СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" листопада 2019 р. справа №922/2190/19

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Попков Д.О.
суддів Стойка О.В., Істоміна О.А.
секретар судового засідання Акімова К.К.
розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», м. Київ
на рішення господарського суду Харківської області
ухваленого 21.08.2019р. (повний текст підписано 27.08.2019р.) у м. Харкові
у справі №922/2190/19 (суддя Хотенець П.В.)
за позовом Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», м. Київ
до Товариства з обмеженою відповідальністю «Котельні лікарняного комплексу», м. Харків
про стягнення 10141,04грн

В С Т А Н О В И В:

І. Короткий зміст вимог і рішення суду першої інстанції:

1. Акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», м. Київ (далі Позивач) звернулось до Господарського суду Харківської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Котельні лікарняного комплексу», м. Харків (далі Відповідач) з вимогами про стягнення 10141,04грн, у тому числі:

- 8305,15грн пені за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань з оплати поставленого Позивачем протягом жовтня 2017р. - квітня 2018р. природного газу за договором постачання природного газу №1221/1718-ТЕ-32 від 26.09.2017р.;

- 1835,89грн - 3% річних за прострочення виконання грошових зобов`язань з оплати поставленого протягом жовтня 2017р. - квітня 2018р. природного газу за договором постачання природного газу №1221/1718-ТЕ-32 від 26.09.2017р.

2. Ухвалою Господарського суду Харківської області від 16.07.2019р. було відкрито провадження у справі №922/2190/19 та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.

3. Рішенням Господарського суду Харківської області від 21.08.2019р. (повний текст підписано 27.08.2019р.) у справі №922/2190/19 позовні вимоги Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» були задоволені частково стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Котельні лікарняного комплексу» на користь Позивача 5988,46грн, у тому числі: 4152,57грн пені за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань та 1835,89грн 3% річних за прострочення виконання грошових зобов`язань з оплати поставленого Позивачем протягом жовтня 2017р. - квітня 2018р. природного газу за договором постачання природного газу №1221/1718-ТЕ-32 від 26.09.2017р.

4. Означене рішення суду обґрунтоване доведеністю матеріалами справи факту несвоєчасного здійснення Відповідачем розрахунку за поставлений Позивачем природний газ протягом жовтня 2017р. - квітня 2018р. за договором постачання природного газу №1221/1718-ТЕ-32 від 26.09.2017р., отримання якого підтверджене належним чином оформленими актами приймання-передачі та правомірністю нарахування на суму простроченої оплати пені та 3% річних.

Своєю чергою, місцевим судом враховуючи фінансовий стан Відповідача, причини неналежного виконання умов укладеного сторонами договору в частині своєчасної оплати за поставлений природний газ, ступінь загального виконання зобов`язання та особливості бюджетного фінансування, беручи до уваги необхідність стимулювання неухильного виконання зобов`язань та з метою дотримання прав сторін на захист своїх інтересів, було задоволено клопотання Відповідача про зменшення штрафних санкцій частково на 50% - до 4152,57грн, що зумовило частковість задоволення позовних вимог в цій частині.

ІІ. Короткий зміст вимог та узагальнених доводів апеляційної скарги:

5. Акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», не погодившись з прийнятим рішенням суду в частині зменшення стягуваної пені, звернулось з апеляційною скаргою до Східного апеляційного господарського суду, в якій просить рішення Господарського суду Харківської області від 21.08.2019р. у справі №922/2190/19 скасувати в частині відмови у стягненні пені в сумі 4152,57грн та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги в цій частині задовольнити. Судові витрати за подання апеляційної скарги просить покласти на Відповідача.

6. Підставами для задоволення апеляційних вимог Скаржник зазначає:

- відповідно до ст.617 Цивільного кодексу України відсутність у боржника необхідних коштів не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язань, окрім того, сторони заздалегідь у договорі №1221/1718-ТЕ-32 від 26.09.2017р. визначили розмір пені за неналежне виконання зобов`язання, а тому суд неправомірно самостійно визначив розмір стягуваної пені;

- не з`ясування місцевим судом при задоволенні клопотання Відповідача про зменшення розміру заявленої суми пені на підставі ст.233 Господарського кодексу України всіх обставин справи, зокрема, суд об`єктивно не оцінив, чи є означений випадок винятковим, виходячи з інтересів обох сторін, причин неналежного виконання/невиконання зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, посилаючись, при цьому, на постанову Вищого господарського суду України від 08.04.2015р. у справі №902/1568/14, постанови Верховного Суду від 04.05.2018р. у справі №908/1453/14 та від 12.06.2018р. у справі №922/1010/16;

