ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" грудня 2019 р. Справа № 910/3746/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Буравльова С.І.

суддів: Пашкіної С.А.

Пономаренка Є.Ю.

без повідомлення учасників справи

розглянувши апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Металургійний комбінат "Азовсталь"

на рішення Господарського суду м. Києва від 03.06.2019 р.

у справі № 910/3746/19 (суддя - Мандриченко О.В.)

за позовом Приватного акціонерного товариства "Металургійний комбінат "Азовсталь"

до Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Донецька залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця"

про стягнення штрафу у розмірі 363950,50 грн

ВСТАНОВИВ:

У березні 2019 року Приватне акціонерне товариство "Металургійний комбінат "Азовсталь" звернулося з позовом до Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Донецька залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення штрафу за несвоєчасну доставку вантажу у розмірі 363950,50 грн.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач посилається на те, що Акціонерним товариством "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Донецька залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця", всупереч встановленим Правилам обчислення термінів доставки вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 644 від 21.11.2000 р., прострочено термін доставки вантажу зі станції відправлення, що і стало підставою для звернення до суду.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 01.04.2019 р. відкрито провадження у справі № 910/3746/19 та вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

У поданому до суду першої інстанції відзиві на позовну заяву Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Донецька залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" просило, зокрема, відмовити у задоволенні позову в частині стягнення 125931,80 грн штрафу за 15-ма залізничними накладними, складеними у період з 14.08.2018 р. по 22.08.2018 р., застосувавши до цієї частини вимог наслідки пропуску спеціального строку позовної давності.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 03.06.2019 р. у справі № 910/3746/19 позов Приватного акціонерного товариства "Металургійний комбінат "Азовсталь" задоволено частково, стягнуто з відповідача на користь позивача 238018,70 грн штрафу, в іншій частині у задоволенні позову відмовлено.

З мотивувальної частини оскаржуваного рішення убачається, що судом застосовано позовну давність до вимог про стягнення 125931,80 грн штрафу, про що було заявлено відповідачем.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, Приватне акціонерне товариство "Металургійний комбінат "Азовсталь" подало апеляційну скаргу, у якій просить скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Апеляційна скарга позивача мотивована тим, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення порушено норми процесуального права та неправильно застосовано приписи матеріального права.

На переконання позивача, місцевим господарським судом помилково зазначено, що оскільки у спірних правовідносинах не мало місце пред`явлення претензії перевізникові, строк позовної давності на звернення до суду необхідно обчислюватися виходячи виключно з вимог п. 136 Статуту залізниць України, тобто 6 місяців.

При цьому, скаржник посилається на правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду від 11.04.2019 р. у справі № 905/729/18, у якій містяться висновки стосовно початку перебігу позовної давності на звернення до суду з позовними вимогами до залізниці.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 18.07.2019 р. апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Металургійний комбінат "Азовсталь" у справі № 910/3746/19 передано на розгляд колегії суддів у складі: Буравльов С.І. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Пашкіна С.А., Пономаренко Є.Ю.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 23.07.2019 р. позивачу поновлено строк на апеляційне оскарження, відкрито апеляційне провадження у справі № 910/3746/19, зупинено дію оскаржуваного рішення суду, розгляд справи вирішено здійснювати без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання) на підставі ч. 10 ст. 270 ГПК України, а також встановлено відповідачу строк на подання відзиву на апеляційну скаргу впродовж 15 днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Відповідач у встановлений строк не скористався правом на подання відзиву на апеляційну скаргу.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів встановила наступне.

Зі встановлених місцевим господарським судом обставин справи убачається, що у період з 14.08.2019 р. по 01.09.2018 р. на адресу Приватного акціонерного товариства "Металургійний комбінат "Азовсталь" (вантажоодержувач) відправлено промислову продукцію (брухт чорних металів) від ряду контрагентів для здійснення перевезення силами відповідача до станції призначення Сартана Донецької залізниці.

