Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.12.2019 м. Івано-ФранківськСправа № 909/1073/19

Господарський суд Івано-Франківської області у складі: судді Фанди О.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін справу

за позовом: Приватного акціонерного товариства "Страхова група "ТАС", пр-т Перемоги, 65, м. Київ, 03062, адреса для листування: пр-т Волі, 50, м. Луцьк, Волинська область, 43000,

до відповідача: Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Галицька", вул. Василіянок, 22, м. Івано-Франківськ, 76018

про стягнення страхового відшкодування в порядку суброгації в сумі 15 909 грн 00 к.

без участі представників сторін

установив: Приватне акціонерне товариство "Страхова група "ТАС" (далі - позивач) звернулось до Господарського суду Івано-Франківської області із позовною заявою до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Галицька" (далі - відповідач) про стягнення страхового відшкодування в порядку суброгації в сумі 15 909,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач на підставі Договору добровільного страхування наземного транспорту №FO-149895 від 18.07.2018 року, та внаслідок настання страхової події - дорожньо-транспортної пригоди здійснив виплату страхового відшкодування, відтак, відповідно до положень статті 27 Закону України "Про страхування" та статті 993 Цивільного кодексу України отримав право вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду, а саме до водія транспортного засобу марки Audi F4, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , цивільно-правова відповідальність якого застрахована у Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Галицька" (поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АМ/000503031).

Господарський суд Івано-Франківської області ухвалою від 01.10.2019 прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження та ухвалив здійснювати розгляд справи відповідно до приписів ст. 252 ГПК України за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами та встановив відповідачу строк для подання заяви у разі наявності заперечень проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з відповідним обґрунтуванням.

Позивач належним чином повідомлений про відкриття провадження у справі ухвалою суду від 01.10.19, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення (вх. № 19805/19 від 15.10.2019 р. та вх. № 19806/19 від 15.10.2019 р ). Інших доказів на підтвердження своїх вимог, окрім наявних у матеріалах справи, на час розгляду справи по суті позивачем суду не надано.

Ухвалою суду від 01.10.19 відповідач також повідомлений про відкриття провадження у справі та надано відповідачу строк подачі суду (протягом 15 (п`ятнадцяти) календарних днів з дня вручення цієї ухвали) відзиву на позовну заяву і всіх письмових та електронних доказів (які можливо доставити до суду).

Станом на момент винесення рішення відповідачем не подано суду відзиву та будь-яких інших доказів. Разом з тим, на адресу Господарського суду Івано-Франківської області повернулась ухвала суду від 01.10.2019 року з відміткою "за терміном зберігання", що свідчить, зокрема про те, що адресат не з`являвся в поштове відділення для отримання пошти.

Відповідно до пункту 2.6.15. Інструкції з діловодства в Господарських судах України, затвердженою наказом Державної судової адміністрації України від 20.02.2013 № 28 на звороті у лівому нижньому куті оригіналу процесуального документа, який виготовляється судом та залишається у справі, проставляється відповідний штамп суду з відміткою про відправлення документа, що містить вихідний реєстраційний номер, загальну кількість відправлених примірників документа, дату відправлення, підпис працівника, який її здійснив. Дана відмітка, за умови, що її оформлено відповідно до наведених вимог названої Інструкції, є підтвердженням належного надсилання копій процесуальних документів учасникам судового процесу.

Відповідно до п. 5 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відповідно до пункту 2.6.15. Інструкції з діловодства в Господарських судах України, затвердженою наказом Державної судової адміністрації України від 20.02.2013 № 28 на звороті у лівому нижньому куті оригіналу процесуального документа, який виготовляється судом та залишається у справі, проставляється відповідний штамп суду з відміткою про відправлення документа, що містить вихідний реєстраційний номер, загальну кількість відправлених примірників документа, дату відправлення, підпис працівника, який її здійснив. Дана відмітка, за умови, що її оформлено відповідно до наведених вимог названої Інструкції, є підтвердженням належного надсилання копій процесуальних документів учасникам судового процесу.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 25.06.2018 у справі №904/9904/17 роз`яснено, що у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою, тобто повідомленою суду стороною, і повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії. Сам лише факт не отримання скаржником кореспонденції, якою суд, з додержанням вимог процесуального закону, надсилав ухвалу для вчинення відповідних дій за належною адресою та яка повернулася в суд у зв`язку з її неотриманням адресатом, не може вважатися поважною причиною не виконання ухвали суду, оскільки зумовлено не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, яка надходила на його адресу.

Згідно інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Галицька" зареєстроване за адресою вул. Василіянок, буд.22, м. Івано-Франківськ, 76018, тобто за адресою, яка вказувалась в позовній заяві та ухвалі суду, що надсилалась відповідачу.

Отже, як встановлено судом, ухвала по справі направлялась відповідачу за адресою місцезнаходження, яке зазначено в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Вищезазначені обставини свідчать про належне виконання господарським судом обов`язку щодо повідомлення сторони.

Проте, відповідач своїм конституційним правом на захист прав і охоронюваних законом інтересів шляхом подання відзиву на позовну заяву, не скористався, причини їх не подання суд не повідомив, доводи позивача щодо наявності заборгованості не спростував.

Відповідно до частини 9 статті 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Оскільки клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило та з огляду на відсутність у суду підстав для виклику сторін з власної ініціативи, згідно з ч. 5 ст. 252 ГПК України справа розглядається за наявними у ній матеріалами.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши та дослідивши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд виходить з наступного.

