АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

про зупинення провадження у справі

21 листопада 2019 року м. ОдесаСправа № 916/1172/19
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Аленіна О.Ю.

суддів: Бєляновського В.В., Лавриненко Л.В.

розглянувши апеляційну скаргу заступника керівника Білгород-Дністровської місцевої прокуратури

на ухвалу Господарського суду Одеської області від 02.05.2019

у справі №916/1172/19

за позовом заступника керівника Білгород-Дністровської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Українського державного фонду підтримки фермерських господарств в особі Одеського відділення Українського державного фонду підтримки фермерських господарств

до Фермерського господарства Струмок Агросервіс

про стягнення 192539,09 грн.

ВСТАНОВИВ

Заступник керівника Білгород-Дністровської місцевої прокуратури звернувся до господарського суду Одеської області з позовною заявою в інтересах держави в особі Українського державного фонду підтримки фермерських господарств в особі Одеського відділення Українського державного фонду підтримки фермерських господарств до Фермерського господарства Струмок Агросервіс про стягнення заборгованості за договором № 25 від 01.09.2006 р. про надання фінансової підтримки (допомоги) фермерському господарству в сумі 75000,00 грн. та інфляційних втрат у сумі 117539,09 грн.

Звертаючись із позовом у даній справі Заступник керівника Білгород-Дністровської місцевої прокуратури в обґрунтування необхідності самостійного захисту інтересів держави вказує на те, що Одеське відділення Українського державного фонду підтримки фермерських господарств має право самостійно звертатися із позовом до відповідача з приводу неналежного виконання договірних зобов`язань. Проте, протягом 2016-2019 років належних заходів щодо стягнення заборгованості з відповідача Одеським відділенням Українського державного фонду підтримки фермерських господарств не вжито та після залишення відповідачем претензії без задоволення, позовну заяву про стягнення заборгованості до суду не подало, а лише обмежилося направленням інформації до місцевої прокуратури, що підтверджує їх бездіяльність, у зв`язку з чим, виникла необхідність представництва Білгород-Дністровською місцевою прокуратурою в суді інтересів держави.

На підтвердження бездіяльності Одеського відділення Українського державного фонду підтримки фермерських господарств прокурором було надано лист від 15.03.2019 в якому позивач зазначив, що заходи щодо стягнення заборгованості з відповідача не вживались, зокрема через відсутність коштів на сплату судового збору за подання позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 02.05.2019 повернуто позовну заяву Заступника керівника Білгород-Дністровської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Українського державного фонду підтримки фермерських господарств в особі Одеського відділення Українського державного фонду підтримки фермерських господарств до Фермерського господарства Струмок Агросервіс про стягнення 192539,09 грн.

В мотивах оскаржуваної ухвали суд першої інстанції зазначив, що Український державний фонд підтримки фермерських господарств не є органом державної влади, органом місцевого самоврядування чи іншим суб`єктом владних повноважень, а тому у прокурора відсутні повноваження на представництво інтересів вказаної державної установи в силу приписів ст. 23 Закону України Про прокуратуру. Як відзначено місцевим господарським судом, позиція суду відповідає вимогам чинного законодавства, якими закріплено можливість звернення прокурора до суду в інтересах органу державної влади, органу місцевого самоврядування чи іншого суб`єкту владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження. Натомість Український державний фонд підтримки фермерських господарств не належить ні до органу державної влади, ні до органу місцевого самоврядування чи іншого суб`єкту владних повноважень.

Також судом першої інстанції зазначено, що прокурором в порушення вимог ст. 53 Господарського процесуального кодексу України не було достатньо обґрунтовано, в чому полягає порушення інтересів держави у даному випадку.

Наведене, як вважає місцевий господарський суд, дозволяє суду дійти висновку про непідтвердження прокурором підстав для представництва інтересів держави в особі Українського державного фонду підтримки фермерських господарств, що у відповідності до приписів ст. 174 ГПК України є підставою для повернення позовної заяви.