- судом першої інстанції, на думку Скаржника, взагалі не було враховано інтересів Позивача та з`ясовано, чи були заподіяні Позивачу збитки неналежним виконанням зобов`язань, а також не було оцінено розмір таких збитків, враховуючи, що нараховані штрафні санкції Відповідачу не є надмірно великими в порівнянні з невиконаним зобов`язанням за договором постачання природного газу №1221/1718-ТЕ-32 від 26.09.2017р. При цьому, апелянт також зазначає, що Відповідачем належних доказів в обґрунтування своєї заяви про зменшення розміру штрафних санкцій надано не було.

ІІІ. Узагальнені доводи та заперечення Відповідача:

7. Товариством з обмеженою відповідальністю «Котельні лікарняного комплексу», в межах визначеного апеляційним судом строку, надано відзив на апеляційну скаргу, за змістом якого останнє проти її задоволення заперечує, наголошуючи на законності і обґрунтованості оскаржуваного рішення суду, зазначає, що місцевий суд враховуючи незначне прострочення оплати, ступінь вини Відповідача у виникненні заборгованості, відсутність у останнього джерела для сплати штрафних санкцій (споживачами Відповідача є бюджетні організації 65%, населення 25%, а інші госпрозрахункові підприємства лише 9,4%), фінансовий стан підприємства, особливості розподілу коштів, отриманих за теплову енергію від населення та враховуючи інтереси обох сторін було правомірно частково задоволено клопотання Відповідача та зменшено штрафні санкції на 50%.

IV. Щодо процедури апеляційного провадження:

8. У відповідності до вимог ст.32 та ч.1 ст.260 Господарського процесуального кодексу України за протоколом автоматизованого розподілу від 01.10.2019р. для розгляду справи сформовано колегію суддів у складі: Попков Д.О. (головуючий, суддя-доповідач), Стойка О.В. та Істоміна О.А.

9. Ухвалою від 04.10.2019р. вказана судова колегія відкрила апеляційне провадження у справі №922/2190/19, а ухвалою від 18.10.2019р., після проведення підготовчих дій, призначила розгляд апеляційної скарги Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» в порядку письмового провадження в світлі приписів ч.10 ст.270 Господарського процесуального кодексу України, оскільки ціна позову в означеній справі менша ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, судова колегія не вбачає необхідності розгляду означеної апеляційної скарги з повідомленням учасників справи. Учасники справи були повідомлені про розгляд означеної апеляційної скарги в порядку письмового провадження належним чином.

10. Враховуючи викладене в п.8 цієї постанови, та відсутність визначених ст.ст.38, 39 Господарського процесуального кодексу України підстав для відводу/самовідводу члені судової колегії, сформована судова колегія Східного апеляційного господарського суду у складі Попков Д.О. (головуючий, суддя-доповідач), Стойка О.В., Істоміна О.А. відповідає вимогам «суду, створеним відповідно до закону» у розумінні п.1 ст.6 ратифікованої Україною Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини 1950р.

11. Згідно із вимогами ст.269 Господарського процесуального кодексу України справа переглядається апеляційним судом за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряється законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, якщо під час розгляду не буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

V. Встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини, а також обставини, встановлені судом апеляційної інстанції, і визначені відповідно до них правовідносини:

12. Як встановлено місцевим судом та вбачається з наявних матеріалів справи, 26.09.2017р. між Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (Постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Котельні лікарняного комплексу» (Споживач) було укладено договір постачання природного газу №1221/1718-ТЕ-32 (договір а.с.а.с.22-31), відповідно до п.1.1 якого, Постачальник зобов`язується поставити Споживачеві у 2017-2018р.р. природний газ, а Споживач зобов`язується оплатити його на умовах цього договору.

Природний газ, що постачається за цим договором, використовується Споживачем виключно для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню (п.1.2 договору).

13. Згідно з п.2.1 договору, Постачальник передає Споживачу з 01.10.2017р. по 31.03.2018р. (включно) природний газ орієнтовним обсягом до 1660,0тис.куб.м, в тому числі по місяцях (тис.куб.м): жовтень 180, листопад 250, грудень 350, січень - 380, лютий - 300, березень - 200.

