ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"18" листопада 2019 р.м. Одеса Справа № 916/2574/19

Господарський суд Одеської області у складі судді Погребна К.Ф.

при секретарі судового засідання Арзуманян В.А.

розглянувши справу №916/2574/19

за позовом: Державного підприємства „Адміністрація морських портів України (01135, м. Київ, проспект Перемоги, 14, ) в особі Білгород-Дністровської філії державного підприємства „Адміністрація морських портів України (67701, Одеська область, м. Білгород-Дністровський, вул. Шабська, 81, )

до відповідача Державного підприємства Білгород-Дністровський морський торговельний порт (67701, Одеська область, м. Білгород-Дністровський, вул. Шабська, 81, )

про стягнення 424 555,04грн.

Представники:

Від позивача: не з`явився.

Від відповідача: не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство „Адміністрація морських портів України в особі Білгород-Дністровської філії державного підприємства „Адміністрація морських портів України звернулось до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Державного підприємства Білгород-Дністровський морський торговельний порт про стягнення 424 555,04грн.

Позовні вимоги обґрунтовані фактом неналежного виконання відповідачем зобов`язань, прийнятих на себе за умовами договору про забезпечення доступу Портового оператору до причалу(ів) №197-П-АМПУ-17 від 29.12.2017р. в частині оплати вартості наданих позивачем послуг.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 04.09.2019р. провадження по справі №916/2574/19 було відкрито. Розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження з викликом сторін.

Ухвалою суду від 30.09.2019р. підготовче засідання було закрито, розгляд справи призначено по суті в судовому засіданні.

Відповідач про місце, дату та час судових засідань повідомлявся судом за юридичною адресою, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення від 06.09.2019р. (вх. ГСОО №43526/19 від 07.10.2019р.) та від 04.10.2019р. (вх. ГСОО №45166/19 від 17.10.2019р). Відзив на позовну заяву від відповідача до суду не надходив.

Відповідно до ч.9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Судом після повернення з нарадчої кімнати, в порядку ст. 240 ГПК України, було проголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив наступне.

29.12.2017 року між Державним підприємством «Адміністрація морських портів України» (Адміністрація) та Державним підприємством «Білгород-Дністровський морський торговельний порт» (Портовий оператор) було укладено Договір про забезпечення доступу Портового оператора до причалу (ів) за № 197-П-АМПУ-17, за умовами якого Адміністрація зобов`язується забезпечити доступ Портовому оператору до причалу о причалу № 1 п/п «Бугаз» та причалів №№ 2, 3,4, 5, 6, 8, 9 Білгород- Дністровської філії державного підприємства «АМПУ» (Послуги), що перебуває у господарському віданні Адміністрації для проведення Портовим оператором вантажно-розвантажувальних робіт, а Портовий оператор зобов`язується сплатити Адміністрації плату за послуги. Послуга надається з метою забезпечення виконання Портовим оператором вантажно-розвантажувальних робіт та надання послуг із використанням причалу(ів) у межах, визначених у паспорті споруди, а саме довжини та ширини конструкції (конструктивної ширини) споруди.

Відповідно до умов п. 3.1. Договору, нарахування плати за послуги із забезпечення доступу Портового оператора до причалу(ів), що перебуває у господарському віданні Адміністрації, здійснюється за тарифами відповідно до наказу Міністерства інфраструктури України від 18.12.2015 року за № 541 «Про затвердження Тарифів на послуги із забезпечення доступу портового оператора до причалу, що перебуває у господарському віданні адміністрації морських портів України», зареєстрованому в Міністерстві юстиції України 22.12.2015 за № 16008/28053. Для формування рахунку та акту наданих послуг за підсумками календарного періоду (місяці) Портовий оператор надає Адміністрації у перший робочий день місяця, наступного за звітнім, інформацію та документи, передбачені Додатком 3 до цього Договору, в паперовому/електронному вигляді. Формування рахунку та акту наданих послуг здійснюється на останню дату календарного періоду (місяця) протягом 6-ти робочих днів місяця наступного за звітнім.

