РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

20.11.2019 р.Справа № 910/8367/19

За позовом Міністерства оборони України

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЄВРО КЛАСС"

про стягнення 339 961,28 грн.

Суддя Зеленіна Н.І.

Секретар судового засідання Коваленко О.В.

Представники сторін: відповідно до протоколу судового засідання.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Міністерство оборони України (надалі - позивач) звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЄВРО КЛАСС" (надалі - відповідач) про стягнення 339 961,28 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов Договору від 25.07.2018 №286/2/18/67.

Ухвалою суду від 03.07.2019 р. відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Від відповідача через відділ діловодства суду надійшло клопотання із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов.

Ухвалою суду від 10.09.2019 р. ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 25.09.2019 р.

Протокольною ухвалою від 25.09.2019 р. підготовче засідання відкладено на 23.10.2019 р.

10.10.2019 р. від позивача надійшла відповідь на відзив.

Протокольною ухвалою від 23.10.2019 р. закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до судового розгляду по суті на 20.11.2019 р.

У судовому засіданні 20.11.2019 р. представник позивача підтримав позовні вимоги.

Представник відповідача проти позову повністю заперечив з підстав, викладених у відзиві.

У судовому засіданні 20.11.2019 р. проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши наявні у справі матеріали, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

25.07.2018 р. між Міністерством оборони України (надалі - Замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ЄВРО КЛАСС" (надалі - Постачальник) укладено Договір № 286/2/18/67 про поставку товарів для державних потреб матеріально-технічних засобів продовольчої служби (за кошти Державного бюджету України) (надалі - Договір).

Відповідно до п. 1.1 Договору, Постачальник зобов`язується у 2018 році поставити Замовнику машини для обробки продуктів харчування, виробництва напоїв та обробки тютюну (4221) (Пароконвекційна піч у комплекті з двома направляючими візками-рамами на 10-12 рівнів), а саме: Піч пароконвекційна PRIMAX PDE-110-LD (надалі - товар), зазначений у специфікації, а Замовник забезпечити приймання та оплату товару в кількості, у строки.

Згідно з п. 1.2 Договору, ціна, кількість та строки постачання товару визначаються специфікацією, відповідно до якої: найменування товару - Піч пароконвекційна PRIMAX PDE-110-LD; строк постачання - до 30.06.2018 р. включно; загальна кількість - 13 шт.; ціна товару з ПДВ становить 2 170 740,00 грн. та включає доставку.

Відповідно до п. 2.4 Договору, приймання товару за кількістю та якістю оформляється актом приймання - передачі, який складає одержувач Замовника на кожну партію товару після закінчення приймання товару в трьох примірниках: перший примірник - Замовнику, другий - одержувачу Замовника, третій Постачальнику. Належним чином оформлені документи: акт приймання, видаткова накладна Постачальника та повідомлення - підтвердження відповідно до наказу Міністра оборони України від 31.12.2016 № 757 є підтвердженням приймання товару.

Пунктами 4.1-4.3 Договору передбачено, що розрахунки за фактично поставлений товар проводяться протягом 30 календарних днів (за умов надходження бюджетних коштів на рахунок Міністерства оборони України за даним кодом видатків) з дати надання Постачальником Замовнику належним чином оформленого рахунка-фактури на відвантажений товар, підписаного керівником та головним бухгалтером підприємства, але не пізніше ніж за п`ять робочих днів до закінчення поточного бюджетного року. До рахунка-фактури додаються: акт приймання - передачі, видаткова накладна Постачальника, повідомлення підтвердження, яке оформляється одержувачем Замовника. Постачальник протягом 10 календарних днів з дати приймання товару одержувачем у місцях поставки товару надає належним чином оформлені документи на оплату. Без вищезазначених документів або відсутності в них встановленої інформації, оплата поставленого товару не проводиться. Замовник має право відмовитись повністю або частково від оплати товару у разі відвантаження товару одержувачу Замовника в більшій кількості, ніж передбачена рознарядкою без згоди Замовника. У випадку, якщо Документи передбачені п. 4.1 та 4.2 Договору Постачальником надано з порушенням встановлених термінів, то такі документи Замовником не приймаються, не оплачуються та повертаються Постачальнику без реалізації.

Сторони у п. 10.1 Договору погодили, що останній набирає чинності з дати його підписання сторонами і діє до 31.12.2018 р., а в частині проведення розрахунків - до повного їх завершення.

Зобов`язанням, згідно зі ст. 509 Цивільного кодексу України, є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 Цивільного кодексу України визначається, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно зі ст. 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Як зазначає позивач, відповідач допустив прострочення виконання зобов`язань з поставки товарів за Актами прийому-передачі № 102 від 20.12.2018 р., № 155 від 17.12.2018 р., № 85 від 30.07.2018 р., № 59 від 30.07.2018 р., № 34 від 30.07.2018 р., № 80 від 10.12.2018 р., № 51 від 30.07.2018 р., № 86 від 23.11.2018 р, № 45 від 30.07.2018 р., № 83 від 11.12.2018 р., № 350 від 18.12.2018 р., № 44 від 19.12.2018 р. та № 379 від 30.07.2018 р.

У зв`язку з порушенням строків поставки товару, позивач просить стягнути з відповідача 93 508,80 грн. штрафу та 246 452,48 грн. пені, на підставі п. 7.3.6. Договору.