Згодом, 04.04.2018р. сторонами було підписано додаткову угоду №1 (а.с.32), якою було додано до п.2.1 договору абзац у наступній редакції: «Постачальник передає Споживачу в період з 01.04.2018р. по 31.05.2018р. (включно) природний газ орієнтовним обсягом до 170,0тис.куб.м, в тому числі по місяцях (тис.куб.м): квітень 170,0, травень 0,0.»

14. Згідно з п.3.7 договору приймання-передача природного газу, переданого Постачальником Споживачеві у відповідному місяці постачання, оформлюється актом приймання-передачі газу. Обсяг використання природного газу Споживачем у відповідному місяці постачання встановлюється шляхом складання добових обсягів, визначених на підставі показів комерційного вузла/вузлів обліку газу Покупця.

Як зазначено у п.3.9 договору, Постачальник не пізніше десятого числа місяця, наступного за місяцем постачання природного газу, повертає Споживачу один примірник оригіналу акта приймання-передачі природного газу, підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою. У разі не підписання Постачальником акта приймання-передачі природного газу Постачальник письмово повідомляє Споживача про причини такого не підписання акта.

15. Відповідно до п.4.1 договору, кількість природного газу, яка передається Споживачу визначається за показами комерційних вузлів обліку природного газу Споживача відповідно до вимог, установлених Кодексом газорозподільних систем, затвердженим постановою НКРЕКП №2494 від 30.09.2015р. та Кодексом газотранспортної системи, затвердженим постановою НКРЕКП №2493 від 30.09.2015р.

16. Своє чергою, як було встановлено у п.5.2 договору, ціна за 1000куб.м. газу на дату укладення договору становить 4942,00грн., крім того податок на додану вартість (ПДВ) 20%. Усього до сплати до сплати разом з податком на додану вартість 5930,40грн.

17. Сторонами у п.6.1 договору також було погоджено, що оплата за газ здійснюється Покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

18. Відповідно до п.6.4 договору, у разі наявності заборгованості за минулі періоди та/або заборгованості із сплати пені, штрафів, інфляційних нарахувань, відсотків річних та судового збору сторони погоджуються, що грошова сума, яка надійшла від Споживача, погашає вимоги Постачальника у такій черговості незалежно від призначення платежу, визначеного Споживачем:

1) у першу чергу відшкодовуються витрати Постачальника, пов`язані з одержанням виконання;

2) у другу сплачуються інфляційні нарахування, відсотки річних, пені, штрафи;

3) у третю чергу погашається основна сума заборгованості.

19. Як було встановлено у п.8.2 договору, у разі прострочення Споживачем оплати згідно п.6.1 цього договору він зобов`язується сплатити Постачальнику пеню в розмірі 16,4 % річних, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла на період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

Нарахування пені не здійснюється Постачальником на суми оплат, проведені Споживачем відповідно до постанови Кабінету Міністрів №20 від 11.01.2005р.

20. Згідно п.12.1 договору (в редакції додаткової угоди №1 від 04.04.2018р.) сторони дійшли згоди, що він набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення підпису Постачальника печаткою, і діє в частині реалізації природного газу з 01.10.2017р. до 31.05.2018р. (включно), а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення.

21. Місцевим судом встановлено, що на виконання умов договору Позивач поставив Відповідачу протягом жовтня 2017р. - квітня 2018р. природний газ в наступних обсягах:

- у жовтні 2017р. 101,249тис.куб.м. на суму 600447,07грн;

- у листопаді 2017р. 223,172тис.куб.м. на суму 1323499,22грн;

- у грудні 2017р. 215,136тис.куб.м. на суму 1275842,53грн;

- у січні 2018р. 348,148тис.куб.м. на суму 2064656,90грн;

- у лютому 2018р. 313,067тис.куб.м. на суму 1856612,53грн;

- у березні 2018р. 311,328тис.куб.м. на суму 1846299,58грн;

- у квітні 2018р. 29,882тис.куб.м. на суму 177212,21грн.

Означений факт підтверджується складеними та підписаними обома сторонами актами приймання-передачі природного газу (а.с.а.с.33-39) на загальну суму 9144570,04грн.

