ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2019 року Справа №906/728/19

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Юрчук М.І., суддя Тимошенко О.М. , суддя Крейбух О.Г.

секретар судового засідання Берун О.О.

за участю представників сторін:

позивача: представник не з`явився

відповідача: представник Соколик Д.І. - адвокат

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного підприємства "Проспер" на ухвалу (ухвала про закриття провадження у справі) господарського суду Житомирської області, постановлену 24.09.19р. суддею Кудряшовою Ю.В. у м.Житомирі, повний текст складено 30.09.19р. у справі №906/728/19

за позовом Приватного підприємства "Проспер"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "TENACHEM (SIA"TENACHEM")

про стягнення 20000,00 євро

ВСТАНОВИВ:

1. Процесуальне рішення, яке оскаржується у суді апеляційної інстанції.

Ухвалою господарського суду Житомирської області від 24.09.2019р. у справі №906/728/19 закрито провадження у справі.

2. Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

2.1. Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що розгляд даного спору господарським судом на території України є порушенням норм міжнародного права, зокрема Договору між Україною та Латвійською Республікою про правову допомогу.

2.2. Відтак, у даному випадку спір не підлягає вирішенню у порядку господарського судочинства саме на території України.

3. Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу; короткий зміст вимог апеляційної скарги.

3.1. Не погоджуючись з постановленою ухвалою, представник Приватного підприємства "Проспер" - адвокат Войтенко С.В. звернувся до Північно-західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою (вх.№2486/19 від 15.10.2019р.), відповідно до якої просить скасувати ухвалу господарського суду Житомирської області від 24.09.2019р. у справі №906/728/19 та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

3.2. Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції не прийнято до уваги усі обставини справи, що призвело до невірного трактування норм права, які мають значення для справи.

3.3. Вважає, що судом першої інстанції помилково взято до уваги норми Контракту №01/06/2010 від 01 червня 2010 року, адже такий контракт регулює лише зовнішньоекономічні відносини щодо поставки товару відповідача позивачеві на територію України.

3.4. При цьому судом не надано правової оцінки тому факту, що під час співпраці позивача та відповідача в рамках вище згаданого контракту, підприємство позивача стало де-факто дистриб`ютором продукції відповідача на території України.

3.5. Внаслідок чого, з метою просування товару відповідача на території України, представники ПП "Проспер" проводили рекламування, приймали участь у виставках з метою презентації продукту відповідача. Після проведеної роботи позивачем продаж товару ТОВ "TENACHEM" на території України виріс з 5% до 60%.

3.6. Представниками відповідача, а саме: член правління компанії "TENACHEM" Маріанс Ляховский, комерційний директор Уілдіс Барісс, головний бухгалтер Алла Лукша, письмово визнано факт існування витрат ПП "Проспер" і оцінено грошовою сумою розміром 20000 євро внаслідок просування продукції відповідача на території України та заміну ТОВ "TENACHEM" офіційного дистриб`ютора на території України. Даний факт визнано відповідачем в документах, що надані у відзиві на позов.

3.7. Відповідно до обставин дії, що стала підставою для звернення з позовом до суду, позивач і відповідач зазначають, що такі дії відбулись на території України, з чого слідує, що застосування п.7 ч.1 ст.76 Закону України "Про міжнародне приватне право" є доцільним.

3.8. В ході підготовчих засідань представник відповідача не заперечував проти розгляду даного спору судом України. Більше того, представник відповідача у відзиві на позовну заяву від 16 вересня 2019 року письмово не зазначив жодних заперечень щодо даного питання. Також, представник Відповідача у пункті 1 відзиву на позовну заяву, в якості аргументів щодо права, яке підлягає застосуванню, також прописує, що дія, яка стала підставою для стягнення заборгованості, відбулась на території України.

3.9. Отже, якщо дія або подія, що стала підставою для подання позову, мала місце на території України - суди України є уповноваженими розглядати такі спірні правовідносини. Підставою для позову в даному випадку є компенсація за понесені витрати ПП "Проспер" внаслідок просування продукції відповідача на території України та заміну ТОВ "TENACHEM" офіційного дистриб`ютора на території України, тому дана справа підсудна господарському суду Житомирської області.

