ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" листопада 2019 р.м. ХарківСправа № 922/2495/19

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Шарко Л.В.

при секретарі судового засідання

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Керівника Первомайської місцевої прокуратури Харківської області (м. Первомайський) в інтересах держави, в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській області та Бірківської селищної ради Нововодолазького району Харківської області, с. Бірки
до ТОВ "ВІТ", м.Харків
про розірвання договору та повернення майна За участі прокуратури Харківської області
за участю представників:

прокуратури Харківської області - Клейн Л.В., посвідчення № 051089 від 02.10.18р.;

позивача (РВ Фонду Державного майна України по Х/О) - Шафаростова О.М., довіреність № 147 від 18.07.19р.;

позивача (Бірківська СВР Нововодолазького р-ну Х/О) - не з`явився;

відповідача ( ТОВ "ВіТ") - не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

Керівник Первомайської місцевої прокуратури Харківської області, м. Первомайський в інтересах держави в особі Бірківської селищної ради, с. Бірки звернувся до господарcького суду Харківської області з позовною заявою, в якій просить:

- розірвати договір купівлі-продажу від 29.12.2006 № 1207, укладений між Регіональним відділенням ФДМУ по Харківській області укладений та Товариством з обмеженою відповідальністю «В і Т» об`єкта незавершеного будівництва « 9-ти поверховий 144-квартирний крупно панельний будинок №1 ВАТ «Південспецатоменергомонтаж», розташованого за адресою: с. Бірки, Нововодолазького району Харківської області.

- зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «В і Т» повернути у власність держави в особі Регіонального відділенням ФДМУ по Харківській області об`єкт незавершеного будівництва « 9-ти поверховий 144-квартирний крупно панельний будинок № 1 ВАТ «Південспецатоменергомонтаж»», розташованого за адресою: с. Бірки Нововодолазького району Харківської області.

Судові витрати просить покласти на відповідача.

Ухвалою суду від 12.08.19р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на "04" вересня 2019 р. о 15:00 год.

Ухвалою суду від 04.09.19р. продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів по 10.11.19р. Підготовче засідання відкладено на "17" жовтня 2019 р. о 10:00 год.

Підготовче засідання у справі №922/249519, яке було призначено на 17.10.19 р. о(об) 10:00 год. не відбулось у зв`язку з перебування судді Шарко Л.В. на лікарняному.

Ухвалою суду від 24.10.19р. повідомлено учасників процесу про те, що підготовче засідання у справі №922/2495/19 відбудеться "06" листопада 2019 р. о 10:00 год.

Підготовче засідання у справі №922/22495/19 було закрито протокольною ухвалою, яка занесена до протоколу судового засідання від 06.11.19р. та призначено справу до розгляду в судовому засіданні на "25" листопада 2019 р. об 11:00 год.

Прокурор в судовому засіданні 25.11.19р. підтримав позовні вимоги, просив суд позов задовольнити.

Представник позивача в судовому засіданні 25.11.19р. підтримав позовні вимоги прокурора, просив суд позов задовольнити.

Представник позивача (Бірківська СВР Нововодолазького р-ну Х/О) в судове засіданні 25.11.19р. не з`явився.

Представник відповідача ( ТОВ "ВіТ") в судове засіданні 25.11.19р. не з`явився.

Враховуючи те, що одним з принципів судочинства є свобода в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих ним повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та здійснені всі необхідні дії щодо витребування додаткових доказів, та вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній та додатково поданими на вимогу суду матеріалами та документами.

Розглянувши матеріали справи, повно та всебічно дослідивши обставини та докази на їх підтвердження, судом встановлено наступне.

Регіональним відділенням ФДМУ по Харківській області 29.12.2006 укладений з ТОВ «В і Т» договір купівлі-продажу № 1207 (далі - договір) об`єкта незавершеного будівництва «9-ти поверховий 144-квартирний крупно панельний будинок № 1 ВАТ «Південспецатоменергомонтаж»», розташованого за адресою: с. Бірки Нововодолазького району Харківської області. Об`єкт приватизувався за умови розбирання будівельних конструкцій з подальшим упорядкуванням земельної ділянки орієнтовною площею 4,53 га та передачею її відповідному органу місцевого самоврядування.

