ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" листопада 2019 р. Справа№ 911/870/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Ткаченка Б.О.

суддів: Суліма В.В.

Майданевича А.Г.

За участю секретаря судового засідання Москаленко Г.С.

представників сторін:

від позивача - Старчик А.А. дов. № 14-195 від 17.05.2019,

від відповідача - не прибули,

розглянувши матеріали

апеляційної скарги Акціонерного товариства «Національна акціонерна

компанія «Нафтогаз України»

на рішення Господарського суду Київської області

від 19.07.2019

у справі № 911/870/19 (суддя Ейвазарова А.Р.)

за позовом Акціонерного товариства «Національна акціонерна

компанія «Нафтогаз України»

до Комунального підприємства «Києво-Святошинська

тепломережа» Київської обласної ради

про стягнення 2 357 729,45 грн

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог

Акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (далі - АК «НАК «Нафтогаз України») звернулось до Господарського суду Київської області з позовом до Комунального підприємства «Києво-Святошинська тепломережа» Київської обласної ради (далі - КП «Києво-Святошинська тепломережа») про стягнення 4 612 641,79 грн, з яких: 2 350 202,88 грн основного боргу, 1 043 407,67 грн пені, яка нарахована за період з 15.02.2015 по 14.07.2016, 210 149,63 грн - 3 % річних за період з 15.02.2015 по 24.05.2018, 1 008 881,61 грн втрат від інфляції за період з 15.02.2015 по 30.04.2018.

В обґрунтування позовних вимог АК «НАК «Нафтогаз України» посилається на неналежне та несвоєчасне виконання КП «Києво-Святошинська тепломережа» зобов`язань з оплати природного газу за Договором № 2051/15-БО-17 від 25.11.2014, отриманого у січні-квітні, червні, жовтні-грудні 2015 року.

У подальшому позивачем зменшено розмір позовних вимог до 2 357 729,45 грн. Відповідно до заяви про зменшення позовних вимог, у зв`язку з погашенням відповідачем суми основного боргу у розмірі 2 350 202,88 грн, позивач фактично:

- збільшив вимоги у частині стягнення пені до 1 043 407,67 грн за період з 15.02.2015 по 14.07.2016, 3 % річних до 242 693,97 грн за період з 15.02.2015 по 25.11.2018 та втрат від інфляції до 1 071 627,81 грн за період з березня 2015 року по жовтень 2018 року;

- не заявляє вимог щодо стягнення основного боргу в сумі 2 350 202,88 грн.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду міста Києва від 19.07.2019 у справі №911/870/19 позов задоволено частково.

Стягнуто з Комунального підприємства «Києво-Святошинська тепломережа» Київської обласної ради на користь Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» 421 578,90 грн втрат від інфляції, 101 678,09 грн - 3 % річних, 251 208,85 грн пені, а також 11 616,99 грн в рахунок часткового відшкодування витрат, понесених на оплату позову судовим збором.

В частині стягнення 650 048,91 грн втрат від інфляції, 141 015,88 грн - 3% річних та 792 198,82 грн пені у задоволенні позову відмовлено.

Провадження у справі в частині стягнення основного боргу у розмірі 2 350 202,88 грн. закрито.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов до висновку, що КП «Києво-Святошинська тепломережа» прострочено виконання зобов`язання з оплати отриманого природного газу за Договором № 2051/15-БО-17 від 25.11.2014. У зв`язку з погашенням відповідачем, під час розгляду справи, суми заборгованості за основним боргом та надходженням заяви про зменшенням розміру позовних вимог, суд на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України закрив провадження у справі, у зв`язку з відсутністю предмет спору в цій частині.

В частині нарахованих сум пені, 3 % річних та інфляційних втрат за січень-березень та частково квітень 2015 року судом відмовлено, з огляду з огляду на погашення основного боргу за вказані місяці до 30.11.2016, на підставі ч. 3 ст. 7 Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії».

