ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"26" листопада 2019 р. Справа №914/2167/16

Суддя Західного апеляційного господарського суду Хабіб М.І.,

секретар судового засідання Карнидал Л.Ю.,

за участю представників учасників справи:

позивача - не з`явився;

відповідача - не з`явився;

третьої особи-1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача (ОКП ЛОР БТІЕ): не з`явився;

третьої особи-2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача (ТОВ Джерело): адвоката Медвідь Л.М. (довіреність від 12.08.2019, )

третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача (МП Сніжинка): не з`явився;

розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-дослідницьке виробниче підприємство «Джерело» вих. № 27/08-1 від 27.08.2019

про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Господарського суду Львівської області від 26.09.2016 у справі № 914/2167/16 про задоволення заяви Малого підприємства «Сніжинка» та скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Українському національному комітеті Міжнародної Торгової Палати від 05.02.2009 у справі № 10-47/09

за позовом Приватного підприємства «Нива-Львів»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Шрифт», м. Київ

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Обласне комунальне підприємство Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки», м. Львів

- Товариство з обмеженою відповідальністю «Науково-дослідницьке виробниче підприємство «Джерело», м.Львів

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Мале підприємство «Сніжинка», м. Жидачів Львівської області

про : визнання дійсним договору №5/3 купівлі-продажу приміщень від 15.05.2001, укладеного ТОВ "Шрифт" та ПП "Нива-Львів"; визнання за ПП "Нива-Львів" права власності на об'єкт нерухомого майна - будівлю ангар-складу літ.Б-1, загальною площею 475,9 кв.м, розташований за адресою: с.Холодновідка Пустомитівського району Львівської області, вул. Кільцева, 5 "г"; зобов'язанння Обласного комунального підприємства Львівської обласної ради "Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки" зареєструвати право власності за ПП "Нива-Львів" на цей об'єкт нерухомості та видати витяг з Реєстру прав власності на об'єкт нерухомого майна - будівлю ангар-складу літ.Б-1, загальною площею 475,9 м кв., що розташований за адресою: с.Холодновідка Пустомитівського району Львівської області, вул. Кільцева, 5 "г"

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Постійно діючого Третейського суду при Українському комітеті Міжнародної Торгової палати від 05.02.2009 у справі №10-47/09 задоволено позов ПП «Нива-Львів» до ТОВ «Шрифт» та визнано дійсним договір №5/3 купівлі-продажу приміщень від 15.05.2001, укладений ТОВ "Шрифт" та ПП "Нива-Львів"; визнано право власності за ПП "Нива-Львів" на об'єкт нерухомого майна - будівлю ангар-складу літ.Б-1, загальною площею 475,9 кв.м, розташований за адресою: с.Холодновідка Пустомитівського району Львівської області, вул. Кільцева, 5 "г"; зобов'язано Обласне комунальне підприємство Львівської обласної ради "Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки" зареєструвати право власності за ПП "Нива-Львів" на цей об'єкт нерухомості та видати витяг з Реєстру прав власності на об'єкт нерухомого майна - будівлю ангар-складу літ.Б-1, загальною площею 475,9 м кв., що розташований за адресою: с.Холодновідка Пустомитівського району Львівської області, вул. Кільцева, 5 "г" (том 1,а.с. 32-38).

Рішення третейського суду мотивоване тим, що законодавством, чинним на момент укладення ТОВ «Шрифт» (продавець) та ПП «Нива-Львів» (покупець) договору купівлі-продажу приміщень №5/3 від 15.05.2001, не вимагалося нотаріальне посвідчення договорів купівлі-продажу об'єктів нерухомого майна і не вимагалося державної реєстрації права власності на нерухомі речі до набрання чинності з 01.01.2004 новим Цивільним кодексом України. Відтак третейський суд встановив, що договір є дійсним і позивач ( ПП «Нива-Львів») набув право власності на нерухоме майно. Поряд з тим, суд вказав, що згідно із ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 договір №5/3 від 15.05.2001 не є правовстановлюючим документом, оскільки він нотаріально не посвідчений, в той же час ТОВ «Шрифт» ухиляється від нотаріального оформлення договору №5/3 від 15.05.2001. Відтак третейський суд дійшов висновку про задоволення позову.