22. Як було встановлено місцевим судом та підтверджується наданими Позивачем сальдо та випискою по операціям за договором №1221/1718-ТЕ-32 від 26.09.2017р. (а.с.а.с.44-47), Відповідач хоча з порушенням строків, встановлених п.6.1 договору, проте повністю розрахувався з Позивачем за поставлений протягом жовтня 2017р. - квітня 2018р. природний газ.

23. Вказані в п.п.12-22 цієї постанови обставини підтверджуються матеріалами справи та сторонами не оспорюються.

24. Між тим, враховуючи здійснення Відповідачем оплати за отриманий природний газ у жовтні 2017р. квітні 2018р. за договором постачання природного газу №1221/1718-ТЕ-32 від 26.09.2017р. несвоєчасно, Акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» звернулось до господарського суду з позовними вимогами про стягнення з Відповідача нарахованої на суму такої несвоєчасної оплати 8305,15грн пені та 1835,89грн 3% річних.

25. Відповідач, своєю чергою, звернувся до місцевого суду у засіданні 14.08.2019р. з клопотанням про зменшення розміру пені на 90% до розумного мінімального розміру (а.с.а.с.64-67).

В обґрунтування означеного клопотання Відповідач зазначив:

- прострочення оплати було незначною, а затримка в розрахунках була допущена від незалежних від нього обставин затримка в розрахунках викликана несвоєчасним розрахунком населення, несвоєчасним оформленням державою пільг та субсидій по спільним протокольним рішенням та неотриманням своєчасно компенсації від держави різниці між тарифами на теплову енергію та її собівартістю, яка виникла в зв`язку із зростанням ціни на газ (а.с.а.с.78-83). Обсяг невідшкодованої різниці між тарифами та собівартістю за минулі роки в час дії договору склала 2765207,00грн: 778108,00грн підтверджено протоколом уповноваженої комісії Харківської обласної державної адміністрації-територіальної комісії з питань узгодження різниці в тарифах №3 від 09.06.2017р. (а.с.68, 69), 1987099,00грн - підтверджено протоколом уповноваженої комісії Харківської обласної державної адміністрації-територіальної комісії з питань узгодження різниці в тарифах №2 від 15.06.2018р. (а.с.а.с.70-73, 76, 77). Окрім того, Відповідач зазначив, що між ним Позивачем існують тривалі ділові господарські відносини;

- відсутністю у Товариства з обмеженою відповідальністю «Котельні лікарняного комплексу» джерела для сплати штрафних санкцій, оскільки у складі споживачів підприємства бюджетні організації 65%, населення 25%, а інші госпрозрахункові підприємства лише 9,4% (а.с.74). Заборгованість споживачів теплової енергії склала станом на 31.01.2019р. 20422,923тис.грн, де населення заборгувало за теплову енергію 5701,686тис.грн, державний борг по пільгам та субсидіям 1830,568тис.грн, а бюджетні організації заборгували за теплову енергію 9098,325тис.грн.;

- майновий стан Товариства з обмеженою відповідальністю «Котельні лікарняного комплексу» є критичним, підприємство має збитки за 2018р. в розмірі 4млн 4673тис.грн, а за ІІ квартал 2019р. 1980тис.грн., що підтверджується копією балансу та звіту про фінансові результати за 2018р. та ІІ квартал 2019р. (а.с.а.с.85-89);

- всі отримані кошти від населення за теплову енергію направляються на рахунки із спеціальним режимом використання (а.с.75) та на користь Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», оскільки 80%-95% отриманих коштів сплачується на оплату поточної заборгованості за газ;

- неустойка повинна стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не може бути непомірним тягарем для споживача і джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора (рішення Конституційного Суду України №7-рп/2013 від 11.07.2013р.). В означеному випадку сума всіх штрафних санкцій, які вимагає Позивач, є надмірно великою, оскільки збитків останньому фактично завдано не було, а сума заявлених 3% річних компенсує всі негативні наслідки;

- Товариство з обмеженою відповідальністю «Котельні лікарняного комплексу» є соціально значимим теплопостачальним підприємством, що забезпечувало в період постачання газу централізоване теплопостачання бюджетної сфери в семи районах Харківської області та частині лікарень та інших медичних установ в м. Харкові (а.с.а.с.76, 77), тоді як стягнення з підприємства повної суми пені поставить під загрозу теплопостачання дитячих садків, шкіл, інтернатів, диспансерів та лікарень.