3.10. Вище зазначені пояснення викладені у відповіді на відзив від 24 вересня 2019 року, а також озвучені під час судового засідання. Натомість, в ухвалі, що оскаржується, суд не надав жодної оцінки такій позиції сторони позивача.

4. Відзив на апеляційну скаргу, заяви та клопотання, які надійшли від учасників апеляційного провадження, заяви про відводи та самовідводи.

4.1. 19.11.2019р. на адресу Північно-західного апеляційного господарського суду від представника відповідача - адвоката Соколика Д.І. надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно у якому просить апеляційну скаргу Приватного підприємства "Проспер" на ухвалу господарського суду Житомирської області від 24.09.2019р. у справі №906/728/19 залишити без задоволення; стягнути з Приватного підприємства "Проспер" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "TENACHEM" (SIA "TENACHEM") всі документально підтверджені судові витрати.

4.2. Представник позивача в судове засідання не з`явився, повідомлений був належним чином. Явка повноважних представників в судове засідання обов`язковою не визнавалась.

4.2.1. В судовому засіданні представник відповідача - адвокат Соколик Д.І. заперечив щодо доводів апеляційної скарги з підстав викладених у відзиві. Просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, ухвалу суду першої інстанції - без змін.

4.3. Інших заяв, клопотань до початку розгляду апеляційної скарги від учасників провадження у даній справі не надійшло.

4.4. До початку розгляду даної апеляційної скарги по суті, ні під час її розгляду від учасників провадження у даній справі заяв про відвід складу суду чи судді колегії не заявлялося. Суддями колегії самовідводи не заявлялися.

4.5. Крім того, суд апеляційної інстанції, вважає за необхідне зазначити, що ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 20.11.2019р. у справі №906/728/19 виправлено допущену описку в ухвалі Північно-західного апеляційного господарського суду від 04.11.2019р. (ухвала про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою на ухвалу господарського суду Житомирської області від 24.09.19р.), а саме замінено невірно зазначену назву відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "TENACHEN" (SIA "TENACHEN") у вступній та пункті 7 резолютивної частинах на вірну - Товариство з обмеженою відповідальністю "TENACHEM" (SIA "TENACHEM").

5. Межі перегляду справи в суді апеляційної інстанції.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції (стаття 269 ГПК України).

6. Законодавство, яке застосоване апеляційним судом при розгляді апеляційної скарги.

6.1. Під час розгляду апеляційної скарги Приватного підприємства "Проспер" на ухвалу господарського суду Житомирської області від постановлену 24.09.2019р. у справі №906/728/19 Північно-західний апеляційний господарський суд застосував:

Господарський процесуальний кодекс України, в редакції чинній з 15 грудня 2017 року (далі по тексту постанови також - ГПК України);

Конвенція про визнання та виконання іноземних арбітражних рішень (Нью-Йорк, 10 червня 1958 року), набула чинності для України 10 січня 1961 року;

Договір між Україною та Латвійською Республікою про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних, трудових та кримінальних справах, підписаний 23 травня 1995 року у м. Рига, ратифікований Законом України "Про ратифікацію Договору між Україною та Латвійською Республікою про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних, трудових та кримінальних справах";

Закон України "Про міжнародний комерційний арбітраж";

Господарський кодекс України (далі по тексту постанови також - ГК України);

Закон України "Про судовий збір".

6.2. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина 4 ст.236 ГПК України).

7. Розгляд апеляційної скарги по суті.

7.1. Північно-західний апеляційний господарський суд, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши наявні матеріали справи, перевіривши повноту встановлення обставин справи та їх юридичну оцінку, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, зазначає наступне.