22.08.2016 МП «Сніжинка» звернулося до Господарського суду Львівської області із заявою про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Українському національному комітеті Міжнародної Торгової Палати від 05.02.2009 у справі № 10-47/09 (том 1,а.с. 17-20).

Заява обґрунтована тим, що на підставі договору фінансового лізингу від 11.08.1998, з наступними додатковими угодами до договору, укладеними АТ «Український інноваційний банк» та МП «Сніжинка», акту приймання-передачі основних засобів від 18.08.1998, договору відчуження об'єктів нерухомого майна по договору фінансового лізингу від 25.04.2006 та акту приймання-передачі від 25.04.2006 МП "Сніжинка" стало власником будівлі ангар-складу літ.Б-1, загальною площею 475,9кв.м, що розташований за адресою: м.Львів, вул. Городоцька, 371. Вказана будівля є тим самим нерухомим майном, право власності на яке визнано оскаржуваним рішенням третейського суду за ПП « Нива -Львів», що підтверджено матеріалами інвентаризаційної справи. Фактично на підставі договору купівлі-продажу щодо майна, до якого жодна із сторін не має ніякого відношення, штучно створений третейський спір, а рішенням третейського суду створено та введено в цивільний оборот нову одиницю нерухомого майна за адресою: с.Холодновідка Пустомитівського району Львівської області, вул. Кільцева, 5 "г" , яка насправді знаходиться за адресою: м.Львів, вул. Городоцька, 371, і до якої жодна із сторін третейського спору не має відношення.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 26.09.2016 у справі №914/2167/16 заяву МП "Сніжинка" задоволено та скасовано рішення Постійно діючого Третейського суду при Українському національному комітеті Міжнародної Торгової Палати від 05.02.2009 у справі № 10-47/09.

При поставленні ухвали від 26.09.2016 господарський суд виходив з того, що третейський суд не досліджував виникнення і реєстрацію права власності на спірний об'єкт за ТОВ «Шрифт» (продавцем). Господарський суд витребував в Обласного комунального підприємства Львівської обласної ради "Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки" матеріали інвентаризаційної справи та встановив, що на підставі оскаржуваного рішення третейського суду за ПП « Нива-Львів» було зареєстроване 24.06.2009 право власності на склад-ангар площею 475,9 кв.м по вул. Кільцевій 5 «г» в с. Холодновідка Пустомитівського району Львівської області, будівля Б-І. При цьому суд встановив, що матеріали інвентаризаційної справи містять ксерокопії технічної документації на вказану будівлю, де першочергово власником зазначено АТ «Укрінбанк», об'єкт розміщено за адресою: м. Львів, вул. Городоцька,371, проте на ксерокопіях документів олівцем викреслено цю адресу та написано іншу адресу: вул. Кільцева 5 «г» в с. Холодновідка Пустомитівського району, без будь-яких доказів зміни адреси та виготовлення технічної документації. Разом з тим, оригінали технічної документації на спірний об'єкт знаходяться в матеріалах інвентаризаційної справи, квартал 1045, за адресою: м. Львів, вул. Городоцька,371, власник АТ «Укрінбанк». З огляду на ці обставини суд вказав, що ініціювання третейського спору та прийняття третейським судом рішення призвело до державної реєстрації права власності на об'єкт нерухомого майна - ангар-склад літ. Б-1 загальною площею 475,9 кв.м, до якого жодна із сторін третейського розгляду не має відношення. Відтак суд дійшов висновку, що рішенням третейського суду у спорі між ПП «Нива-Львів» та ТОВ «Шрифт» порушено права особи, що не була залучена до участі в розгляді справи третейським судом, та про обґрунтованість заяви МП « Сніжинка».