26. Відносно означених обставин правовідносини, які охоплюються межами апеляційного перегляду, були розглянуті місцевим судом в контексті приписів ч.3 ст.551 Цивільного кодексу України та ст.233 Господарського кодексу України щодо зменшення нарахованої пені.

VІ. Оцінка апеляційного суду:

27. За змістом ст.ст.4, 5 Господарського процесуального кодексу України, ст.15 Цивільного кодексу України та ст.20 Господарського кодексу України правомірність і обґрунтованість задоволення позовних вимог вимагає наявності та доведеності наступної сукупності елементів: наявність у Позивача захищуваного суб`єктивного права/охоронюваного законом інтересу, порушення (невизнання або оспорювання) такого права/інтересу з боку визначеного Відповідача та належність (адекватність характеру порушення та відповідність вимогам діючого законодавства) застосованого способу судового захисту. Відсутність або недоведеність будь-якого із вказаних елементів, що становлять предмет доказування для Позивача, унеможливлює задоволення позову.

28. Сутність розглянутого місцевим судом спору полягає у примусовому стягненні з Відповідача нарахованих відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України на суму несвоєчасно виконаних грошових зобов`язань з оплати природного газу у жовтні 2017р. квітні 2018р. 3% річних та пені, передбаченої п.8.2 договору постачання природного газу №1221/1718-ТЕ-32 від 26.09.2017р.

29. Враховуючи встановлену ст.204 Цивільного кодексу України та неспростовану в межах цієї справи в порядку ст.215 цього Кодексу презумпцію правомірності означеного договору, апеляційний суд вважає його належною у розумінні ст.ст.11, 509 Цивільного кодексу України та ст.ст.173, 174 Господарського кодексу України підставою для виникнення та існування обумовлених таким договором кореспондуючих прав і обов`язків сторін.

30. Так, беручи до уваги правову природу укладеного договору постачання природного газу №1221/1718-ТЕ-32 від 26.09.2017р., кореспондуючі права та обов`язки його сторін, оцінка правомірності заявлених вимог мала здійснюватися судом за нормами Цивільного та Господарського Кодексів України, які регламентують правовідносини з розрахунків в межах купівлі-продажу, а також інших відповідних нормативно-правових актів, які регулюють відносини в сфері постачання природного газу.

Викладене зумовлює погодження із доводами місцевого суду щодо визначення норм матеріального права, у світлі яких вирішувалось питання відносно розглядуваного спору.

31. Відповідно до ч.1 ст.193 Господарського кодексу України та ст.526 Цивільного кодексу України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

32. Згідно з ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). При цьому, приписи ч.7 ст.193 Господарського кодексу України та ст.525 Цивільного кодексу України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов`язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами ст.629 Цивільного кодексу України щодо обов`язковості договору для виконання сторонами.

Відповідно до ст.202 Господарського кодексу України та ст.598 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняються виконанням, проведеним належним чином.

33. Своєю чергою, як встановлено місцевим судом та сторонами в межах апеляційного провадження не оскаржується, Відповідач несвоєчасно та не в повному обсязі розрахувався за отриманий природний газ за договором постачання природного газу №1221/1718-ТЕ-32 від 26.09.2017р., що свідчить про неналежне (із допущеним простроченням) виконання ним такого грошового зобов`язання у розумінні ст.610 Цивільного кодексу України, а сам Відповідач вважає таким, що прострочив виконання такого грошового зобов`язання у розумінні ч.1 ст.612 цього Кодексу.

34. За змістом ст.ст.549, 611, 625 Цивільного кодексу України та ст.ст.216-218 Господарського кодексу України наслідком прострочення виконання грошового зобов`язання є право кредитора вимагати, зокрема, сплати 3% річних та пені, нарахування якої в розглядуваному випадку передбачено п.8.2 договору постачання природного газу №1221/1718-ТЕ-32 від 26.09.2017р.

35. З урахуванням викладеного в п.п.27-34 цієї постанови, колегія суддів дійшла висновку про відповідність висновків місцевого суду відносно наявності підстав для задоволення позовних вимог щодо стягнення нарахованих 3% річних, внаслідок чого не вбачає підстав для виходу за межі апеляційного перегляду, визначеного вимогами і доводами апеляційної скарги, в порядку ч.4 ст.269 Господарського процесуального кодексу України.