Як зазначає позивач та підтверджується матеріалами справи, доставка вантажу у залізничних вагонах відбулася з порушенням термінів доставки, визначених п. 41 Статуту залізниць України та Правилами обчислення термінів доставки вантажу, а саме:

- доставка вантажу вагонах № № 60931987, 60508520, 68564822, 67481911, 62094677, 65487555, 60391935, 68016930, 60043742, 68803477 на адресу вантажоодержувача відбулася із запізненням на 2 (дві) доби, що підтверджується залізничними накладними № № 39546924, 39546940, 39586250, 39586235, 39650155, 39648613, 39648282, 39650080, 39686191, 39650569;

- у вагонах № № 60621554, 67612317, 65283376, 67578245, 66238676, 65945438 і 65296501 (одна залізнична накладна), 67868505 за залізничними накладними № № 39531488, 39667100, 39659057, 39685474, 39758750, 39756390 (щодо двох вагонів), 39782941 із запізненням на 3 (три) доби;

- у вагонах № № 60446440, 65881567, 60413580, 68750942, 68747732, 65293961, 68705318, 66877507, 68718600, 67863910, 65792400 за залізничними накладними № № 39521729, 39625108, 39625090, 39614722, 39625124, 39638234, 39631601, 39651963, 39726187, 39726179, 39726161 із запізненням на 4 (чотири) доби;

- у вагонах № № 67871061, 68062272, 60408820, 66962218, 60673860, 68779560, 61816401, 61863551, 68674175 за залізничними накладними № № 39532445, 39514039, 39490396, 39606892, 39616206, 397535428, 39735394, 39735352, 39770318 із запізненням на 5 (п`ять) діб;

- у вагонах № № 60415288, 60967957, 65302184 за залізничними накладними № № 39474879, 39489497, 39476320 із запізненням на 6 (шість) діб;

- у вагоні № 68360338 за залізничною накладною № 39470976 із запізненням на 7 (сім) діб;

- у вагонах № № 60515772, 68717669, 67596863 за залізничними накладними № № 39463898, 39520150, 39725643 із запізненням на 8 (вісім) діб;

- у вагоні № 68301977 за залізничною накладною № 39383450 із запізненням на 13 (тринадцять) діб.

Спір у справі виник у зв`язку з тим, що відповідач, на думку позивача, здійснив перевезення вантажу, одержувачем якого є позивач, із простроченням доставки, у зв`язку з чим останній нарахував та просить суд стягнути з відповідача 363950,50 грн штрафу.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

Згідно зі ст. 908 ЦК України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення.

Як передбачено ст. 307 Господарського кодексу України (далі - ГК України), за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається в письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства. Перевізники зобов`язані забезпечувати вантажовідправників бланками перевізних документів згідно з правилами здійснення відповідних перевезень. Вантажовідправник і перевізник у разі необхідності здійснення систематичних впродовж певного строку перевезень вантажів можуть укласти довгостроковий договір, за яким перевізник зобов`язується у встановлені строки приймати, а вантажовідправник - подавати до перевезення вантажі у погодженому сторонами обсязі. Залежно від виду транспорту, яким передбачається систематичне перевезення вантажів, укладаються такі довгострокові договори: довгостроковий - на залізничному і морському транспорті, навігаційний - на річковому транспорті (внутрішньому флоті), спеціальний - на повітряному транспорті, річний - на автомобільному транспорті. Порядок укладення довгострокових договорів встановлюється відповідними транспортними кодексами, транспортними статутами або правилами перевезень. Умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству, та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов`язань.

Відповідно до ч. 1 ст. 919 ЦК України перевізник зобов`язаний доставити вантаж, пасажира, багаж, пошту до пункту призначення у строк, встановлений договором, якщо інший строк не встановлений транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них, а в разі відсутності таких строків - у розумний строк.

Згідно з ч. 1 ст. 313 ГК України перевізник зобов`язаний доставити вантаж до пункту призначення у строк, передбачений транспортними кодексами, статутами чи правилами. Якщо строк доставки вантажів у зазначеному порядку не встановлено, сторони мають право встановити цей строк у договорі.