У грудні 2016 ТОВ "Науково-дослідницьке виробниче підприємство "Джерело" (далі - ТОВ «НДВП «Джерело»), яке не було учасником справи №914/2167/16, оскаржило ухвалу від 26.09.2016 у справі №914/2167/16 в апеляційному порядку, посилаючись на те, що на підставі рішення третейського суду за ПП «Нива-Львів» було зареєстроване право власності на спірну будівлю, яку за договором купівлі-продажу від 03.07.2009 ПП «Нива-Львів» продало ПП «Львівський тесля», яке, в свою чергу, за договором від 21.12.2009 продало будівлю ТОВ «НДВП «Джерело»( т.2, а.с. 8-15).

Ухвалою від 15.02.2017 апеляційний суд визначив процесуальний статус ТОВ «НДВП «Джерело» як третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, а МП « Сніжинка» - як третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача( т.2, а.с. 89 -92).

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 24.05.2017 у справі №914/2167/16 залишено без змін ухвалу Господарського суду Львівської області від 26.09.2016 у справі №914/2167/16 ( т.2 , а.с.140-155).

Постановою Вищого господарського суду України від 30.08.2017 залишено без задоволення касаційну скаргу ТОВ «НДВП «Джерело», а постанову Львівського апеляційного господарського суду від 24.05.2017 та ухвалу Господарського суду Львівської області від 26.09.2016 у справі №914/2167/16 - без змін( т.2, а.с. 188-193).

У травні 2019 року ТОВ «НДВП «Джерело» звернулося до Західного апеляційного господарського суду із заявою про перегляд ухвали Господарського суду Львівської області від 26.09.2016 у справі № 914/2167/16 за нововиявленими обставинами (том 2, а.с. 206-210).

Вказана заява обгрунтована тим, що рішенням Господарського суду Львівської області від 13.12.2018 у справі № 914/194/17, залишеним без змін постановою Західного апеляційного господарського суду від 11.04.2019, визнано недійсним договір від 25.04.2006 про відчуження об`єктів нерухомого майна по договору фінансового лізингу від 11.08.1998, укладений АТ «Український інноваційний банк» та МП «Сніжинка».

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 05.08.2019 відмовлено у задоволенні заяви ТОВ "Науково-дослідницьке виробниче підприємство "Джерело" про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Господарського суду Львівської області від 26.09.2016 у справі № 914/2167/16 та залишено вказану ухвалу без змін ( т.3, а.с. 87-95).

Відмовляючи у задоволенні вказаної заяви, суд виходив з того, що постановою Верховного Суду від 25.07.2019 у справі №914/194/14 скасовано рішення Господарського суду Львівської області від 13.12.2018 та постанову Західного апеляційного господарського суду від 11.04.2019 в частині визнання недійсним (нікчемним) договору відчуження об`єктів нерухомого майна по договору фінансового лізингу від 25.04.2006, укладеного АТ «Український інноваційний банк» та МП «Сніжинка», та прийнято в цій частині нове рішення, яким відмовлено у задоволенні позову.

29.08.2019 ТОВ «НДВП «Джерело» повторно звернулося до Західного апеляційного господарського суду із заявою про перегляд ухвали Господарського суду Львівської області від 26.09.2016 у справі № 914/2167/16 за нововиявленими обставинами, в якій просить скасувати ухвалу та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні заяви МП «Сніжинка» про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Українському національному комітеті Міжнародної Торгової Палати від 05.02.2009 у справі № 10-47/09( т.3, а.с. 109-113).

Заява обгрунтована тим, що постановою Верховного Суду від 25.07.2019 у справі №914/194/14 скасовано рішення Господарського суду Львівської області від 13.12.2018 та постанову Західного апеляційного господарського суду від 11.04.2019 у справі № 914/194/17 в частині визнання недійсним (нікчемним) договору відчуження об`єктів нерухомого майна по договору фінансового лізингу від 25.04.2006, укладеного АТ «Український інноваційний банк» та МП «Сніжинка», та відмовлено у задоволенні позову в цій частині. Скасовуючи вказані судові рішення, Верховний Суд у постанові від 25.07.2019 у справі №914/194/14 вказав на помилковість висновків судів попередніх інстанцій щодо недійсності цього договору, оскільки договір не підписаний та не посвідчений нотаріально, відтак є неукладеним та не породжує для сторін прав та обов'язків. Зазначає, що за висновком касаційного суду підстави для укладення спірного договору відчуження об`єктів нерухомого майна задля набуття права власності на це майно залежали від виконання умов договору фінансового лізингу, які МП «Сніжинка» виконало неналежно та не в повному обсязі. Відтак стверджує, що станом на момент прийняття третейським судом рішення від 05.02.2009 МП «Сніжинка» не набувало права власності на спірне майно і третейським судом не могли вирішуватися питання про права і обов'язки МП «Сніжинка», яке не було залучене до участі у третейській справі. Вважає, що ці обставини є істотними для даної справи, вони спростовують висновки господарського суду, покладені в основу ухвали від 26.09.2016, і є підставою для її скасування та відмови у задоволенні заяви МП «Сніжинка».