В частині нарахованих сум пені, 3 % річних та інфляційних втрат за частину листопада та грудень 2015 року судом відмовлено, у зв`язку з укладенням та виконанням договору про організацію взаєморозрахунків № 75/110 від 19.10.2018.

Частково задоволені вимог про стягнення пені, 3 % річних та інфляційних втрат, нараховані на заборгованість за частково квітень, червень, жовтень, частково листопад 2015 року.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись із вказаним рішенням, Акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 19.07.2019 у справі № 911/870/19 скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог та прийняти нове рішення у цій частині, яким задовольнити позовні вимоги.

Доводи апеляційної скарги зводяться, зокрема, до того, що учасником процедури врегулювання заборгованості (у тому числі процедури списання) є підприємства та організації, включені до відповідного реєстру, тоді як матеріали справи містять повідомлення про включення відповідача до реєстру лише станом на 12.07.2017. Оскільки станом на 30.11.2016, дату набрання чинності Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії», була наявна актуальна заборгованість за Договором № 2051/15-БО-17 від 25.11.2014, то нарахування пені, 3 % річних та інфляційних втрат є правомірним, а процедури їх списання не можуть бути застосовані.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.08.2019 апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» передано на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді: Ткаченка Б.О., суддів: Суліма В.В., Майданевича А.Г.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.08.2019 апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» на рішення Господарського суду міста Києва від 19.07.2019 у справі № 911/870/19 залишено без руху, надано Акціонерному товариству «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків.

04.09.2019 через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду, на виконання вимог ухвали суду від 27.08.2019, скаржником подано заву про усунення недоліків апеляційної скарги (надано належні докази сплати судового збору у розмірі 35 623,43 грн).

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 05.09.2019 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» та призначено справу до розгляду у судовому засіданні на 01.10.2019.

Враховуючи перебування головуючого судді Ткаченка Б.О. з 30.09.2019 на лікарняному, розгляд справи 01.10.2019 не відбувся.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.10.2019, після виходу судді Ткаченка Б.О. з лікарняного, розгляд справи призначено на 22.10.2019.

Враховуючи перебування головуючого судді Ткаченка Б.О. з 21.10.2019 на лікарняному, розгляд справи 22.10.2019 не відбувся.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 04.11.2019, після виходу судді Ткаченка Б.О. з лікарняного, розгляд справи призначено на 14.11.2019.

Позиції учасників справи

Представник Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» у поясненнях, наданих у судовому засіданні, підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, просив суд рішення Господарського суду міста Києва від 19.07.2019 у справі № 911/870/19 скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог та прийняти нове рішення у цій частині, яким задовольнити позовні вимоги.

Представник Комунального підприємства «Києво-Святошинська тепломережа» Київської обласної ради у судове засідання не прибув. Про час та місце розгляду апеляційної скарги сторони повідомлялися ухвалами суду, які надсилалися за адресами зазначеними в апеляційній скарзі.

Враховуючи те, що явка представників сторін судом апеляційної інстанції обов`язковою не визнавалася, а участь у засіданні суду є правом, а не обов`язком сторони, зважаючи на обмежений ст. 273 Господарського процесуального кодексу України строк для перегляду судового рішення місцевого господарського суду, Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку про необхідність здійснення перевірки рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку за наявними матеріалами справи, за відсутності представника Комунального підприємства «Києво-Святошинська тепломережа» Київської обласної ради.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

25.11.2014 між Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (далі - постачальник) та Комунальним підприємством «Києво-Святошинська тепломережа» Київської обласної ради (далі - споживач) укладено договір постачання природного газу № 2051/15-БО-17 (далі - Договір).

За умовами Договору продавець зобов`язується передати у власність покупцю у 2015 році природний газ, ввезений на митну територію України, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити цей природний газ, який використовується покупцем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами та організаціями.