Так, відповідно до п. 1.1. договору продавець зобов`язується передати у власність покупцю об`єкт незавершеного будівництва «9-ти поверховий 144-квартирний крупно панельний будинок № 1 ВАТ «Південспецатоменергомонтаж»», розташованого за адресою: с. Бірки Нововодолазького району Харківської області. Об`єкт продається під розбирання будівельних конструкцій з подальшим упорядкуванням земельної ділянки орієнтовною площею 4,53 га та передачею її відповідному органу місцевого самоврядування .

Пунктом 5.3. договору передбачено, що протягом двох років з дати нотаріального посвідчення та державної реєстрації договору покупець зобов`язаний здійснити демонтаж об`єкта, упорядкувати земельну ділянку площею орієнтовно 4,53 га, та передати її з додержанням умов здачі відповідному органу місцевого самоврядування.

Крім того, у відповідності до п. 7.3. у разі невиконання Покупцем умов, які передбачені п.п. 5.1-5.5 цього договору, Продавець має право в установленому порядку на розірвання Договору, стягнення завданих збитків у цінах, діючих на момент розірвання Договору, та поверненню об`єкта незавершеного будівництва у державну власність за рішенням суду.

Проте, зазначені умови не були виконані відповідачем у визначений строк, що стало передумовою для укладення додаткових угод № 1 від 05.11.2008, № 2 від 29.05.2012, № 3 від 19.10.2016, згідно з якими для покупця були передбачені інші строки виконання зобов`язань, останній з яких був встановлений до 22.12.2018.

Регіональним відділенням фонду Державного майна України 14.07.2016 проведено перевірку виконання умов вищезазначеного договору купівлі-продажу, за результатами якої було встановлено невиконання Покупцями умов договорів, а саме: не здійснений демонтаж об`єктів, не упорядковані земельні ділянки під об`єктами та не передані з додержанням умов здачі органу місцевого самоврядування. До акту перевірок від ТОВ «В і Т» надана інформація від 14.07.2016, що демонтаж об`єктів не ведеться у зв`язку з фінансовими труднощами.

За результатами перевірок, здійснених 14.07.2016, на адресу ТОВ «В і Т» направлено лист-попередження від 18.07.2016 про усунення встановлених порушень.

В IV кварталі 2016 року до Регіонального відділення надійшли звернення з пакетами документів від ТОВ «В і Т» з проханням укласти договори про зміни щодо продовження термінів дії виконання умов договорів купівлі-продажу №1207 від 29.12.2006 до 22.12.2018.

Окрім того, відповідно до положень ст. 27 Закону України «Про приватизацію державного та комунального майна» від 18.01.2018 №2269-VIII контроль за виконанням умов договору купівлі-продажу, укладеного з переможцем аукціону, та викупу об`єктів приватизації здійснює орган приватизації. Порядок здійснення контролю за виконанням зобов`язань, визначених у договорі купівлі-продажу, затверджує Фонд державного майна України.

З огляду на викладене, 22.12.2018 Регіональним відділенням ФДМУ по Харківській області проведено поточну перевірку виконання умов договору купівлі - продажу об`єкта незавершеного будівництва «9-ти поверховий 144-квартирний крупно панельний будинок № 1 ВАТ «Південспецатоменергомонтаж»», розташованого за адресою: с. Бірки Нововодолазького району Харківської області від 29.12.2006 №1207 зі змінами, внесеними договорами про зміни від 05.11.2008 №1, від 29.05.2012 № 2. від 19.10.2016 №3.

Відповідно до акту № 27 від 22.12.2018, складеного за результатами вищезазначеної поточної перевірки виконання умов договору, представниками РВ ФДМУ по Харківській області в присутності покупця було встановлено, що умови договору купівлі-продажу об`єкта незавершеного будівництва «9-ти поверховий 144- квартирний крупно панельний будинок № 1 ВАТ «Південспецатоменергомонтаж»», розташованого за адресою: с. Бірки Нововодолазького району Харківської області, станом на 22.12.2018 не виконанні, а саме:

- п. 5.3. - не здійснено демонтаж об`єкта, не упорядковано земельну ділянку, під об`єктом площею орієнтовно 4,53 га та не передано її з додержанням умов здачі органу місцевого самоврядування або відповідному органу державної влади до 22.12.2018;

- п.5.5 - не надано документів, які складені відповідною державною організацією, до повноважень якої віднесено здійснення контролю за дотриманням вимог, зазначених а п.5.5 договору;

- п. 5.7 - покупець не звертався до регіонального відділення з питань укладання додаткової угоди для продовження строків завершення демонтажу.