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 01.10.2019 відкрито провадження за заявою ТОВ «НДВП «Джерело» про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Господарського суду Львівської області від 26.09.2016 у справі № 914/2167/16 та призначено розгляд заяви на 29.10.2019.

Ухвалою суду від 29.10.2019 розгляд справи відкладено на 12.11.2019.

Ухвалою суду від 12.11.2019 розгляд справи відкладено на 26.11.2019.

У судовому засіданні 26.11.2019 представник заявника підтримав доводи, викладені в заяві про перегляд ухвали за нововиявленими обставинами та в письмових поясненнях, поданих 26.11.2019, просив скасувати ухвалу та відмовити у задоволенні заяви МП «Сніжинка».

Інші учасники справи не забезпечили явки своїх представників в судове засідання, хоча були повідомлені про розгляд справи належним чином.

Розглянувши заяву, матеріали справи, дослідивши обставини справи, заслухавши пояснення представника заявника, Західний апеляційний господарський суд дійшов висновку, що заява не підлягає до задоволення з таких підстав.

Згідно з частинами 1, 2 статті 320 Господарського процесуального кодексу України рішення, постанови та ухвали господарського суду, Вищого суду з питань інтелектуальної власності, якими закінчено розгляд справи, а також ухвали у справах про банкрутство (неплатоспроможність), які підлягають оскарженню у випадках, передбачених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: 1)істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 2) встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного рішення у цій справі; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Статтею 320 Господарського процесуального кодексу України визначено вичерпний перелік підстав для перегляду судових рішень за нововиявленими обставинами.

Перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами є окремою процесуальною формою судового процесу, яка визначається юридичною природою цих обставин.

До нововиявлених обставин відносяться матеріально-правові факти, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного вирішення спору або розгляду справи про банкрутство.

Необхідними ознаками існування нововиявлених обставин є одночасна наявність таких трьох умов: по-перше, їх існування на час розгляду справи, по-друге, те, що ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи, по-третє, істотність даних обставин для розгляду справи (тобто коли врахування їх судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте).

Нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення. Ці обставини мають бути належним чином засвідчені, тобто підтверджені належними і допустимими доказами.

Як на нововиявлені обставини ТОВ «НДВП «Джерело» посилається на те, що у постанові Верховного Суду від 25.07.2019 у справі № 914/194/17, якою скасовано рішення Господарського суду Львівської області від 13.12.2018 та постанову Західного апеляційного господарського суду від 11.04.2019 в частині визнання недійсним договору відчуження об`єктів нерухомого майна по договору фінансового лізингу від 25.04.2006, укладеного АТ «Український інноваційний банк» та МП «Сніжинка», касаційний суд вказав на помилковість висновку судів щодо недійсності цього договору, оскільки договір не підписаний та не посвідчений нотаріально, відтак є неукладеним та не породжує для сторін прав та обов'язків.