Відповідно до умов договору за розрахункову одиницю газу приймається один кубічний метр, приведений до стандартних умов (t 20оС, p 760 мм.рт.ст.) (п. 2.3); продавець передає покупцю газ у пунктах приймання-передачі газу на вхідній запірній/відключаючій арматурі покупця (п. 3.1); кількість газу визначається за показами комерційних вузлів обліку газу покупця (п. 4.1); не пізніше 5 числа місяця, наступного за місяцем продажу, покупець зобов`язується надати продавцеві підписані та скріплені печатками покупця та газотранспортного підприємства три примірники акта приймання-передачі газу, у якому зазначаються фактичні обсяги використаного газу, його фактична ціна та вартість. Продавець не пізніше 8 числа зобов`язується повернути покупцеві та газотранспортному підприємству по одному примірнику оригіналу акта, підписаного уповноваженим представником та скріпленого печаткою, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта. Акт є підставою для остаточних розрахунків між сторонами (п. 3.4); до сплати за 1000 куб. м. природного газу - 6 682,44 грн (з ПДВ) (п. 5.2). Оплата за газ здійснюється шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу (п. 6.1). При перерахуванні коштів посилання в призначенні платежу на номер договору є обов`язковим (п. 6.3); у разі невиконання покупцем умов п. 6.1 договору він зобов`язується сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу (п. 7.2); строк позовної давності, у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, пені, штрафів, інфляційних нарахувань, відсотків річних, встановлюється тривалістю у 5 років (п. 9.3); усі зміни і доповнення до договору оформлюються письмово та підписуються уповноваженими представниками сторін, крім випадку, зазначеного в пункті 10.4, згідно до якого покупець зобов`язується самостійно вживати всіх необхідних заходів, спрямованих на зменшення використання природного газу відповідно до рішень Уряду, та, у разі коригування планових місячних обсягів поставки газу, повідомляти про це продавця для оформлення відповідних додаткових угод (п. 10.3, 10.4); строк дії договору до 31.12.2015 в частині реалізації газу, а в частині розрахунків - до їх повного здійснення (розділ 11).

Додатковою угодою № 1 від 30.01.2015 сторони погодили, що з 01.01.2015 до сплати за 1000 куб. м. природного газу 7 661,64 грн з ПДВ.

Додатковою угодою № 2 від 10.02.2015 сторони погодили, що з 01.02.2015 за 1000 куб. м. газу до сплати належить 7 416,84 грн (з ПДВ).

Додатковою угодою № 3 від 10.03.2015 сторони погодили, що з 01.03.2015 за 1000 куб. м. газу до сплати належить 11 333,64 грн (з ПДВ).

Додатковою угодою № 4 від 15.04.2015 сторони погодили, що з 01.04.2015 за 1000 куб. м. газу до сплати належить 9 600,24 грн (з ПДВ).

Додатковою угодою № 5 від 15.05.2015 сторони погодили, що з 01.05.2015 за 1000 куб. м. газу до сплати належить 9 122,88 грн (з ПДВ).

Додатковою угодою № 6 від 30.06.2015 сторони погодили, що з 01.06.2015 за 1000 куб. м. газу до сплати належить 8 865,84 грн (з ПДВ).

Додатковою угодою № 7 від 20.07.2015 сторони погодили, що з 01.07.2015 за 1000 куб. м. газу до сплати належить 8 874,60 грн (з ПДВ).

Додатковою угодою № 8 від 30.07.2015 сторони погодили, що за наявності у покупця заборгованості, продавець зараховує кошти, що надійшли від покупця, як погашення заборгованості за газ у порядку календарної черговості виникнення заборгованості.

Додатковою угодою № 9 від 15.10.2015 сторони погодили, що з 01.10.2015 за 1000 куб. м. газу до сплати належить 8 905,32 грн (з ПДВ).

Додатковою угодою № 10 від 22.10.2015 сторони погодили, що з 01.11.2015 за 1000 куб. м. газу до сплати належить 8 745,74 грн (з ПДВ).

Додатковою угодою №11 від 02.11.2015 сторони виклали пункт 6.3 Договору в новій редакції, відповідно до якого оплата за газ здійснюється покупцем на поточний рахунок продавця з урахуванням вимог ст. 19-1 Закону України «Про теплопостачання» (рахунки із спеціальним режимом використання).