36. Своєю чергою, доводи та вимоги апеляційної скарги зводяться до необґрунтованого висновку суду першої інстанції щодо наявності підстав для зменшення стягуваної суми пені та її зменшення судом в оскаржуваному рішенні на 50%. Колегія суддів апеляційного суду з цього приводу зазначає наступне.

36.1. Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України суд як орган державної влади управнений діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Так, право суду при прийнятті рішення на зменшення у виняткових випадках розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, реалізується судом в контексті дотримання ним норм ст.233 Господарського кодексу України та ч.3 ст.551 Цивільного кодексу України, на які посилався місцевий суд, застосовуючи оскаржуване зменшення стягуваної неустойки.

36.2. Означені норми визначають можливість зменшення судом розміру штрафних санкцій (стягуваної неустойки) у двох випадках:

- (1) коли належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками (ч.1 ст.233 Господарського процесуального кодексу України та ч.3 ст.551 Цивільного кодексу України);

- (2) якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин (ч.2 ст. 233 Господарського кодексу України).

При цьому, кожен з таких випадків передбачає врахування різних аспектів: якщо в (1) суд має зважати на ступінь виконання зобов`язань боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу, то в (2) законодавство передбачає необхідність врахування інтересів боржника.

37. Викладені в клопотання про зменшення розміру пені Відповідачем обставини підтверджені доказово (п.25 цієї постанови) та правомірно розцінені місцевим судом у якості належних підстав для задоволення такого клопотання судом та зменшення розміру неустойки в розумінні наведених вище випадків ст.233 Господарського кодексу України та ч.3 ст.551 Цивільного кодексу України. Своєю чергою, апеляційним судом відхиляють доводи Скаржника відносно невстановленості місцевим судом винятковості обставин та невірного застосування ст.233 Цивільного кодексу України, оскільки зауваження Скаржника відносно недостатності обґрунтування за змістом переглядуваного рішення висновку суду щодо зменшення нарахований санкцій носять оціночний характер, тоді як частковість задоволення судом першої інстанції клопотання Відповідача щодо зменшення розміру пені (до 50%, тоді як заявлено Відповідачем зменшення на 90%) як раз вказує на врахування майнових інтересів Позивача.

Апеляційний суд зауважує, що Позивач, не дивлячись на надану йому можливість (клопотання Відповідача було заявлено у судовому засіданні 14.08.2019р., на якому був присутній представник Позивача, тоді як 30.07.2019р. копія означеного клопотання була направлено Відповідачем на його адресу), ані 14.08.2019р., ані 20.08.2019р. не надав жодних спростувань достовірності доказів Відповідача та доказів відносно свого фінансового становища, тоді як доказово непідтверджені обставини за змістом апеляційної скарги щодо такого фінансового становища, апеляційним судом до розгляду не приймаються. Статус же Позивача жодною мірою не впливає на оцінку обґрунтованості зменшення пені, адже ст.233 та ч.3 ст.551 Цивільного кодексу України не містять жодних обмежень у можливості їх застосування.

38. Відтак, враховуючи, що апеляційний господарський суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, які (доводи і вимоги апеляційної скарги) в даному випадку не підтверджують ухвалення переглядуваного рішення із порушеннями визначених ст.277 Господарського процесуального кодексу України підстав для зміни чи скасування оскаржуваного рішення, а підстав для виходу за межі апеляційних доводів і вимог в порядку ч.4 ст.269 цього Кодексу апеляційним судом встановлено не було, апеляційна скарга Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» залишається без задоволення, а переглядуване рішення без змін.

39. Відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України такий результат апеляційного перегляду має наслідком віднесення на рахунок Скаржника витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.74, 76, 78, 129, 269, 270, 273, 275-277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», м. Київ на рішення Господарського суду Харківської області від 21.08.2019р. (повний текст підписано 27.08.2019р.) у справі №922/2190/19 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Харківської області від 21.08.2019р. (повний текст підписано 27.08.2019р.) у справі №922/2190/19 залишити без змін.

3. Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, віднести на рахунок Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», м. Київ.

4. Постанова набирає сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту, з урахуванням порядку подання касаційної скарги, передбаченого п.17.5. Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано 26.11.2019р.

Головуючий, суддя-доповідач Д.О. Попков

Суддя О.В. Стойка

Суддя О.А. Істоміна

Надіслано судом до ЄДРСР 26.11.2019р.