Разом з тим, у постанові від 25.07.2019 Верховний Суд вказав на обставини, встановлені судами першої та апеляційної інстанцій при вирішенні спору у справі № 914/194/17, зокрема:

-спір між сторонами стосується будівлі арочного складу, зареєстрованого за різними юридичними адресами: вул. Городоцька, 371, місто Львів, - інвентаризаційна справа (квартал 1045), та вул. Кільцева, 5г с. Холодновідка Пустомитівського району Львівської області - інвентаризаційна справа (квартал 4) , що є однією і тією ж самою будівлею;

- АТ "Український інноваційний банк" (лізингодавець) та МП "Сніжинка" (лізингоодержувач) уклали договір фінансового лізингу від 11.08.1998 №1, за умовами якого банк передає МП «Сніжинка» на умовах лізингу у строкове платне володіння та користування з правом викупу певне майно;

- на виконання умов договору за актом передачі основних засобів у фінансовий лізинг від 18.08.1998 передано, зокрема, будівлю арочного складу на вул. Городоцька, 371 у м. Львові;

- 22.07.2002 представниками Львівської філії банку та МП "Сніжинка" складений акт огляду майна, що передане у фінансовий лізинг. У цьому акті зазначено, що у МП "Сніжинка" наявне майно, передане йому в фінансовий лізинг, в тому числі будівля складу експертною вартістю 28 500,00 грн (без ПДВ). Акти аналогічного змісту було складено 16.10.2002, 16.01.2003, 17.04.2003;

- банком та МП "Сніжинка" укладено додаткову угоду від 28.05.2003 до договору фінансового лізингу, якою сторони встановили відсоткову ставку на неоплачену суму боргу в розмірі 24 % річних, починаючи з 01.06.2003, а також уклали графік лізингових платежів (додаток №1 до додаткової угоди), згідно з яким МП "Сніжинка" зобов'язано сплачувати щомісячно, починаючи з 01.06.2003, лізингові платежі в сумі 1 312,00 грн ( повернення частки вартості об'єкта лізингу) а також суму відсотків; за період з червня 2003 року по серпень 2004 року у МП "Сніжинка" виник обов'язок зі сплати 22 844,32 грн лізингових платежів, в тому числі: 19 693,53 грн повернення частки вартості об'єкта лізингу та 3 150,79 грн відсотків;

- МП "Сніжинка" надав копії платіжних доручень про сплату лізингових платежів на загальну суму 24 945,13 грн, з яких: за період з лютого по квітень 2003 року сплачено 3 938,70грн, а за період з червня 2003 по серпень 2004року - 21006,43грн, останній лізинговий платіж здійснено 27.08.2004, у зв'язку з чим суди дійшли висновку, що перехід права власності на нерухоме майно в будь-якому випадку не міг виникнути раніше цієї дати, а МП "Сніжинка" не доведено виконання у повному обсязі умов додаткової угоди від 28.05.2003 та погодженого графіку сплати лізингових платежів;

- проте, згідно з довідкою банку від 20.04.2006 № 04-364 МП "Сніжинка" провело оплату лізингових платежів за договором фінансового лізингу від 11.08.1998 №1 згідно з графіком лізингових платежів;

- 25.04.2006 АТ "Укрінбанк" та МП "Сніжинка" укладено договір відчуження об'єктів нерухомого майна по договору фінансового лізингу, за умовами якого банк передає будівлю складу у власність МП "Сніжинка" з огляду на виконання останнім всіх умов договору лізингу; за актом прийому-передачі від 25.04.2006, який є додатком до договору від 25.04.2006, банк передав МП "Сніжинка", зокрема, будівлю складу;

- 19.05.2016 зареєстроване право власності МП «Сніжинка» на будівлю арочного складу площею 475,9кв.м, розташованого за адресою: м. Львів, вул. Городоцька, 371;

- на підставі висновку експерта № 1114 від 19.03.2018 судами встановлено, що колишній керівник Львівської філії банку не підписував договору фінансового лізингу від 11.08.1998, акту передачі основних засобів у фінансовий лізинг від 18.08.1998, договору від 25.04.2006, в той же час колишній керівник Львівської філії банку підписував додаткову угоду від 28.05.2003 до договору фінансового лізингу №1 від 11.08.1998 та графік лізингових платежів;

- на підставі висновку експерта № 6/361 від 16.07.2018 встановлено, що колишній керівник МП «Сніжинка» не підписував ні договору фінансового лізингу, ні акту від 18.08.1998;