Як передбачено ст. 920 ЦК України, у разі порушення зобов`язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Постановою Кабінету Міністрів України № 457 від 06.04.1998 р. затверджено Статут залізниць України (далі - статут).

Згідно з п. 6 статуту накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього статуту і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

Відповідно до п. 23 статуту відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). Станція призначення видає накладну одержувачу разом з вантажем. Форма накладної і порядок її заповнення, а також форма квитанції затверджуються Міністерством транспорту та зв`язку України.

Залізниці зобов`язані доставити вантажі за призначенням в установлені терміни. Терміни доставки вантажів і правила обчислення термінів доставки вантажів встановлюються Правилами, виходячи з технічних можливостей залізниць. Обчислення терміну доставки починається з 24-ої години дати приймання вантажу до перевезення. Вантаж вважається доставленим вчасно, якщо на станції призначення він вивантажений засобами залізниці, про що повідомлено одержувача, або якщо вагон (контейнер) з вантажем подано під вивантаження засобами одержувача до закінчення встановленого терміну доставки. У разі затримки подачі вагонів (контейнерів) під вивантаження внаслідок зайнятості вантажного фронту або з інших причин, залежних від одержувачів, вантаж вважається доставленим вчасно, якщо він прибув на станцію призначення до закінчення встановленого терміну доставки (п. 41 статуту).

Відповідно до п. 5 статуту на підставі цього статуту Міністерство транспорту та зв`язку України затверджує, зокрема, Правила перевезення вантажів (далі - правила).

Згідно з п. п. 1.1, 1.2 правил термін доставки вантажу визначається, виходячи з відстані, за яку обчислюється провізна плата.

Підпунктом 1.1.1 пункту 1.1 правил визначено, що у разі перевезення вантажною швидкістю залізниці надається термін доставки вантажу: одна доба на кожні повні та неповні 320 км щодо маршрутних відправок, та одна доба на кожні повні та неповні 200 км щодо вагонних відправок.

Пунктом 2.1 правил також передбачено, що обчислення терміну доставки починається з 24-ї години дати приймання вантажу до перевезення, зазначеної в перевізних документах. При прийманні від відправника вантажу до перевезення раніше дня, на який призначено навантаження, термін доставки обчислюється з 24-ї години того дня, на який призначено навантаження, про що в накладній робиться відмітка в графі «Навантаження призначено на число місяць».

Згідно з п. 2.4 правил терміни доставки вантажів, які обчислюються згідно з п. 1, збільшуються, зокрема, на одну добу на операції, пов`язані з відправленням і прибуттям вантажу.

Відповідно до п. 2.10 правил вантаж вважається доставленим вчасно, якщо на станції призначення він вивантажений засобами залізниці, про що повідомлено одержувача, або якщо вагон (контейнер) з вантажем подано під вивантаження засобами одержувача до закінчення встановленого терміну доставки.

Як передбачено ч. 2 ст. 313 ГК України, розмір штрафів, що стягуються з перевізників за прострочення в доставці вантажу, визначається відповідно до закону.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, якими зокрема є сплата неустойки.

У відповідності до ст. 920 ЦК України, у разі порушення зобов`язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Частиною 1 статті 23 Закону України «Про залізничний транспорт» передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання зобов`язань за договором про організацію перевезень вантажів перевізники несуть відповідальність за неповну і несвоєчасну подачу вагонів і контейнерів для виконання плану перевезень, а вантажовідправники - за невикористання наданих транспортних засобів у порядку та розмірах, що визначаються статутом залізниць України. Перевізники також несуть відповідальність за зберігання вантажу, багажу, вантажобагажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу, а також за дотримання терміну їх доставки в межах, визначених Статутом залізниць України.