Звертаючись з апеляційною скаргою, скаржник просить скасувати ухвалу Господарського суду Одеської області від 02.05.2019, а справу передати на розгляд до місцевого господарського суду.

В обґрунтування доводів за апеляційною скаргою скаржник зазначає, що підставою для звернення прокурора із даним позовом послугувало нездійснення захисту інтересів держави в суді уповноваженим на це органом, а саме Одеським відділенням Українського державного фонду підтримки фермерських господарств.

Апелянт також зазначає, що чинним законодавством України не визначено виключного переліку випадків, у яких органи прокуратури мають можливість представляти інтереси держави в суді. Звертаючись із даним позовом прокурор у відповідності до приписів статті 23 Закону України Про прокуратуру та ст. 53 ГПК України обґрунтував наявність у нього підстав представництва інтересів держави в суді, визначив у чому саме полягає порушення інтересів держави та визначив орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах. При цьому прокурором зазначено, що Одеським відділенням Українського державного фонду підтримки фермерських господарств самостійно заходи щодо захисту інтересів держави у судовому порядку не вживалися.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 18.06.2018 р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою заступника керівника Білгород-Дністровської місцевої прокуратури на ухвалу господарського суду Одеської області від 02.05.2019 №916/1172/19, визначено розгляд апеляційної скарги здійснювати в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 07.08.2019 зупинено провадження у справі №916/1172/19 до закінчення перегляду у касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи №587/430/16-ц.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 18.10.2019 апеляційне провадження у справі №916/1172/19 поновлено.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 11.11.2019 апеляційну скаргу заступника керівника Білгород-Дністровської місцевої прокуратури на ухвалу Господарського суду Одеської області від 02.05.2019 у справі №916/1172/19 прийнято до провадження колегією суддів у складі головуючого судді Аленіна О.Ю., суддів Бєляновського В.В., Лавриненко Л.В.

Відповідно до ч. 4 ст. 17 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" єдність системи судоустрою забезпечується, зокрема єдністю судової практики.

Статтею 36 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" також передбачено, що Верховний Суд є найвищим судом у системі судоустрою України, який забезпечує сталість та єдність судової практики у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом. Верховний Суд, серед іншого, забезпечує однакове застосування норм права судами різних спеціалізацій у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом.

За змістом п. 7 ч. 1 ст. 228 ГПК України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадках перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.

У цьому випадку згідно з приписами п. 11 ч. 1 ст. 229 ГПК провадження у справі зупиняється до закінчення перегляду в касаційному порядку.

Подібність правовідносин означає, зокрема, схожість суб`єктного складу учасників господарських відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, підстав позову, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). Зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності визначається обставинами кожної конкретної справи.

Ухвалою Верховного Суду від 16.10.2019 вирішено передати справу №912/2385/18 на розгляд Великої Палати Верховного Суду, оскільки у даній справі існує виключна правова проблема, яка має значення для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовної практики щодо підстав здійснення представництва інтересів держави в суді прокурором.

Верховним судом зазначено, що закріплені законодавством умови та випадки, коли прокурор має право здійснювати представництво в суді законних інтересів держави ("якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень"), неможна назвати виключним випадком, чітко сформульованим і передбачуваним у своєму застосуванні, про що свідчить й неоднозначна та різна судова правозастосовча практика.