18 липня 2018 року між Приватним акціонерним товариством "Страхова група "ТАС" (по договору - страховик/по справі - позивач) та ОСОБА_1 (по договору - страхувальник) укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту №FO-149895 від 18.07.2018 року, згідно якого страховик (позивач у справі) взяв на себе зобов`язання компенсувати будь-яке пошкодження або знищення автомобіля марки MERCEDES-BENZ CLS 250, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 його окремих частин чи додаткового обладнання внаслідок ДТП.

25 вересня 2018 року в с. Житомирі по вул. В Бердичівській поблизу буд.41 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки Audi, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля марки MERCEDES-BENZ CLS 250, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_3 .

Згідно постанови Корольовського районного суду м. Житомира від 20.11.2018 року по справі №296/9807/18 громадянина ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні вищевказаної ДТП та притягнено до адміністративної відповідальності.

Позивач відповідно до страхового акту № 27412Р/47/2018 від 09.10.2018 року визнав дорожньо-транспортну пригоду страховим випадком та прийняв рішення про сплату страхового відшкодування у сумі 15 909 грн 00к., про що свідчить долучена до матеріалів справи копія платіжного доручення №101352 від 10.10.2018 року.

Як вбачається з матеріалів справи на момент ДТП цивільно-правова відповідальність винуватця аварії застраховано у приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Галицька" (відповідача по справі), що підтверджується полісом АМ/000503031.

Вказана обставина зумовила позивача звернутись з даним позовом до суду.

Відносини в сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України регламентуються ЗУ "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

В силу положень п. 2.1 ст. 2 ЗУ "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про страхування" страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів громадян та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати громадянами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Стаття 979 Цивільного кодексу України визначає, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Статтею 4 Закону України "Про страхування" визначено, що майнові інтереси, які пов`язані із володінням, користуванням і розпорядженням майном, а також інтереси, пов`язані з відшкодуванням страхувальником заподіяної ним шкоди особі або її майну, а також шкоди, заподіяної юридичній особі (страхування відповідальності) віднесені до об`єктів страхування.

Абзацом 1 статті 9 Закону України „Про страхування" визначено, що страхова сума - грошова сума, в межах якої страховик відповідно до умов страхування зобов`язаний провести виплату при настанні страхового випадку.

Згідно статті 990 Цивільного кодексу України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

Відповідно з абз. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

У зв`язку із настанням страхового випадку, на виконання умов Договору добровільного страхування наземного транспорту №FO-149895 від 18.07.2018 року позивач виплатив страхове відшкодування за пошкодження автомобіля марки MERCEDES-BENZ CLS 250, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Згідно з ч.1 ст.1166 Цивільного кодексу України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За приписами ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

За наведеного, враховуючи те, що позивач виплатив страхувальнику страхове відшкодування, а цивільно-правова відповідальність особи, яку визнано винною у заподіянні шкоду, застрахована у ПАТ "СК "Галицька", то в силу наведених положень закону до позивача перейшло право вимоги до відповідача (суброгація).

Як визначено у п.22.1 ст. 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у разі настання страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю , майну третьої особи.

Статтею 29 ЗУ "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" встановлено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього пункту. Франшиза при відшкодуванні шкоди, заподіяної життю або здоров`ю потерпілих, не застосовується. Франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.

Згідно полісу № АМ/000503031 ліміт відповідальності відповідача за шкоду, заподіяну майну складає 100 000 грн 00к., франшиза - 1 000 грн 00к.

При зверненні з позовом до суду, позивачем не враховано при підрахунку суми позовних вимог франшизу на суму 1 000 грн 00к. згідно полісу №АМ/000503031.

З урахуванням наведеного, суд прийшов до висновку, що сплаті підлягає страхове відшкодування у сумі 14 909 грн 00 к., тобто за мінусом 1 000 грн 00 к. франшизи (15 909 грн 00к.-1 000 грн 00к (франшизи) = 14 909 грн 00 к.).

З огляду на вимоги ч.ч.1, 3 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч.1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно ст. 86 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Системний аналіз наведеного вище дає суду підстави вважати, що позовні вимоги про стягнення в порядку суброгації з відповідача 15 909 грн 00 к. страхового відшкодування підлягає частковому задоволенню, а саме в сумі 14 909 грн 00 к. В решті позовних вимог на суму 1 000грн 00 к. слід відмовити.

Судовий збір, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України та з урахуванням часткового задоволення позовних вимог слід відшкодувати позивачу за рахунок відповідача пропорційно до задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 2, 22 Закону України „Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", ст. 1, 4, 9 Закону України "Про страхування", ст. 979, 988, 990, 993, 1166, Цивільного кодексу України, ст. ст.13, 73, 74, 77, 86, 129, 165, 176, 233, 237, 238, 240, 241, 252, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

в и р і ш и в :

позов Приватного акціонерного товариства "Страхова група "ТАС" до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Галицька" про стягнення страхового відшкодування в сумі 15 909 грн 00 к. - задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Галицька" (вул. Василіянок, 22, м. Івано-Франківськ, код 22186790) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова група "ТАС" (пр-т. Перемоги, 65, м. Київ, код 30115243) - 14 909 грн 00к. (чотирнадцять тисяч дев`ятсот дев`ять гривень) страхового відшкодування та 1800 грн 25к. (одну тисячу вісімсот гривень двадцять п`ять копійки) - судового збору.

В решті позову - відмовити

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Західного апеляційного Господарського суду протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 02.12.2019

Суддя Фанда О. М.