Додатковою угодою № 12 від 25.11.2015 сторони погодили, що з 01.12.2015 за 1000 куб. м. газу до сплати належить 8 751,10 грн (з ПДВ).

На виконання умов Договору постачальник передав споживачу у січні-грудні 2015 року у власність природний газ на загальну суму 5 611 065,97 грн., що підтверджується актами приймання-передачі природного газу (т. 1 а.с. 37-51). Наведені акти приймання-передачі оформлені належним чином та підписані уповноваженими представниками сторін і скріплені печатками підприємств без зауважень та заперечень.

З бухгалтерських довідок про операції по договору та банківських виписок вбачається, що відповідач здійснював розрахунки з простроченням передбаченого договором строку, сплативши станом на 24.05.2018 лише 3 260 863,09 грн.

Проте, під час розгляду справи відповідачем було погашено залишок боргу у сумі 2 350 202,88 грн, а саме: 23.10.2018 перераховано позивачу 1 142 101,41 грн, згідно платіжного доручення № 1 від 22.10.2018 (т. 1 а.с. 147) та 26.11.2018 перераховано 1 208 101,47 грн згідно платіжного доручення № 2 від 14.11.2018 (т. 1 а.с. 146), на виконання договору про організацію взаєморозрахунку № 75/110 від 19.10.2018.

Таким чином, зобов`язання з оплати газу, спожитого відповідачем у 2015 році є виконаними, проте з простроченням строку оплати.

Враховуючи наведене, АК «НАК «Нафтогаз України» звернулося з даним позовом, з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог, та просить суд стягнути з КП «Києво-Святошинська тепломережа» борг у сумі 2 357 729,45 грн, а саме: 1 043 407,67 грн пені, 242 693,97 грн 3 % річних та 1 071627,81 грн інфляційних втрат нарахованих на несвоєчасно погашену заборгованість за Договором за січень-квітень, червень, жовтень-листопад 2015 року.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Статями 11, 629 Цивільного кодексу України визначено, що договір є однією з підстав виникнення зобов`язань та є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Частинами 1, 2 ст. 714 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Приписами статей 525, 526 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Звертаючись з позовом АТ «НАК «Нафтогаз» здійснило розрахунок станом на 24.05.2018, у якому просило стягнути, зокрема, суму основного боргу в розмірі 2 350 202,88 грн, яка була остаточно погашена 26.11.2018.

У відповідності до п.2 ч. 1 ст. 231 ГПК України, господарський суд закриває провадження у справі, якщо, зокрема, відсутній предмет спору.

Враховуючи, що спір в цій частині між сторонами станом на дату прийняття оскаржуваного рішення відсутній, а позивач не відмовився від даної вимоги, при цьому зменшення розміру позовних вимог не є заявою про відмову від позовних вимог у цій частині, колегія суддів погоджується з висновком суду про закриття провадження у даній справі в частині вимог про стягнення з відповідача основного боргу у розмірі 2 350 202,88 грн.

Таким чином, предметом даного спору є стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат, у зв`язку з несвоєчасним погашенням основного зобов`язання у січні-квітні, червені, жовтні-листопаді 2015 року за Договором.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст. 612 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Статтею 549 Цивільного кодексу України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

У відповідності до ст. 230 Господарського кодексу України, передбачено, зокрема, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Пунктом 7.2 Договору передбачено, що у разі невиконання покупцем пункту 6.1 цього договору він зобов`язується сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

За приписом ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних з простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

АТ «НАК «Нафтогаз», з урахуванням періодів прострочення сплати суми основного боргу та фактичних дат погашення заборгованості, обґрунтовано нарахувало до стягнення з КП «Києво-Святошинська тепломережа» 1 043 407,67 грн пені за загальний період з 15.02.2015 по 14.07.2016, 242 693,97 грн 3% річних за загальний період з 15.02.2015 по 25.11.2018 та 1 071627,81 грн інфляційних втрат за загальний період з лютого 2015 по жовтень 2018 включно, нарахованих на несвоєчасно погашену заборгованість за Договором за січень-квітень, червень, жовтень-листопад 2015 року.