Передаючи справу №912/2385/18 на розгляд Великої Палати Верховного Суду, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду, серед іншого, із посиланням на судову практику Верховного Суду, яка не є однаковою, зазначив, що слід вирішити питання, чи зобов`язаний прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі, окрім обґрунтування, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, обґрунтовувати також визначені законом підстави для звернення до суду прокурора шляхом: 1) додання до позовної заяви суду доказів, які підтверджують, що захист законних інтересів держави не здійснюється, зокрема, доказів здійснення передбачених законом дій щодо порушення прокурором відповідного провадження у разі встановлення ознак адміністративного чи кримінального правопорушення прокурором; 2) обґрунтування та доведення суду причини, через які захист законних інтересів держави не здійснює або неналежним чином здійснює суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження. Чи достатньо у такому разі самого лише посилання в позовній заяві прокурора на те, що уповноважений орган не здійснює або неналежним чином здійснює відповідні повноваження для прийняття позову прокурора до розгляду.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду зазначив, що існує також інше питання, що потребує правового висновку, щодо наслідків, якщо судом після відкриття провадження у справі за результатами розгляду справи буде встановлено відсутність підстав для представництва інтересів держави в суді (прокурор не обґрунтовував, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, недотримання прокурором процедури, що передбачена абзацами третім і четвертим частини четвертої статті 23 Закону України "Про прокуратуру").

Як відзначено Верховним Судом, наведене свідчить про те, що механізм реалізації права прокурора подавати позови до суду в інтересах держави є недосконалим та неоднозначним, що, на думку колегії суддів, може становити порушення принципу юридичної визначеності, який є складовою конституційного принципу верховенства права, який вимагає чіткості, зрозумілості й однозначності правових норм, зокрема їх передбачуваності (прогнозованості) та стабільності.

Колегія суддів також зазначає, що передаючи справу №912/2385/18 на розгляд Великої Палати Верховного Суду, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду послався на судову практику, де судом касаційної інстанції зроблено висновок, що неможливість сплати судового збору та недостатнє фінансування органу державної влади не свідчить про наявність виключного випадку, за якого прокурор може представляти інтереси держави.

Погодившись із висновками колегії суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду про наявність виключної правової проблеми, необхідність забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики у питаннях щодо здійснення представництва інтересів держави в суді прокурором, Велика Палата Верховного Суду від ухвалою від 07.11.2019 прийняла до розгляду справу №912/2385/18 та призначила справу до розгляду на 24 березня 2020 року об 11 годині.

У справі №916/1172/19, що переглядається Південно-західним апеляційним господарським судом, звертаючись з апеляційною скаргою, скаржник просить скасувати ухвалу Господарського суду Одеської області від 03.06.2019, а справу передати на розгляд до місцевого господарського суду, не погоджуючись, зокрема, з висновками суду апеляційної інстанції стосовного того, що прокуратурою не доведено наявність виключні підстав для звернення до суду за захистом інтересів держави. Скаржник в апеляційній скарзі посилається, зокрема, на неправильне застосування судом першої інстанції статті 23 Закону України Про прокуратуру.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції зазначає, що у справі №916/1172/19 постали питання, аналогічні тим питанням, що передав для вирішення Верховний Суд у справі №912/2385/18, які становить виключну правову проблему і мають бути вирішені Великою Палатою Верховного Суду.

Колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду зазначає, що відповідно до частини 4 статті 17 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" єдність системи судоустрою забезпечується, зокрема єдністю судової практики.

Статтею 36 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" також передбачено, що Верховний Суд є найвищим судом у системі судоустрою України, який забезпечує сталість та єдність судової практики у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом.

Верховний Суд, серед іншого забезпечує однакове застосування норм права судами різних спеціалізацій у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом.

За приписами ч.4 ст.236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Враховуючи приписи пункту 7 частини першої статті 228 та пункту 11 частини першої статті 229 Господарського процесуального кодексу України та те, що як у справі №916/1172/19, так і у справі №912/2385/18 правовідносини щодо представництва прокурором інтересів держави є подібними, колегія суддів вважає за необхідне зупинити провадження у справі №916/1172/19 до закінчення перегляду у касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи №№912/2385/18.

Керуючись статтями 228, 229, 234, 270 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд,-

УХВАЛИВ:

Зупинити провадження у справі №916/1172/19 до закінчення перегляду у касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи №№912/2385/18.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного суду у випадках передбачених Господарським процесуальним кодексом України.

Головуючий суддя Аленін О.Ю.

Суддя Бєляновський В.В.

Суддя Лавриненко Л.В.