Згідно п. 3.2 Договору, якщо портовий оператор є резидентом України, формування рахунків для оплати за надані послуги здійснюється у національній валюті. Перерахунок доларів СІНА в валюту України здійснюється по курсу НБУ на дату надання послуг. Датою надання Послуг є дата складання Акту наданих послуг, який формується на підставі відомостей наведених у наступних документах: для вантажів, що вибувають морем - коносамент, маніфест або інший документ, виданий морським або річковим перевізником; для вантажів, що прибувають морем - генеральний акт або інший документ.

Відповідно до умов п. 3.4. Договору, оплата рахунків здійснюється шляхом банківського переказу грошових коштів Портовим оператором на поточний рахунок Адміністрації протягом 20 (двадцяти) банківських днів з дати виставлення Адміністрацією рахунку на оплату послуг.

Пунктом 3.6 Договору передбачено, що нарахування плати за додаткові послуги (роботи) Адміністрації здійснюється відповідно до затверджених та діючих вільний тарифів (цін) Адміністрації на дату надання (виконання) такої послуги (роботи). Додаткові роботи (послуги), виконані (надані) Адміністрацією за заявкою портового оператора, сплачуються портовим оператором на підставі рахунків, виставлених Адміністрацією відповідно до затверджених вільних тарифів (цін) Адміністрації та нарядів, довідок або Актів наданих послуг (виконаних робіт), підписаних сторонами.

Портовий оператор згідно п.2.3.15 Договору, зобов`язаний здійснювати оплату наданої Адміністрацією Послуги в порядку та на умовах, визначених цим Договором та чинним законодавством України.

Позивач вказує, що на виконання умов договору ним було надано відповідачу послуги на загальну суму 353 410,13грн., що підтверджується Актами здачі-прийняття робіт (надання послуг) № 1812 від 05.12.2018, № 1821 від 13.12.2018, № 1838 від 17.12.2018, № 1848 від 28.12.2018, № 21 від 21.01.2019, № 96 від 04.02.2019, № 98 від 08.02.2019, № 97 від 09.02.2019, № 124 від 25.02.2019, № 126 від 26.02.2019, які були підписані відповідачем без зауважень.

На оплату наданих послуг, Адміністрацією було виставлено відповідачу рахунки, а саме: № 1886 від 05.12.2018 на суму 47 167,55грн., № 1887 від 13.12.2018 на суму 41 965,56грн., № 1888 від 17.12.2018 на суму 40 302,88грн., № 1921 від 28.12.2018 на суму 37 921,22грн., № 33 від 21.01.2019 на суму 40 672,70грн., № 101 від 04.02.2019 на суму 43 417,51грн., № 102 від 08.02.2019 на суму 544,48грн., № 103 від 09.02.2019 на суму 36 075,36грн., № 137 від 25.02.2019 на суму 25 825,60грн. , № 138 від 26.02.2019 на суму 39 517,27грн.

Проте, Відповідач не сплатив вищезазначені рахунки, у зв`язку з чим за ним виникла заборгованість у розмірі 353 410,13грн.

Позивач зазначає, що з метою досудового врегулювання спору, 15.08.2019 року за № 736/12-01-09/Вих/12, направив на адресу відповідачу вимогу щодо сплати заборгованості за Договором.

Листом від 20.08.2019 року № 873/08-26 Відповідач надав відповідь на вимогу від 15.08.2019 року за № 736/12-01-09/Вих/12, в якій визнав заборгованість та повідомив, що у зв`язку з тяжким фінансовим становищем не в змозі на даний час сплатити заборгованість.

Отже, посилаючись на неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором про забезпечення доступу Портового оператору до причалу(ів) №197-П-АМПУ-17 від 29.12.2017р. в частині оплати вартості наданих послуг Державне підприємство „Адміністрація морських портів України в особі Білгород-Дністровської філії державного підприємства „Адміністрація морських портів України звернулось до господарського суду Одеської області з відповідним позовом за захистом порушених прав та охоронюваних законом інтересів.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши наявні у справі докази у сукупності та давши їм відповідну правову оцінку, суд дійшов наступних висновків:

У відповідності до ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Правочин, різновидом якого є договори-основний вид правомірних дій - це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

Згідно ст.509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно ст.. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