Згідно з п. 116 статуту за несвоєчасну доставку вантажів і порожніх вагонів, що належать підприємствам, організаціям, установам, громадянам - суб`єктам підприємницької діяльності або орендовані ними, залізниця сплачує одержувачу штраф (якщо не доведе, що прострочення сталося не з її вини) у розмірі:

- 10 відсотків провізної плати - за прострочення на дві доби;

- 20 відсотків провізної плати - за прострочення на три доби;

- 30 відсотків провізної плати - за прострочення на чотири і більше діб.

Зазначений штраф не сплачується, якщо вантаж не було вивезено одержувачем із станції впродовж доби після одержання повідомлення про прибуття вантажу або якщо в цей же термін одержувач не розкредитує перевізні документи на вантаж, що прибув.

Відповідно до абз. 1 п. 8 Правил видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 644 від 21.11.2000 р., оформлення видачі вантажу засвідчується календарним штемпелем станції у відповідній графі накладної.

Згідно з абз. 2 п. 8 вказаних правил датою фактичної видачі вантажу вважається дата його вивозу з території станції в разі вивантаження засобами залізниці або дата подачі вагона під вивантаження, якщо воно здійснюється одержувачем на місцях загального або незагального користування.

Як убачається з матеріалів справи та було зазначено вище, календарними штемпелями на накладних, доданих до позовної заяви, підтверджується, що вантаж доставлено залізницею позивачеві з порушенням встановлених термінів доставки, визначених п. 41 статуту та Правилами обчислення термінів доставки вантажу.

Так, враховуючи відстань від станції відправлення до станції призначення (із розрахунку 200 км за добу) + 1 доба (на операції, пов`язані з відправленням-прибуттям) + 1 доба (п. 2.1 правил), за всіма залізничними накладеними відбулось прострочення доставки вантажу на дві і більше діб.

Як убачається з розрахунку позивача, загальна сума штрафу за несвоєчасну доставку вантажу, нарахована ним, складає 363950,50 грн, який є арифметично правильним та здійсненим у відповідності до чинного законодавства.

Враховуючи вищекладене, колегія суддів зазначає, що заявлені Приватним акціонерним товариством "Металургійний комбінат "Азовсталь" позовні вимоги є обґрунтованими по суті.

Проте, апеляційний суд вважає необгрунтованим висновок місцевого господарського суду стосовно застосування до вимог за 15-ма залізничними накладними, складеними за період з 14.08.2018 р. по 22.08.2018 р., наслідків пропуску спеціального строку позовної давності та, у зв`язку з цим, частковою відмовою у задоволенні позову.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач не звертався до відповідача з претензіями про сплату штрафу за порушення строків доставки вантажу.

В оскаржуваному рішенні суду зазначено, що строки для пред`явлення претензії та отримання відповіді на неї, про які йдеться у ст. 315 ГК України, не повинні додаватися у цьому випадку для обчислення спеціального строку позовної давності. А тому, при розгляді заявленого спору суд керувався п. «ж» ст. 134 статуту та виходив з того, що спеціальний (шестимісячний) строк позовної давності для вимог позивача у цій справі слід відраховувати з моменту, коли останній міг дізнатися про обставини порушення нормативних термінів доставки вантажу - з останнього дня такого терміну.

На переконання суду першої інстанції, оскільки позовну заяву позивачем було надіслано до суду 21.03.2019 р., а порушення строків доставки вантажу за деякими залізничними накладними мало місце у різний період часу з 22.08.2018 р. по 11.09.2018 р., позивач є таким, що порушив спеціальний строк позовної давності для звернення до суду з цим позовом, що є підставою для відмови у позові в частині грошових сум, про які він заявив.

Проте, апеляційний суд вважає зазначені висновки необґрунтованими з огляду на наступне.

Відповідно до ст. ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

За змістом ч. 1 ст. 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.

Положеннями ст. 257 ЦК України визначено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

При цьому, приписами ст. 258 ЦК України визначено, що для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю.

Зокрема, відповідно до п. 136 статуту позови до залізниць можуть бути пред`явлені у шестимісячний термін, що обчислюється відповідно до вимог п. 134 цього статуту.