Проте, судова колегія звертає увагу, що 30.11.2016 набув чинності Закон України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії» (далі - Закон № 1730-VIII), який визначає комплекс організаційних та економічних заходів, спрямованих на забезпечення сталого функціонування теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення.

Відповідно до приписів ст. 1 Закону № 1730-VIII заборгованістю, що підлягає врегулюванню відповідно до цього Закону, зокрема, є кредиторська заборгованість перед постачальником природного газу теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води.

Згідно зі ст. 1 Закону № 1730-VIII процедура врегулювання заборгованості - заходи, спрямовані на зменшення, списання та/або реструктуризацію заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ, підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиту електричну енергію шляхом проведення взаєморозрахунків, реструктуризації та списання заборгованості.

Згідно зі ст. 2 Закону № 1730-VIII дія останнього поширюється на відносини із врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії.

Частиною 1 ст. 3 Закону № 1730-VIII передбачено, що для участі у процедурі врегулювання заборгованості теплопостачальні та теплогенеруючі організації, підприємства централізованого водопостачання та водовідведення включаються до реєстру, який веде центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства.

З наведених норм вбачається, що для здійснення процедури врегулювання заборгованості (проведення взаєморозрахунків, реструктуризації та списання заборгованості) необхідною умовою є включення до реєстру обсягів заборгованості теплопостачального підприємства, з метою її врегулювання за домовленістю сторін шляхом вчинення відповідних правочинів.

Разом з тим, ч. 3 ст. 7 Закону № 1730-VIII, яка окремо регулює списання неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість за енергоносії, централізоване водопостачання та водовідведення, передбачено, що на заборгованість за природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, погашену до набрання чинності цим Законом (тобто до 30.11.2016), неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються, а нараховані підлягають списанню з дня набрання чинності цим Законом.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що ч. 3 ст. 7 Закону № 1730-VIII є нормою прямої дії, при цьому застосування її приписів не ставиться в залежність від виконання будь-яких інших умов, окрім погашення боржником заборгованості за отриманий природний газ до набрання чинності Законом. Зокрема, застосування даної норми не потребує включення підприємства до Реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 07.02.2018 у справі № 927/1152/16, від 28.02.2018 у справі № 911/3914/14, від 14.03.2018 у справі № 904/11460/16, від 16.01.2019 у справі № 905/375/17, від 04.04.2019 у справі № 905/1526/18.

Таким чином, висновки, що для участі у процедурі врегулювання заборгованості шляхом її списання теплопостачальні та теплогенеруючі організації повинні бути включені до відповідного Реєстру, який веде центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізацію державної політики в сфері житлово-комунального господарства, є помилковими.

Отже, Законом № 1730-VIII передбачено списання неустойки (штраф, пеня), інфляційних нарахувань та процентів річних, нарахованих на заборгованість, погашену до набрання чинності цим Законом, саме за природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води.

Тобто, для визначення заборгованості списаною необхідно встановити для яких саме потреб використовувався відповідачем природний газ за Договором № 2048/15-БО-41 від 25.11.2014та чи погашено суму основного боргу до набрання чинності Законом № 1730-VIII.

За умовами п. 1.2 Договору, газ, що постачається за цим договором, використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами та організаціями.

Згідно актів приймання-передачі природного газу, складених, підписаних та скріплених печатками газорозподільної організації, АТ «НАК «Нафтогаз» та КП «Києво-Святошинська тепломережа», які наявні в матеріалах справи у вигляді засвідчених копій, позивач передав відповідачу газ відповідно до умов Договору № 2048/15-БО-41 від 25.11.2014, для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами та організаціями.