У відповідності до ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Судом встановлено, що 29.12.2017 року між Державним підприємством «Адміністрація морських портів України» (Адміністрація) та Державним підприємством «Білгород-Дністровський морський торговельний порт» (Портовий оператор) було укладено Договір про забезпечення доступу Портового оператора до причалу (ів) за № 197-П-АМПУ-17, за умовами якого Адміністрація зобов`язується забезпечити доступ Портовому оператору до причалу о причалу № 1 п/п «Бугаз» та причалів №№ 2, 3,4, 5, 6, 8, 9 Білгород- Дністровської філії державного підприємства «АМПУ» (Послуги), що перебуває у господарському віданні Адміністрації для проведення Портовим оператором вантажно-розвантажувальних робіт, а Портовий оператор зобов`язується сплатити Адміністрації плату за послуги. Послуга надається з метою забезпечення виконання Портовим оператором вантажно-розвантажувальних робіт та надання послуг із використанням причалу(ів) у межах, визначених у паспорті споруди, а саме довжини та ширини конструкції (конструктивної ширини) споруди.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частиною 1 статті 903 ЦК України визначено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Судом встановлено, що на виконання умов укладених між сторонами договорів позивачем надані відповідачу послуги за Договором №197-П-АМПУ-17 що підтверджується Актами здачі-прийняття робіт (надання послуг) № 1812 від 05.12.2018, № 1821 від 13.12.2018, № 1838 від 17.12.2018, № 1848 від 28.12.2018, № 21 від 21.01.2019, № 96 від 04.02.2019, № 98 від 08.02.2019, № 97 від 09.02.2019, № 124 від 25.02.2019, № 126 від 26.02.2019., які підписані відповідачем без жодних зауважень щодо наданих позивачем послуг.

Водночас, позивачем виставлені відповідачу відповідні рахунки на оплату наданих послуг, а саме: № 1886 від 05.12.2018 на суму 47 167,55грн., № 1887 від 13.12.2018 на суму 41 965,56грн., № 1888 від 17.12.2018 на суму 40 302,88грн., № 1921 від 28.12.2018 на суму 37 921,22грн., № 33 від 21.01.2019 на суму 40 672,70грн., № 101 від 04.02.2019 на суму 43 417,51грн., № 102 від 08.02.2019 на суму 544,48грн., № 103 від 09.02.2019 на суму 36 075,36грн., № 137 від 25.02.2019 на суму 25 825,60грн. , № 138 від 26.02.2019 на суму 39 517,27грн. на загальну суму 353 410,13грн.

Згідно з ч.1 ст.526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. В силу вимог ч.1 ст.525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічні вимоги щодо виконання зобов`язань містяться і у ч.ч.1, 7 ст.193 Господарського кодексу України.

Згідно з ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Умовами договору №197-П-АМПУ-17 від 29.12.2017р. передбачено, що оплата рахунків здійснюється шляхом банківського переказу грошових коштів Портовим оператором на поточний рахунок Адміністрації протягом 20 (двадцяти) банківських днів з дати виставлення Адміністрацією рахунку на оплату послуг (п. 3.4. Договору).

Між тим, Портовим оператором в порушення приписів ст.ст.525,526,610,629, 901,903 ЦК України, ст.193 ГК України та умов Договору вартість отриманих послуг не оплачено, не дивлячись на те, що з урахуванням приписів ч.1 ст.530, ч.1 ст.903 ЦК України та умов п.3.4 Договору зобов`язання з оплати отриманих послуг мали бути виконані протягом 20 банківських днів з дати виставлення Адміністрацією рахунків.

Приймаючи до уваги викладене, позовна вимога про стягнення з Державного підприємства Білгород-Дністровський морський торговельний порт основного боргу в сумі 353 410,13грн. є обґрунтованою та такою що підлягає задоволенню.

Щодо стягнення з відповідача пені у сумі 59459,24грн. слід зазначити наступне.

У п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до ч.ч.1,3 ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з ч.2 ст.551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

У ст. 230 Господарського кодексу України також встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. Суб`єктами права застосування штрафних санкцій є учасники відносин у сфері господарювання, зазначені у статті 2 цього Кодексу.