Пунктом 134 статуту передбачено також і 6-місячний строк для пред`явлення претензії, визначено певні умови, обставини, підстави та строк його обчислення.

Відповідно до п. 134 статуту претензії до залізниць можуть бути заявлені протягом шести місяців.

Зазначені терміни обчислюються:

а) з дня видачі вантажу, багажу або вантажобагажу - для претензій про відшкодування за псування, пошкодження або недостачу вантажу, багажу та вантажобагажу;

б) через 30 діб з дня закінчення терміну доставки - для претензій про відшкодування за втрату вантажу;

в) через 2 місяці з дня прийому вантажу до перевезення - для претензій про відшкодування за втрату вантажу, що виникли з приводу перевезень у прямому змішаному сполученні;

г) через 10 діб після закінчення терміну доставки багажу чи вантажобагажу - для претензій про відшкодування за втрату багажу чи вантажобагажу;

д) від дня видачі вантажу, багажу або вантажобагажу - для претензій з приводу прострочення доставки вантажу, багажу або вантажобагажу;

е) після закінчення п`ятиденного терміну, встановленого для оплати штрафу, - для претензій про стягнення штрафу за невиконання плану перевезень;

ж) з дня встановлення обставин, що спричинили заявлення претензії, - в усіх інших випадках.

Таким чином, у даних правовідносинах строк заявлення претензії слід відраховувати саме за підпунктом «д», оскільки мало місце прострочення доставки вантажу.

Відповідно до ч. 1 ст. 315 ГК України до пред`явлення перевізникові позову, що випливає з договору перевезення вантажу, можливим є пред`явлення йому претензії.

Претензії можуть пред`являтися протягом шести місяців, а претензії щодо сплати штрафів і премій - протягом сорока п`яти днів ( ч. 2 цієї статті).

Згідно з ч 3 ст. 315 ГК України перевізник розглядає заявлену претензію і повідомляє заявника про задоволення чи відхилення її протягом трьох місяців, а щодо претензії з перевезення у прямому змішаному сполученні - протягом шести місяців. Претензії щодо сплати штрафу або премії розглядаються протягом сорока п`яти днів.

При цьому, відповідно до 4 цієї статті, якщо претензію відхилено або відповідь на неї не одержано в строк, зазначений у частині третій цієї статті, заявник має право звернутися до суду протягом шести місяців з дня одержання відповіді або закінчення строку, встановленого для відповіді.

Для пред`явлення перевізником до вантажовідправників та вантажоодержувачів позовів, що випливають з перевезення, встановлюється шестимісячний строк (ч. 5 ст. 315 ГК України).

У постанові Верховного Суду від 11.04.2019 р. у справі № 905/729/18, на яку посилається позивач в апеляційній скарзі, наведено висновки, що підлягають застосування до даних правовідносин.

Верховним Судом зазначено, що пункти 134 та 136 статуту є спеціальними нормами, які регулюють питання перебігу строку позовної давності за позовами про стягнення штрафу з перевізника за прострочення терміну доставки вантажу.

Статтею 315 ГК України визначено певні особливості обчислення строків позовної давності за договором перевезення, тому він також є спеціальним законом, який повинен застосовуватися до правовідносин сторін переважно щодо норм права, як такий, що прийнятий пізніше статуту та містить порядок обчислення строків позовної давності.

Відтак, положення пунктів 134 та 136 статуту слід застосовувати у системному зв`язку з положенням статті 315 ГК України таким чином, що строк позовної давності починає свій перебіг з дня одержання відповіді на претензію позивача або з дня закінчення строку, встановленого ч. 3 ст. 315 ГК України для відповіді на претензію. Враховуючи, що дотримання претензійного порядку не є обов`язковим, то у вирішенні питання про початок перебігу позовної давності в розумінні цієї норми ГК України слід виходити з того, що такий перебіг починається після закінчення строку пред`явлення претензії і строку її розгляду (ч. ч. 2, 3 ст. 315 ГК України) незалежно від того, чи пред`являлася відповідна претензія до перевізника.