7.2. Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до суду першої інстанції з позовом про зобов`язання відповідача виконати свої зобов`язання згідно договору від 30.09.2014р., а саме - видати офіційний легальний, юридично-значущий документ, який підтверджує обумовлену між сторонами знижку в розмірі 20000,00 євро на користь Приватного підприємства "Проспер", а також про стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 20000,00 євро в якості відшкодування завданих збитків підприємству позивача.

7.2. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 01.06.2010р. між Приватним підприємством (ПП) "Проспер" (позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю (ТОВ) "TENACHEM" (відповідач/резидент Латвійської Республіки) укладено Контракт №01/06/2010, який встановлював умови поставки товарів від відповідача позивачеві.

7.3. Також в обґрунтування позовних вимог, позивач зазначив, що в електронному листі від 30.09.2014р. відповідач визнав, що мали місце збитки та виразив готовність компенсувати збитки для позивача, тому робить знижку у розмірі 20000 євро в рахунок заборгованості позивача.

7.4. Проте, в послідуючому, а саме 17.05.2016р. представник TOB "TENACHEM" подано позов про стягнення з ПП "Проспер" заборгованості в розмірі 33269,00 євро (справа №906/493/16).

7.5. Як зауважує позивач, аргументи ПП "Проспер" щодо наявної домовленості про компенсацію збитків у розмірі 20000 Євро суд в рамках даної справи до уваги не взяв.

7.6. За результатом розгляду справи №906/493/16 з ПП "Проспер" стягнуто 33269,00 євро на користь TOB "TENACHEM".

7.7. Приватним підприємством "Проспер" рішення суду у судовій справі №906/493/16 виконано в повному обсязі.

7.8. Ухвалою господарського суду Житомирської області від 22.07.2019р. витребувано у Міністерства зовнішніх економічних зв`язків і торгівлі України надати інформацію щодо наявності зареєстрованого представництва іноземного суб`єкта господарської діяльності - Товариства з обмеженою відповідальністю "TENACHEM LTD" (Республіка Латвія, Край Добеле, Добеле, вул. Сподрібас, 3, LV-3701, єдиний реєстраційний номер 5) та дані щодо його місцезнаходження, реєстраційного номеру.

7.8.1. 05.08.2019р. на адресу суду першої інстанції надійшов лист Міністерства економічного розвитку і торгівлі України за вх.№20818 в якому повідомлено, що представництво компанії "TENACHEM LTD" (Латвійська республіка) станом на 26.07.2019р. в Мінекономрозвитку не зареєстровано.

7.9. За результатами розгляду позовної заяви ПП "Проспер" закрито провадження у даній справі. Підстави закриття провадження, судом апеляційної інстанції наведено у пунктах 2.1.-2.2. цієї постанови.

8. Висновок апеляційного суду за результатами розгляду скарги, відхилення доводів апелянта.

8.1. Оцінивши в сукупності матеріали справи, проаналізувавши вимоги чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, врахувавши доводи і обґрунтування апеляційної скарги, Північно-західний апеляційний господарський суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції у даній справі без змін, виходячи з наступного.

8.2. Так згідно з ст. 76 Закону України "Про міжнародне приватне право" суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом у визначених законом випадках.

8.3. Пунктом 9.2 контракту №01/06/2010 від 01.06.2010р. передбачено, що усі спори, з яких сторони не досягли згоди, підлягають вирішенню у Міжнародному комерційному арбітражному суді, рішення якого є остаточним та обов`язковим для сторін.

8.4. Частиною першою ст. 8 Закону України "Про міжнародний комерційний арбітраж" визначено, що суд, до якого подано позов у питанні, що є предметом арбітражної угоди, повинен, якщо будь-яка із сторін попросить про це не пізніше подання своєї першої заяви щодо суті спору, припинити провадження у справі і направити сторони до арбітражу, якщо не визнає, що ця арбітражна угода є недійсною, втратила чинність або не може бути виконана.