Згідно ч.3 ст.549 Цивільного кодексу України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожний день прострочення виконання. При цьому, відповідно до ст.ст.1, 3 Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань від 22.11.1996р. платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений ст.1 вказаного Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Пунктом 6.4. Договору передбачено, що за порушення Портовим оператором строків оплати, вказаних у цьому Договорі, стягується пеня у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, діючої в період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожен день прострочення, враховуючи день оплати. Оплата пені і штрафу не звільняє Портового оператора від обов`язку сплатити суму заборгованості. Проте, перевіривши надані позивачем розрахунок пені, судом встановлено що наданий розрахунок не відповідає вимогам законодавча в частині періоду нарахування, в зв`язку з чим судом самостійно здійснено перерахунок пені.

Розглянувши здійснений позивачем розрахунок суми пені, господарський суд відзначає його правильність та обґрунтованість, у зв`язку з чим позовні вимоги Державного підприємства „Адміністрація морських портів України в особі Білгород-Дністровської філії державного підприємства „Адміністрація морських портів України в частині стягнення з відповідача пені в сумі 59 459,24грн. за порушення грошових зобов`язань за договором про забезпечення доступу Портового оператору до причалу(ів) №197-П-АМПУ-17 від 29.12.2017р. підлягають задоволенню.

Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно абз.5, 6 п.2 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 17.07.2012р. №01-06/928/2012 „Про практику застосування Вищим господарським судом України у розгляді справ окремих норм матеріального права передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові... Тієї ж позиції дотримується ВСУ у постановах від 04.07.2011 по справі №13/210/10, від 12.09.2011р. по справі № 6/433-42/183 та ВГСУ у постанові від 16.03.2011 по справі № 11/109.

Позивачем було нараховано три відсотки річних в розмірі 5 657,68грн. та інфляційні витрати в сумі 6 027,99грн. Розглянувши надані позивачем розрахунки інфляційних витрат та трьох відсотків річних за прострочення виконання відповідачем прийнятих на себе грошових зобов`язань, суд доходить висновку, що вказані розрахунки було здійснено позивачем обґрунтовано, з урахуванням приписів чинного законодавства, у зв`язку з чим позовні вимоги в частині стягнення з Державного підприємства Білгород-Дністровський морський торговельний порт трьох відсотків річних в сумі 5657,68грн. та інфляційних витрат в сумі 6 027,99грн. підлягають задоволенню у повному обсязі.

У відповідності до частини першої статті 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно вимог ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Разом з тим, ст. 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Підсумовуючи вищезазначене, суд доходить висновку, що позовні вимоги Державного підприємства „Адміністрація морських портів України в особі Білгород-Дністровської філії державного підприємства „Адміністрація морських портів України є обґрунтованими, підтверджені належними доказами, наявними в матеріалах справи, а тому підлягають задоволенню

Судові витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви покладаються на відповідача відповідно до приписів ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов Державного підприємства „Адміністрація морських портів України (01135, м. Київ, проспект Перемоги, 14, ) в особі Білгород-Дністровської філії державного підприємства „Адміністрація морських портів України (67701, Одеська область, м. Білгород-Дністровський, вул. Шабська, 81, ) до Державного підприємства Білгород-Дністровський морський торговельний порт (67701, Одеська область, м. Білгород-Дністровський, вул. Шабська, 81, ) задовольнити повністю.

2. Стягнути з Державного підприємства Білгород-Дністровський морський торговельний порт (67701, Одеська область, м. Білгород-Дністровський, вул. Шабська, 81, ) на Державного підприємства „Адміністрація морських портів України (01135, м. Київ, проспект Перемоги, 14, ) в особі Білгород-Дністровської філії державного підприємства „Адміністрація морських портів України (67701, Одеська область, м. Білгород-Дністровський, вул. Шабська, 81, ) основний борг в сумі 353 410 (триста п`ятдесят три тисячі чотириста десять)грн. 13коп., пеню в сумі 59 459 (п`ятдесят дев`ять тисяч чотириста п`ятдесят дев`ять)грн. 24коп, 3% річних в розмірі 5 657 (п`ять тисяч шістсот п`ятдесят сім)грн. 68коп., інфляційні витрати в сумі 6 027 (шість тисяч двадцять сім)грн. 99коп. та судовий збір в сумі 6 368 (шість тисяч триста шістдесят вісім)грн. 33коп.

Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 241 ГПК України.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ст. ст. 254, 256 ГПК України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 28 листопада 2019 р.

Суддя К.Ф. Погребна