01.10.2018р. РВ ФДМУ по Харківській області направлено лист ТОВ «В і Т» з проханням повідомити про стан виконання договору та направлення додаткової угоди у разі неможливості виконання зобов`язань за договором.

У відповідь 22.12.2018 ТОВ «В і Т» надано лист про неможливість проведення демонтажу у строки, передбаченні договором, у зв`язку із скрутним фінансовим становищем, віддаленістю об`єкта від доріг, відсутністю електропостачання. Питання укладення додаткової угоди з метою продовження строків дії договору не порушувалося.

Таким чином, ТОВ «В і Т» не виконав свої зобов`язання, передбачені положеннями договору, питання щодо продовження дії договору не порушував, додаткових угод не укладав.

Надаючи правову кваліфікацію доказам які надані сторонами та викладеним обставинам з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог і заперечень проти них суд виходить з наступного.

За загальним положенням цивільного законодавства, зобов`язання виникають з підстав, зазначених у статті 11 ЦК України. За приписами частини 2 цієї статті підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є договір та інші правочини та юридичні факти. Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

У відповідності із ст.173 ГК України та ст.509 ЦК України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим кодексом, в силу якого один суб`єкт господарювання (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вичинити певну дію господарського чи управлінсько - господарського характеру на користь іншого суб`єкту (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо) або утримуватися від певних дій, а інший суб`єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язків.

Господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ст. 174 Господарського кодексу України).

Відповідно до ч.7 ст.179 ГК України господарські договори укладаються за правилами, встановленими ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 8 ст. 23 Закону України «Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)» та ч. 9 ст. 27 Закону України «Про приватизацію державного майна» (чинні на момент дії договору купівлі-продажу) органи приватизації у разі невиконання покупцем умов договору купівлі-продажу мають право порушувати питання про розірвання такого договору та повернення об`єкту приватизації у власність Держави.

Окрім того, відповідно, до п.9 ст. 26 ЗУ «Про приватизацію державного та комунального майна» від 18.01.2018 на вимогу однієї із сторін договір купівлі-продажу може бути розірвано, у тому числі за рішенням суду, в разі невиконання іншою стороною зобов`язань, передбачених договором купівлі-продажу, у визначені строки або визнано недійсним за рішенням суду.

Відповідно до п.10 вищезазначеного закону у разі розірвання в судовому порядку договору купівлі-продажу у зв`язку з невиконанням покупцем договірних зобов`язань приватизований об`єкт підлягає поверненню в державну (комунальну) власність

Також, згідно з п. 7.3. договору у разі невиконання покупцем умов, які передбачені п.п. 5.1 - 5.5. договору, продавець має право на його розірвання у встановленому порядку та повернення об`єкта незавершеного будівництва у власність продавця.

Відповідно до ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

У зв`язку з тим, що термін виконання за договором закінчився 21.12.2018 і в результаті перевірки зроблено висновок про невиконання умов договору є усі наявні підстави для його розірвання.

У даному випадку порушуються майнові інтереси держави, у зв`язку невиконання умов вищезазначеного договору земельна ділянка площею 4,53 га на сьогоднішній день не звільнена, що фактично порушує майнова права територіальної громади Бірківської селищної ради на використання та розпорядження земельною ділянкою за призначенням.

У разі своєчасного виконання умов договору ТОВ «В і Т» селищна рада мала б можливість розпорядитися земельною ділянкою площею 4,53 га, а саме шляхом передачі її в оренду, та отримання грошових коштів до місцевого бюджету.

У зв`язку з чим порушуються інтереси територіальної громади Бірківської селищної ради.

Окрім того, у даному випадку вказані об`єкти незавершеного будівництва підлягають поверненню у державну власність, у зв`язку з чим питання розірвання зазначеного договору безпосередньо стосується майнових інтересів держави.