Відповідач проти позову заперечує та зазначає, що ним своєчасно було здійснено поставку товарів, що підтверджується видатковими накладними № 376, 396, 345, 368, 360, 363, 398, 321 327, 355, 350, 375 та 379, датованими 30.07.2018 р.

Також відповідач звертає увагу суду на те, що п. 1.2 Договору передбачено строк поставки товару до 30.06.2018 р. включно, проте сам Договір був підписаний 25.07.2018 р., що призвело до неможливості поставки товару у строк до 30.06.2018 р.

Пунктом 7.3.6. Договору передбачено, що за порушення строків виконання зобов`язання Постачальник сплачує пеню у розмірі 0,1 відсотка вартості недопоставленого товару за кожну добу затримки , а за прострочення понад 30 днів з Постачальника додатково стягується штраф у розмірі 7 відсотків вартості недопоставленого товару.

Як передбачено ст. ст. 6, 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено обов`язковість договору для виконання сторонами.

В силу положень ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За результатом розгляду даної справи, суд відхиляє доводи відповідача стосовно своєчасності поставки товару, оскільки відповідно до п. 2.4 Договору підтвердженням приймання товару є належним чином оформлені документи: акт приймання, видаткова накладна Постачальника та повідомлення - підтвердження відповідно до наказу Міністра оборони України від 31.12.2016 № 757.

Таким чином, оформлення видаткової накладної, за відсутності решти документів згідно з п. 2.4 Договору, не являється належним доказом здійснення поставки товару датою оформлення накладної.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (ч.1 ст. 230 ГК України).

Згідно ч. 1-2 статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Частина 6 статті 232 ГК України передбачає, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Одним із різновидів господарських санкцій, які застосовуються до правопорушника у сфері господарювання, є штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойки, штрафу, пені), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (ст. 230 ГК України).

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 549 ЦК України, штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання; пенею - неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Перевіривши надані позивачем розрахунки сум штрафів та пені, суд встановив їх правильність та арифметичну вірність.

Суд також відхиляє доводи відповідача стосовно неможливості поставки товару у строк до 30.06.2018 р. у зв`язку з укладенням Договору 25.07.2018 р., як такі, що не відповідають умовам самого Договору.

Крім того, судом враховано, що у матеріалах справи відсутні докази звернення відповідача до Міністерства оборони України з приводу продовження строків поставки товарів.

Відтак, суд зазначає, що наданих відповідачем доказів недостатньо для звільнення його від відповідальності за неналежне виконання умов Договору, проте такі обставини мають бути враховані при визначення розміру штрафних санкцій за порушення умов Договору.

Так, згідно зі ст. 233 Господарського кодексу України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій.

Відповідно до ч. 3 ст.551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до п. 42 Інформаційного листа Вищого господарського суду України №01-8/211 від 07.04.2008р., якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій. Зазначені норми ставлять право суду на зменшення неустойки в залежність від співвідношення її розміру і збитків. При цьому слід враховувати, що правила частини третьої статті 551 ЦК України та статті 233 ГК України направлені на запобігання збагаченню кредитора за рахунок боржника, недопущення заінтересованості кредитора у порушенні зобов`язання боржником.

Таким чином, наявність обставин, які мають істотне значення при вирішенні питання про зменшення розміру санкцій, вирішується судом на підставі аналізу конкретної ситуації.

Дослідивши наявні у справі матеріали, враховуючи розмір несвоєчасно виконаних зобов`язань, періоди прострочення, розмір нарахованих штрафних санкції, дату укладення та фактичного виконання Договору, суд вважає законним та обґрунтованим зменшити суми нарахованих штрафів та пені за порушення строків поставки товару, а саме, суму пені зменшити до 150 000,00 грн., суму штрафу - до 50 000,00 грн.

Частиною 1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.1 ст.77 Господарського процесуального кодексу України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. (ст.79 Господарського процесуального кодексу України).

В порядку, передбаченому ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи вищевикладене, суд встановив, що позовні вимоги про стягнення з відповідача 150 000,00 грн. пені та 50 000,00 грн. штрафу за порушення строків поставки товару є доведеними, обґрунтованими, такими, що відповідають фактичним обставинам справи і не спростовані належним чином і у встановленому законом відповідачем, а відтак, заявлені вимоги підлягають задоволенню. У задоволенні решти позовних вимог суд відмовляє у зв`язку зі зменшенням штрафних санкцій на підставі ст. ст. 233, 551 ЦК України.

У відповідності до приписів ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається на відповідача у повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 2, 74, 76-80, 129, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ЄВРО КЛАСС" (02002, м. Київ, вул. Степана Сагайдака, будинок 101; ) на користь Міністерства оборони України (03168, м. Київ, пр-т Повітрофлотський, 6; ) 50 000 (п`ятдесят тисяч) грн. 00 коп. штрафу, 150 000 (сто п`ятдесят тисяч) грн. 00 коп. пені та 5 099 (п`ять тисяч дев`яносто дев`ять) грн. 57 коп. судового збору.

3. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу протягом 20 днів з дня підписання повного тексту.

Рішення суду набирає законної сили у порядку і строки, передбачені ст. 241 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено 28.11.2019р.

Суддя Н.І. Зеленіна