Наведені обставини підтверджують те, що природний газ за Договором № 2048/15-БО-41 від 25.11.2014 використовувався КП «Києво-Святошинська тепломережа» для виробництва теплової енергії.

Оскільки відповідач повністю сплатив вартість спожитого природного газу в січні-березні 2015 року в сумі 3 243 089,45 грн, а також - частково у квітні 2015 року сумі 17 773,64 грн, до набрання чинності відповідним Законом № 1730-VIII (30.11.2016), то нараховані пеня, інфляційні втрати, 3% річних за період до 30.11.2016, згідно ч. 3 ст. 7 Закону № 1730-VIII, підлягають списанню з дня набрання чинності вказаним Законом.

Відповідно до ст. 1, 2, ч. 1 ст. 5 Закону №1730-VIII заборгованість відповідача перед позивачем за природний газ, спожитий у частково у листопаді 2015 та грудні 2015 року і не погашена станом на 31.12.2016, підпадає під процедуру врегулювання заборгованості в порядку, передбаченому вказаним Законом.

19.10.2018 між Головним управлінням Державної казначейської служби у Київскій області, Департаментом фінансів Київської облдержадміністрації, Управлінням фінансів Києво-Святошинської районної державної адміністрації, Києво-Святошинської районної державної адміністрації, КП «Києво-Святошинська тепломережа», АК «Нафтогаз України» укладено договір про організацію взаєморозрахунків № 75/110 від 19.10.2018 (далі - Договір про організацію взаєморозрахунків).

Предметом Договору про організацію взаєморозрахунків є організація проведення сторонами, у т.ч. позивачем та відповідачем, взаєморозрахунків за субвенцію з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення різниці між фактичною вартістю теплової енергії, послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води, централізованого водопостачання та водовідведення, що вироблялись, транспортувались та постачались, зокрема, бюджетним установам та організаціям, підприємствам теплопостачання, що затверджувались та/або погоджувались органами державної влади чи місцевого самоврядування, затверджених постановою КМУ від 14.02.2018 №110.

Пунктом 8 Договору про організацію взаєморозрахунків передбачено, що КП «Києво-Святошинська тепломережа» перераховує на рахунок АТ «НАК «Нафтогаз України» кошти у сумі 1 208 101,47 грн для погашення заборгованості за спожитий природний газ 2015 року за договором № 2048/15-БО-41 від 25.11.2014.

Згідно з пп. 2 п. 11 Договору про організацію взаєморозрахунків сторони зобов`язалися не вчиняти до проведення взаєморозрахунків дій з погашення заборгованості відповідно до договору.

Відповідно до п. 16 Договору про організацію взаєморозрахунків сторони узгодили та підтвердили, що після виконання договору вони не мають одна до одної жодної претензії стосовно предмета договору.

На виконання Договору про організацію взаєморозрахунків відповідач перерахував позивачу 1 208 101,47 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 2 від 14.11.2018 (проведено банком УДКСУ у Києво-Святошинському районі 26.11.2018).

Вказана сума частково покриває борг за природний газ, поставлений у листопаді 2015 року, а саме на суму 313 634,44 грн, а також борг за природний газ, переданий у грудні 2015 року у розмірі 894 467,03грн.

Відповідно до приписів ч. 3 ст 5 Закону № 1730-VIII, яка є нормою прямої дії, на реструктуризовану заборгованість не нараховуються неустойка (штрафи, пені), проценти річних, інфляційні нарахування, крім випадків повного або часткового нездійснення платежів за договором про реструктуризацію заборгованості, укладеним відповідно до цього Закону.

Умова щодо ненарахування неустойки, інфляційних втрат, процентів річних на реструктуризовану заборгованість не ставиться у залежність від будь-яких інших умов. Виключенням є повне або часткове нездійснення платежів саме за договором про реструктуризацію заборгованості, укладеним відповідно до Закону № 1730-VIII.

До того ж, укладаючи договір про реструктизацію заборгованості від 19.10.2018 №75/110, самі сторони підтвердили, що після виконання договору вони не мають одна до одної претензій стосовно предмета договору (п. 16).