8.5. Разом з тим, п. 5 Роз`яснення Президії Вищого господарського суду України №04-5/608 від 31.05.2002р. "Про деякі питання практики розгляду справ за участю іноземних підприємств і організацій" господарським судам слід враховувати, що сторони зовнішньоекономічного договору мають право передбачити у ньому або шляхом укладення окремої угоди (арбітражна умова, арбітражне застереження) передачу спорів, що виникають з такого договору, на вирішення третейського суду (постійно діючого або створеного для вирішення конкретного спору - ad hoc). Ця домовленість повинна чітко визначати, який саме орган вирішення спорів обрали сторони: Міжнародний комерційний арбітражний суд, Морську арбітражну комісію при Торгово-промисловій палаті України або інший третейський суд в Україні чи за кордоном. Господарський суд може порушити провадження зі справи у випадку наявності у зовнішньоекономічному договорі арбітражної угоди, якщо визначить, що така угода є недійсною, втратила чинність або не може бути виконана (пункт 3 статті 2 Конвенції про визнання та виконання іноземних арбітражних рішень (995_070), Нью-Йорк, 1958).

8.6. Відповідно до вимог, що викладені в ст. 2 Конвенції про визнання та виконання іноземних арбітражних рішень (Нью-Йорк, 10 червня 1958 року) набула чинності для України 10 січня 1961 року, суд при вирішенні питання щодо передачі справи на розгляд арбітражу повинен був встановити дійсність арбітражної угоди (застереження), а також можливість її виконання.

8.7. Враховуючи положення п.9.2. контракту, у арбітражній угоді наявний дефект - неправильне найменування арбітражного суду, який впливає саме на неможливість виконання арбітражної угоди (а.с. 17 т.1).

8.7.1. Так, в російськомовному варіанті контракту компетентний орган зазначено Міжнародний комерційний арбітражний суд, тоді як в англомовновному - "Arbitration Court of International Commerce and Industry", що в перекладі на українську мову означає "Арбітражний суд Міжнародної торгово-промислової". При цьому не зазначено місце арбітражу. А так як обидва варіанти тексту є ідентичними та мають однакову юридичну силу (10.7 контракту), тому не можна достеменно вказати компетентний орган: Ризький міжнародний комерційний арбітраж чи Арбітражний суд Латвійської Торгово-промислової палати, чи Міжнародний комерційний арбітражний суд при Торгово-промисловій палаті України. Вказане не дозволяє встановити істинні наміри сторін щодо арбітражного механізму вирішення спору.

8.7.2. Таких висновків дійшов господарський суд Житомирської області в рішенні від 28.03.2017р. при розгляді справи №906/493/16, яке набрало законної сили.

8.7.3. Рішення господарського суд Житомирської області від 28.03.2017р. у справі №906/493/16 було предметом перегляду у апеляційній та касаційній інстанціях.

8.7.4. Верховний Суд у своїй постанові від 28.08.19р. у справі №906/493/16 зазначив, що "... у питаннях визначення права, що підлягає застосуванню до спірних відносин, суд мав керуватися положеннями Договору між Україною та Латвійською Республікою про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних, трудових і кримінальних справах, а не нормами внутрішнього законодавства України".

8.8. Згідно ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

8.9. Крім того, необхідно зазначити, що згідно ст. 20 Договору між Україною та Латвійською Республікою про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних, трудових та кримінальних справах (Договір між Україною та Латвійською Республікою про правову допомогу) якщо даний Договір не встановлює іншого, суди кожної з Договірних Сторін компетентні розглядати цивільні, сімейні та трудові справи, якщо відповідач має на її території місце проживання. За позовами до юридичних осіб суди компетентні, якщо на території даної Договірної Сторони знаходиться орган управління, представництво або філія юридичної особи.

8.10. Також ст. 32 Договору між Україною та Латвійською Республікою про правову допомогу передбачено, що договірні відносини визначаються законодавством тієї Договірної Сторони, на території якої був укладений договір, якщо учасники цього договору не підкоряються обраному законодавству. У справах, що згадані в пункті 1 цієї статті, компетентний суд тієї Договірної Сторони, на території якої відповідач має місце проживання або місцезнаходження. А також, компетентний суд тієї Договірної Сторони, на території якої позивач має місце проживання або місцезнаходження, якщо на цій території знаходиться предмет спору або майно позивача.