З огляду на вищевикладене, Верховним Судом у наведеній постанові зазначено, що звернення з позовом до залізниці упродовж 6 місяців після спливу 6-місячного строку, передбаченого для пред`явлення претензії, та 3-місячного строку, передбаченого для надання відповіді на претензію, узгоджується з положеннями статті 315 ГК України.

Отже, з урахуванням наведеної правової позиції та встановлених у даній справі обставин справи слід зазначити наступне.

Враховуючи визначений підпунктом «д» пункту 134 статуту шестимісячний строк для пред`явлення претензії до залізниці від дня видачі вантажу, а також дні видачі такого вантажу за спірними залізничними накладними, такий строк розпочався з 01.09.2018 р. (день видачі найперших партій вантажу) та закінчився 01.03.2019 р. При цьому, враховуючи 3-ох місячний строк розгляду претензії до перевізника, визначений ч. 3 ст. 315 ГК України, такий строк розпочався 02.03.2019 р. та закінчився 02.06.2019 р.

Отже, шестимісячний строк позовної давності для пред`явлення даного позову, з урахуванням вищенаведеного, розпочався після закінчення строку пред`явлення претензії і строку її розгляду (загалом 9 місяців), тобто, 03.06.2019 р. та, відповідно, спливає лише 03.12.2019 р.

Таким чином, оскільки позовну заяву Приватного акціонерного товариства "Металургійний комбінат "Азовсталь" надіслано до суду першої інстанції за допомогою засобів поштового зв`язку 21.03.2019 р., позивач звернувся з даним позовом до суду в межах строку позовної давності за усіма залізничними накладними без винятку.

З урахуванням вищевикладеного, позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Металургійний комбінат "Азовсталь" про стягнення з відповідача штрафу за несвоєчасну доставку вантажу у розмірі 363950,50 грн підлягають задоволенню у повному обсязі.

Як передбачено ч. 1 ст. 277 ГПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Отже, судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення було неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, а також неправильно застосовано норми матеріального права, а тому рішення Господарського суду м. Києва від 03.06.2019 р. у справі № 910/3746/19 підлягає частковому скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог.

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно зі ст. ст. 76, 77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 129 ГПК України та, беручи до уваги фактичні обставини виникнення судового спору, витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги покладаються на Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Донецька залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця".

Керуючись ст. ст. 267 - 285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Металургійний комбінат "Азовсталь" задовольнити.

2. Рішення Господарського суду м. Києва від 03.06.2019 р. у справі № 910/3746/19 скасувати частково та ухвалити нове рішення.

3. Позов Приватного акціонерного товариства "Металургійний комбінат "Азовсталь" задовольнити повністю.

4. Стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Тверська, 5, ) в особі регіональної філії "Донецька залізниця (84404, Донецька обл., м. Лиман, вул. Привокзальна, 22, ) на користь Приватного акціонерного товариства "Металургійний комбінат "Азовсталь" (87500, Донецька обл., м. Маріуполь, вул. Лепорського, 1, ) 363950 (триста шістдесят три тисячі дев`ятсот п`ятдесят),50 грн штрафу та 5459 (п`ять тисяч чотириста п`ятдесят дев`ять),26 грн витрат по сплаті судового збору за подання позовної заяви.

5. Стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Тверська, 5, ) в особі регіональної філії "Донецька залізниця (84404, Донецька обл., м. Лиман, вул. Привокзальна, 22, ) на користь Приватного акціонерного товариства "Металургійний комбінат "Азовсталь" (87500, Донецька обл., м. Маріуполь, вул. Лепорського, 1, ) 2881 (дві тисячі вісімсот вісімдесят одна),50 грн витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

6. Доручити Господарському суду м. Києва видати наказ на виконання даної постанови суду.

7. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення її повного тексту.

Повний текст складено 02.12.2019 р.

Головуючий суддя С.І. Буравльов

Судді С.А. Пашкіна

Є.Ю. Пономаренко