- попри непідписання договору фінансового лізингу та акту, суди встановили, що сторони схвалили такі правочини, уклавши додаткову угоду від 28.05.2003 до договору фінансового лізингу та додаток №1 «Графік лізингових платежів» до цієї додаткової угоди , відтак дійшли висновку, що між банком та МП "Сніжинка" виникли цивільні правовідносини фінансового лізингу на підставі договору фінансового лізингу, пунктом 2.5 якого передбачено, що перехід права власності на об'єкт лізингу оформлюється підписанням між лізингодавцем та лізингоодержувачем договору про перехід права власності на об'єкт лізингу. Лізингодавець протягом 10 (десяти) робочих днів з дати настання обставин, які спричинили перехід права власності на об'єкт лізингу до лізингодержувача, повинен скерувати лізингоодержувачу підписаний та скріплений печаткою договір про перехід права власності на об'єкт лізингу;

- поряд з тим, суди дійшли висновку про наявність підстав для визнання договору відчуження об`єктів нерухомого майна по договору фінансового лізингу від 25.04.2006 недійсним, оскільки такий не посвідчений нотаріально та від імені банку підписаний не колишнім керівником Львівської філії банку, а іншою особою.

При зверненні із заявою про скасування рішення третейського суду МП "Сніжинка" вказувало на те, що на підставі договору фінансового лізингу від 11.08.1998, з наступними додатковими угодами до договору, укладеними АТ «Український інноваційний банк» та МП «Сніжинка», акту приймання-передачі основних засобів від 18.08.1998, договору відчуження об'єктів нерухомого майна по договору фінансового лізингу від 25.04.2006 та акту приймання-передачі від 25.04.2006 МП "Сніжинка" стало власником будівлі ангар-складу літ.Б-1, загальною площею 475,9кв.м, що розташований за адресою: м.Львів, вул. Городоцька, 371. Вказана будівля є тим самим нерухомим майном, яке є предметом договору купівлі-продажу №5/3 від 15.05.2001, укладеного ТОВ "Шрифт" та ПП "Нива-Львів", до якого жодна із сторін цього договору не має ніякого відношення, та на яке оскаржуваним рішенням третейського суду визнано право власності за ПП « Нива -Львів».

В основу ухвали від 26.09.2016 у справі №914/2167/16, якою господарський суд задоволив заяву МП "Сніжинка" та скасував рішення третейського суду, покладено те, рішенням третейського суду у спорі між ПП «Нива-Львів» та ТОВ « Шрифт» порушено права особи ( МП « Сніжинка»), яка не була залучена до участі в розгляді справи третейським судом . При цьому, суд виходив з того , що третейський суд не досліджував виникнення і реєстрацію права власності на спірний об'єкт за ТОВ «Шрифт» (продавцем); суд витребував в Обласного комунального підприємства Львівської обласної ради "Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки" матеріали інвентаризаційної справи та встановив, що на підставі оскаржуваного рішення третейського суду за ПП «Нива-Львів» було зареєстроване 24.06.2009 право власності на склад-ангар площею 475,9 кв.м по вул. Кільцевій 5 «г» в с. Холодновідка Пустомитівського району Львівської області, будівля Б-І, при цьому матеріали інвентаризаційної справи містять ксерокопії технічної документації на вказану будівлю, де першочергово власником зазначено АТ «Укрінбанк», об'єкт розміщено за адресою: м. Львів, вул. Городоцька,371, проте на ксерокопіях документів олівцем викреслено цю адресу та написано іншу адресу: вул. Кільцева 5 «г» в с. Холодновідка Пустомитівського району, без будь-яких доказів зміни адреси та виготовлення технічної документації. Разом з тим, оригінали технічної документації на спірний об'єкт знаходяться в матеріалах інвентаризаційної справи, квартал 1045, за адресою: м. Львів, вул. Городоцька,371, власник АТ « Укрінбанк». Відтак суд дійшов висновку, що ініціювання третейського спору та прийняття третейським судом рішення призвело до державної реєстрації права власності на об'єкт нерухомого майна - ангар-склад літ. Б-1 загальною площею 475,9 кв.м, до якого жодна із сторін третейського розгляду не має відношення, та про порушення прав МП «Сніжинка».