Відповідно до ст. 131-1 Конституції України на органи прокуратури покладено функцію представництва інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Одночасно, організація і порядок діяльності органів прокуратури України визначаються законом. Відповідно до ст.2 ГПК України, у випадках, встановлених законом, прокурор може звертатися до суду із заявами про захист інтересів держави та брати участь у цих справах.

Частиною 3 ст.2 ГПК України передбачено, що прокурор, який звертається до господарського суду в інтересах держави, в позовній заяві самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також вказує орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 цього Закону, прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Отже, виключними випадками, за яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, є порушення або загроза порушення інтересів держави.

Враховуючи, що нову редакцію Закону України «Про прокуратуру» прийнято саме з метою наближення до міжнародних стандартів, при її застосуванні слід брати до уваги, що зазвичай Європейський суд з прав людини уникає абстрактного підходу до розгляду питання про участь прокурора в судовому провадженні та вирішує, наскільки участь прокурора в розгляді справи відповідає принципу рівності сторін, вивчаючи кожний випадок окремо.

Так, у справі «Gregorio de Andrade v. Portugal» (№41537/02, 14.11.2006) ЄСПЛ відзначив, що держава несе відповідальність за бездіяльність працівників прокуратури при виконанні ними службових обов`язків (п.38).

Виходячи з викладеного, Державою Конституцією, як актом вищої юридичної сили, та Законом України «Про прокуратуру» на прокурора покладено прямий обов`язок вжиття заходів представницького характеру за наявності «порушення» або навіть «загрози порушення інтересів держави», які можуть і не бути підставою для порушення кримінального провадження, або притягнення осіб до дисциплінарної чи адміністративної відповідальності, але в силу Закону є підставою для вжиття заходів представницького характеру шляхом звернення до суду з позовною заявою.

Ключовим для застосування цієї конституційної норми є поняття "інтерес держави".

У рішенні Конституційного Суду України у справі за конституційними поданнями Вищого арбітражного суду України та Генеральної прокуратури України щодо офіційного тлумачення положень статті 2 Арбітражного процесуального кодексу України (справа про представництво прокуратурою України інтересів держави в арбітражному суді) від 08.04.1999 № З-рп/99 Конституційний Суд України, з`ясовуючи поняття «інтереси держави» висловив позицію про те, що інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо (гі. З мотивувальної частини).

Інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді. Проте, держава може вбачати свої інтереси не тільки в їх діяльності, але й в діяльності приватних підприємств, товариств.

Окрім цього, необхідно зазначити, що відповідно до Рішення Конституційного суду України №4-р(ІІ)/2019 у справі № 3-234-2-18 Конституцією України встановлено вичерпний перелік повноважень прокуратури, в т.ч. інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що встановлені законом, визначено характер її діяльності і в такий спосіб передбачено її існування і стабільність функціонування. Наведене гарантує неможливість зміни основного цільового призначення вказаного органу, дублювання його повноважень/функцій іншими державними органами, адже протилежне може призвести до зміни конституційно визначеного механізму здійснення державної влади її окремими органами або вплинути на обсяг їхніх конституційних повноважень.

Таким чином, виключно на прокурора покладено функцію представництва інтересів держави, як одного з дієвих механізмів захисту від порушень її інтересів.

З урахуванням того, що «інтереси держави» є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Таким чином, «інтереси держави» охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному конкретному випадку звернення прокурора з позовом. Надмірна формалізація «інтересів держави», особливо у сфері публічних правовідносин, може призвести до необґрунтованого обмеження повноважень прокурора на захист суспільно значущих інтересів там, де це дійсно потрібно (аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 25.04.18р. по справі №806/1000/17).

В контексті правовідносин у даній справі, інтереси держави полягають не тільки у захисті прав державних органів влади чи тих, які відносяться до їх компетенції, а також захисті прав та інтересів місцевого самоврядування, яке не носить загальнодержавний характер, але направлені на виконання функцій держави на конкретній території та реалізуються у визначеному законом порядку та способі, який відноситься до їх відання. Органи місцевого самоврядування є рівними за статусом носіями державної влади, як і державні органи.