8.11. У позовній заяві, Приватним підприємством "Проспер" в обґрунтування можливості розгляду даного спору в межах України зазначено, що відповідач має представництво в Україні, що знаходиться за адресою: 03680, м. Київ, пер. Радищева, 3 офіс 130. А також відзначив, що предмет спору - неоплачений товар відповідача - латвійського резидента ТОВ "ТЕNАСНЕМ", який на теперішній час розташований на території України - Договірної Сторони, на території якої позивач має місце проживання.

8.12. Проаналізувавши матеріали справи, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що предметом позову в даній справі є офіційний документ, який підтверджує обумовлену знижку в розмірі 20000,00 євро та стягнення цих коштів.

8.13. Тому, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов до вірного висновку, що в даному випадку посилання позивача на знаходження предмету спору на території Житомирської області не відповідає матеріалам справи та є безпідставним.

8.14. Як зазначено у пунктах 7.8. - 7.8.1. цієї постанови, на виконання вимог ухвали господарського суду Житомирської області від 22.07.2019р. - 05.08.2019р. на адресу суду першої інстанції надійшов лист Міністерства економічного розвитку і торгівлі України за вх.№20818, в якому повідомлено, що представництво компанії "TENACHEM LTD" (Латвійська республіка) станом на 26.07.2019р. в Мінекономрозвитку не зареєстровано.

8.15. Відтак, Північно-західний апеляційний господарський суд прийшов до висновку, що розгляд даного спору компетентним судом господарської юрисдикції на території України є порушенням вищенаведених норм міжнародного права, зокрема Договору між Україною та Латвійською Республікою про правову допомогу.

8.16. За наведених обставин, суд апеляційної інстанції погоджується з рішенням суду першої інстанції щодо закриття провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України.

8.17. Також вірно зазначено, що у даному випадку цей спір не підлягає вирішенню у порядку господарського судочинства саме на території України.

8.18. Інших доказів в обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянтом не наведено.

8.19. Як визначено ст.73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

8.20. Відповідно до ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

8.21. Північно-західний апеляційний господарський суд вважає, що суд першої інстанції - господарський суд Житомирської області - ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

8.22. За таких обставин апеляційну скаргу Приватного підприємства "Проспер" слід залишити без задоволення, а ухвалу господарського суду Житомирської області від 24.09.2019р. у справі №906/728/19 - без змін.

9. Повноваження суду апеляційної інстанції.

9.1. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

9.2. З огляду на зазначені правові положення та встановлені обставини справи суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що доводи, викладені апелянтом у апеляційній скарзі є необґрунтованими, у зв`язку з чим відсутні підстави для скасування оскаржуваного рішення.

9.3. У відповідності до ст. 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

10. Розподіл судових витрат.

10.1. Як вбачається із матеріалів справи Приватне підприємство "Проспер" за подання апеляційної скарги на ухвалу господарського суду Житомирської області від 24.09.2019р. у справі №906/728/19 сплатило платіжним дорученням №76 від 09.10.2019р. судовий збір у сумі 1921,00 грн. - в порядку та розмірі, визначеному Законом України "Про судовий збір".

10.2. За змістом статті 129 ГПК України за результатами розгляду апеляційної скарги здійснюється розподіл судових витрат.

10.3. Оскільки апеляційна скарга Приватного підприємства "Проспер" залишена без задоволення, витрати по сплаті судового збору за розгляд апеляційної скарги покладаються на апелянта.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 271, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства "Проспер" від 10.10.19р. залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Житомирської області від 24 вересня 2019 року у справі №906/728/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у строк та в порядку, встановленому статтями 287-289 ГПК України.

Справу №906/728/19 повернути господарському суду Житомирської області.

Повний текст постанови складений "25" листопада 2019 р.

Головуючий суддя Юрчук М.І.

Суддя Тимошенко О.М.

Суддя Крейбух О.Г.