу наведених норм та встановлених обставин спірних правовідносин, суд вважає, що позивачем не доведено порушення його прав саме відповідачем (як Банком, так і ТОВ "ФК "Геліос" - після процесуального правонаступництва), адже в силу переходу усіх прав кредитора за договором кредитної лінії №НКЛ-2002859 від 13.09.2013, в тому числі за договором застави №НКЛ-2002859/S-2 від 27.09.2013, до поручителя в обсягах виконаного ним зобов`язання, припинення такої застави слід вирішувати у спорі саме між учасниками таких правовідносин, в той час, як доказів порушення на момент звернення з даним позовом до суду його прав та інтересів, які випливають із договору застави №НКЛ-2002859/S-2 від 27.09.2013, Банком чи ТОВ "ФК "Геліос" матеріали справи не містять.

При цьому, суд враховує, що рішення у даній справі, прийняте за наслідками перегляду рішення господарського суду міста Києва від 02.10.2018 за нововиявленими обставинами, може впливати на права і обов`язки ТОВ "ФК "Геліос" та Банку, які виникли на підставі укладеного між ними договором купівлі-продажу прав вимоги та майнових прав №1962/К від 26.09.2019, однак, в силу визначених ч. 5 ст. 321 Господарського процесуального кодексу України меж перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами позбавлений можливості здійснити оцінку таких обставин в розрізі спірних правовідносин, а задля забезпечення права кожного на доступ до правосуддя, після здійснення процесуального правонаступництва було надано статус Банку в межах даної справи як зацікавленої особи.

У відповідності до частин 1-3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно із ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Положеннями ст. 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

За змістом ст.ст. 76-79 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За таких обставин, в задоволенні позовних вимог ТОВ "Айбокс" необхідно відмовити в повному обсязі.

Судові витрати у відповідності до приписів ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 13, 74, 76-79, 129, 236-241, 320-325 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва -

ВИРІШИВ:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Айбокс" про перегляд за нововиявленими обставинами рішення господарського суду міста Києва від 02.10.2018 у справі №910/7838/18 задовольнити частково.

2. Рішення господарського суду міста Києва від 02.10.2018 у справі №910/7838/18 скасувати та ухвалити нове рішення.

3. У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Айбокс" (01103, м. Київ, вул. Кіквідзе, буд. 18; ідентифікаційний код 34046074) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Геліос" (04071, м. Київ, вул. Нижній Вал, буд. 7-9; ідентифікаційний код 42322556) про визнання застави припиненою та зобов`язання вчинити дії відмовити повністю.

4. Судові витрати, пов`язані із розглядом заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення господарського суду міста Києва від 02.10.2018 у справі №910/7838/18, покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю "Айбокс".

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Відповідно до п.17.5 ч.1 ПЕРЕХІДНИХ ПОЛОЖЕНЬ Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга подається до Північного апеляційного господарського суду або через господарський суд міста Києва.

Повний текст рішення складено 19.11.2019.

Суддя Р.В. Бойко