З огляду на наведене, вимоги про стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат, які нараховані на борг за газ, поставлений частково у листопаді і грудні 2015 року та погашений згідно Договору про організацію взаєморозрахунків, задоволенню не підлягають. Так як сторонами змінено порядок та строки здійснення розрахунків за газ, поставлений у відповідному періоді шляхом укладення Договору про організацію взаєморозрахунків, який виконано належним чином.

Заборгованість, яка виникла у зв`язку з несвоєчасною оплатою газу, переданого у квітні 2015 року на суму 175 892,02 грн, червні 2015 на суму 2 260,79 грн, у жовтні 2015 року на суму 322 390,38 грн, у листопаді 2015 року на суму 641 558,22 грн, загалом у сумі 1 142 101,41 грн, була погашена сплачена згідно платіжного доручення № 1 від 22.10.2018 (проведено банком УДКСУ у Києво-Святошинському районі 23.10.2018).

Наведена заборгованість була погашена поза межами умов Закону №1730-VIII, в загальному порядку.

Таким чином, оплата заборгованості за Договором у вказаному періоді відбулася з простроченням, після 30.11.2015 та не в порядку реструктизації заборгованості встановленої умовами Закону №1730-VIII.

За вказаних обставин, позивачем правомірно здійснено нарахування пені, 3% річних та інфляційних втрат, на суму несвоєчасно погашеної заборгованості у сумі 1 142 101,41 грн, за газ отриманий у квітні 2015 року на суму 175 892,02 грн, червні 2015 на суму 2 260,79 грн, у жовтні 2015 року на суму 322 390,38 грн, у листопаді 2015 року на суму 641 558,22 грн.

Судова колегія, перевіривши розрахунок суду першої інстанції, враховуючи відсутність заперечень щодо нарахованих сум, погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість вимог позивача в частині стягнення 251 208,85 грн пені, 101 678,09 грн 3 % річних та 421 578,90 грн інфляційних втрат.

Крім того, судом обґрунтовано відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про зменшення розміру пені, яка нарахована на відповідну заборгованість на 90 %, від обґрунтовано заявленого позивачем розміру, з огляду на тривалий строк здійснення розрахунків за поставлений газ та відсутність належних та достатніх доказів перебування підприємства у скрутному фінансовому становищі.

Враховуючи наведені обставини справи, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про часткове задоволення позову та стягнення з КП «Києво-Святошинська тепломережа» на користь АТ «НАК «Нафтогаз» 251 208,85 грн пені, 101 678,09 грн 3 % річних та 421 578,90 грн інфляційних втрат. Решта позовних вимог задоволенню не підлягають.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Оскільки матеріалами справи підтверджується несвоєчасне погашення частини заборгованості за Договором, то вимоги позивача про стягнення пені, інфляційних втрат та 3% річних, нараховані на заборгованість не погашену до 30.11.2016, яка не підпадає під дію Закону № 1730-VIII та Договору про організацію взаєморозрахунків, підлягають частковому задоволенню в сумі встановленій судом першої інстанції.

Інших доводів та доказів, які б слугували підставою для скасування судового рішення по даній справі апелянтом не наведено.

Практикою Європейського суду з прав людини передбачено, що п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, проте його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Згідно ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Обставини, викладені Акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження під час розгляду даної справи.

Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення Господарського суду Київської області від 19.07.2019 у справі № 911/870/19 прийнято з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» задоволенню не підлягає.

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на Акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (апелянта).

Керуючись ст.ст. 76-79, 86, 129, 269-270, 275-276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Київської області від 19.07.2019 у справі № 911/870/19 залишити без змін.

2. Матеріали справи № 911/870/19 повернути до Господарського суду Київської області.

3. Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття. Постанову може бути оскаржено до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 288, 289 ГПК України.

Головуючий суддя Б.О. Ткаченко

Судді В.В. Сулім

А.Г. Майданевич

Повний текст рішення складено 18.11.2019