Аналіз ч.3 ст.23 Закону України «Про прокуратуру» дає підстави стверджувати, що прокурор може представляти інтереси держави в суді у випадках:

- якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження;

- у разі відсутності такого органу.

Перший «виключний випадок» передбачає наявність органу, який може здійснювати захист інтересів держави самостійно, а другий - відсутність такого органу. Однак підстави представництва інтересів держави прокуратурою у цих двох випадках істотно відрізняються.

У першому випадку прокурор набуває право на представництво, якщо відповідний суб`єкт владних повноважень не здійснює захисту або здійснює неналежно.

«Не здійснення захисту» виявляється в усвідомленій пасивній поведінці уповноваженого суб`єкта владних повноважень - він усвідомлює порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається.

Первомайською місцевою прокуратурою проведено вивчення стану додержання вимог законодавства під час використання майна державної та комунальної власності на території Бірківської селищної ради Нововодолазького району Харківської області.

З огляду на те, що регіональне відділення Фонду державного майна України по Харківській області протягом тривалого часу, а саме, понад вже 6 місяців не вживає належних заходів щодо захисту державного майна та забезпечення виконання інтересів держави шляхом його повернення, у місцевої прокуратури наявні підстави для здійснення представництва інтересів держави в суді.

Поточна перевірка була проведена відповідним органом контролю - Регіональним відділенням Фондом державного майна України по Харківській області 22.12.2018, проте заходи цивільно-правового характеру щодо розірвання договору та зобов`язання повернути об`єкт в судовому порядку не вживались, що свідчить про бездіяльність вказаного органу контролю та наявні підстави для вжиття з метою захисту інтересів держави заходів представницького характеру. Так, Регіональне відділення Фондом державного майна України по Харківській області звернулось до прокуратури Харківської області.

Таким чином, з огляду на положення ст. 131-1 Конституції України, ст. 23 закону України «Про прокуратуру» та вищезазначеного рішення Конституційного суду 2019 року прокурор набув право на звернення до суду з цим позовом в інтересах держави в особі Регіонального відділенням Фондом державного майна України по Харківській області.

Відповідно до статті 55 Конституції України, статей 15,16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з положеннями ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч. 1 ст. 74 ГПК України).

Таким чином, на підстав викладеного, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог в повному обсязі.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується ст. 129 ГПК України. Судовий збір покладається: 1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; 2) у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином судові витрати покладаються на відповідача в повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України; ст.ст. 509, 598, 610-612 Цивільного кодексу України; ст.ст. 173, 174, 179, 193, 197 Господарського кодексу України; ст. 23 Закону України «Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)»; 26, 27 Закону України «Про приватизацію державного майна» (чинні на момент дії спірного договору); ст. 23 Закону України «Про прокуратуру»; ст.ст. 1, 2, 4, 5, 12, 13, 14, 15, 73, 74, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 256, 257, 259 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Розірвати договір купівлі-продажу від 29.12.2006 № 1207, укладений між Регіональним відділенням ФДМУ по Харківській області укладений та Товариством з обмеженою відповідальністю «ВіТ» об`єкта незавершеного будівництва « 9-ти поверховий 144-квартирний крупно панельний будинок №1 ВАТ «Південспецатоменергомонтаж», розташованого за адресою: с. Бірки, Нововодолазького району Харківської області.

Зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «ВіТ» повернути у власність держави в особі Регіонального відділенням ФДМУ по Харківській області об`єкт незавершеного будівництва « 9-ти поверховий 144-квартирний крупно панельний будинок № 1 ВАТ «Південспецатоменергомонтаж»», розташованого за адресою: с. Бірки Нововодолазького району Харківської області.

Стягнути з Товариство з обмеженою відповідальністю «ВіТ» (61020, м. Харків, вул. Кітаєнко,1 Код ) на користь Прокуратури Харківської області (код 02910108, банк отримувач: Державна казначейська служба України м. Київ, код 820172, рахунок 7171, код класифікації видатків бюджету - 2800, (61050, м. Харків, вул. Б. Хмельницького, 4, код ЄДРПОУ) судовий збір в сумі 3842,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку для оскарження. Зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Згідно ст.257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції, або до суду першої інстанції відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України.

Повний текст рішення складено та підписано 29.11.19р.

Суддя Л.В. Шарко