Частиною 1 статті 51 Закону України "Про третейські суди" ( в редакції, чинній на момент поставлення ухвали від 26.09.2016) рішення третейського суду є остаточним і оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених цим Законом. Рішення третейського суду може бути оскаржене сторонами, третіми особами, а також особами, які не брали участь у справі, у разі якщо третейський суд вирішив питання про їх права і обов'язки, у випадках, передбачених цим Законом, до компетентного суду відповідно до встановлених законом підвідомчості та підсудності справ (ч.2 вказаної статті Закону).

Відповідно ст. 122-5 ГПК України рішення третейського суду може бути оскаржене та скасоване лише з таких підстав:

1) справа, по якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону;

2) рішення третейського суду прийнято у спорі, не передбаченому третейською угодою, або цим рішенням вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди. Якщо рішенням третейського суду вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди, то скасовано може бути лише ту частину рішення, що стосується питань, які виходять за межі третейської угоди;

3) третейську угоду визнано недійсною компетентним судом;

4) склад третейського суду, яким прийнято рішення, не відповідав вимогам статей 16-19 цього Закону;

5) третейський суд вирішив питання про права і обов'язки осіб, які не брали участь у справі.

Перелік підстав, з яких може бути оскаржене та скасоване рішення третейського суду, є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що встановлення Верховним Судом у постанові від 25.07.2019 у справі № 914/194/17 того факту, що договір відчуження об`єктів нерухомого майна по договору фінансового лізингу від 25.04.2006 є неукладеним, не спростовує висновків суду, покладених в основу ухвали від 26.09.2016 у справі №914/2167/16, оскільки на підставі договору фінансового лізингу №1 від 11.08.1998, додаткової угоди від 28.05.2003 до договору фінансового лізингу та графіку лізингових платежів (додаток №1 до додаткової угоди) у МП "Сніжинка" виникли права та обов'язки щодо спірно майна, за яке МП "Сніжинка" сплатило банку лізингові платежі.

Отже, обставини, на які покликається заявник, як на підставу перегляду за нововиявленими обставинами ухвали Господарського суду Львівської області від 26.09.2016 у справі №914/2167/16, не є нововиявленими обставинами у розумінні ст.320 ГПК України.

На підставі викладеного апеляційний суд відхиляє як необґрунтовані доводи заявника та вважає, що відсутні правові підстави для задоволення заяви ТОВ «НДВП «Джерело» про перегляд ухвали Господарського суду Львівської області від 26.09.2016 у справі №914/2167/16 за нововиявленими обставинами

Згідно із ч.3 ст.325 ГПК України за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд може: 1) відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі; 2) задовольнити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, скасувати відповідне судове рішення та ухвалити нове рішення чи змінити рішення; 3) скасувати судове рішення і закрити провадження у справі або залишити позов без розгляду.

У разі відмови в задоволенні заяви про перегляд рішення, ухвали, постанови за нововиявленими або виключними обставинами суд постановляє ухвалу (ч. 4 ст. 325 ГПК України).

Апеляційний суд дійшов висновку, що у задоволенні заяви ТОВ "НДВП "Джерело" про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Господарського суду Львівської області від 26.09.2016 у справі № 914/2167/16 належить відмовити, вказану ухвалу залишити без змін.

Судовий збір за розгляд заяви про перегляд ухвали за нововиявленими обставинами покласти на заявника на підставі ст.129 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 320, 325 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-дослідницьке виробниче підприємство "Джерело" про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Господарського суду Львівської області від 26.09.2016 у справі № 914/2167/16 відмовити, ухвалу Господарського суду Львівської області від 26.09.2016 у справі №914/2167/16 залишити без змін.

2. Судовий збір, сплачений при поданні заяви, покладається на заявника.

3. Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку у строки та в порядку, визначені статтями 286-291ГПК України.

4. Справу повернути до суду першої інстанції.

Повний тест ухвали складено 28.11.2019.

Суддя М.І. Хабіб