ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2019 року

м. Київ

Справа № 23/267-50/360-2012

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду

Катеринчук Л.Й. - головуючої, Банаська О.О., Васьковського О.В.

за участі секретаря судового засідання Лавринчук О.Ю.

учасники справи:

ініціюючий кредитор - Структурний підрозділ нафтогазовидобувного управління "Полтаванафтогаз" Відкритого акціонерного товариства "Укрнафта"

боржник - Український державний концерн по матеріально-технічному і сервісному забезпеченню агропромислового комплексу "Украгротехсервіс"

Голова Ради трудового колективу Українського державного концерну по матеріально-технічному і сервісному забезпеченню агропромислового комплексу "Украгротехсервіс" Кирик Віктор Кирилович

кредитор - Державне публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Украгролізинг"

представник - Опенько Д.А. (довіреність 14/20-56-19 від 15.05.2019),

Публічне акціонерне товариство "Державний експортно-імпортний банк України"

представник - адвокат Орендівський В.І. (довіреність №0001000/27897-19 від 13.11.2019),

ліквідатор - арбітражний керуючий Микитьон Віктор Васильович, особисто

Головне управління ДПС у місті Києві

представник - Сушко Н.А. (довіреність №835/26-15-08-06 від 20.11.2019),

Генеральна прокуратура України,

прокурор - Кравчук О.А. (посвідчення №043796 від 01.08.2016)

розглянув касаційні скарги Голови Ради трудового колективу Українського державного концерну по матеріально-технічному і сервісному забезпеченню агропромислового комплексу "Украгротехсервіс" Кирика Віктора Кириловича та Головного управління ДПС у місті Києві

на постанову Північного апеляційного господарського суду (про перегляд постанови Господарського суду міста Києва від 24.04.2019 про визнання боржника банкрутом в повному обсязі)

від 25.07.2019

у складі колегії суддів: Грек Б.М. (головуючий), Отрюх Б.В., Разіна Т.І.

та постанову Господарського суду міста Києва про визнання боржника банкрутом

від 24.04.2019

у складі судді Івченка А.М.

у справі №23/267-50/360-2012

за заявою Структурного підрозділу нафтогазовидобувного управління "Полтаванафтогаз" Відкритого акціонерного товариства "Укрнафта"

про банкрутство Українського державного концерну по матеріально-технічному і сервісному забезпеченню агропромислового комплексу "Украгротехсервіс"

ПРОЦЕДУРА КАСАЦІЙНОГО ПРОВАДЖЕННЯ У ВЕРХОВНОМУ СУДІ

1. 23.08.2019 Голова Ради трудового колективу Українського державного концерну по матеріально-технічному і сервісному забезпеченню агропромислового комплексу "Украгротехсервіс" Кирик Віктор Кирилович звернувся безпосередньо до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою від 23.08.2019 на постанову Північного апеляційного господарського суду від 25.07.2019 (про перегляд постанови Господарського суду міста Києва від 24.04.2019 про визнання боржника банкрутом в повному обсязі) та постанову Господарського суду міста Києва від 24.04.2019 про визнання боржника банкрутом у справі №23/267-50/360-2012 в порядку статей 286-289 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) та клопотав про поновлення строку на касаційне оскарження.

2. Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи №23/267-50/360-2012 визначено колегію суддів Верховного Суду у складі Катеринчук Л.Й. - головуючої, Жукова С.В., Пєскова В.Г., що підтверджується витягом з протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 23.08.2019.

3. Ухвалою Верховного Суду від 02.09.2019 поновлено Голові Ради трудового колективу Українського державного концерну по матеріально-технічному і сервісному забезпеченню агропромислового комплексу "Украгротехсервіс" Кирику В.К. строк на касаційне оскарження, відкрито касаційне провадження у справі №23/267-50/360-2012 за його касаційною скаргою на постанову Північного апеляційного господарського суду від 25.07.2019 (про перегляд постанови Господарського суду міста Києва від 24.04.2019 про визнання боржника банкрутом в повному обсязі) та постанову Господарського суду міста Києва від 24.04.2019 про визнання боржника банкрутом та призначено її розгляд на 19.09.2019 о 10:45.

4. У зв`язку з відпусткою судді Жукова С.В. автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи №23/267-50/360-2012 визначено колегію суддів у складі Катеринчук Л.Й. - головуючої, Банаська О.О., Пєскова В.Г., що підтверджується витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.09.2019; ухвалою Суду від 17.09.2019 зазначеною колегією суддів справу №23/267-50/360-2012 за касаційною скаргою Голови Ради трудового колективу Українського державного концерну по матеріально-технічному і сервісному забезпеченню агропромислового комплексу "Украгротехсервіс" на постанову Північного апеляційного господарського суду від 25.07.2019 (про перегляд постанови Господарського суду міста Києва від 24.04.2019 про визнання боржника банкрутом в повному обсязі) та постанову Господарського суду міста Києва від 24.04.2019 про визнання боржника банкрутом прийнято до провадження з призначеним розглядом на 19.09.2019 о 10:45.

5. У судовому засіданні 19.09.2019 суддею Верховного Суду Пєсковим В.Г. подано заяву про самовідвід у розгляді справи №23/267-50/360-2012 в порядку статті 35 ГПК України, а ухвалою Верховного Суду від 19.09.2019 заяву судді Пєскова В.Г. від 19.09.2019 про самовідвід задоволено, справу №23/267-50/360-2012 передано на повторний автоматизований розподіл для визначення складу колегії суддів.

6. Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи №23/267-50/360-2012 визначено колегію суддів Верховного Суду у складі Катеринчук Л.Й. - головуючої, Банаська О.О., Васьковського О.В., що підтверджується витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.09.2019; ухвалою 25.09.2019 Верховний Суд у зазначеному складі прийняв справу №23/267-50/360-2012 до провадження, призначив розгляд зазначеної касаційної скарги на 17.10.2019 о 10:15.

7. Ухвалою Верховного Суду від 16.10.2019 задоволено клопотання Головного управління ДПС у місті Києві про заміну кредитора у справі №23/267-50/360-2012 - Головного управління ДФС у місті Києві правонаступником; замінено кредитора у справі №23/267-50/360-2012 - Головне управління ДФС у місті Києві його правонаступником - Головним управлінням ДПС у місті Києві; поновлено Головному управлінню ДПС у місті Києві строк на касаційне оскарження та відкрито касаційне провадження у справі №23/267-50/360-2012 за касаційною скаргою Головного управління ДПС у місті Києві на постанову Північного апеляційного господарського суду від 25.07.2019 (про перегляд постанови Господарського суду міста Києва від 24.04.2019 про визнання боржника банкрутом в повному обсязі) та постанову Господарського суду міста Києва від 24.04.2019 про визнання боржника банкрутом; об`єднано касаційну скаргу Головного управління ДПС у місті Києві та касаційну скаргу Голови Ради трудового колективу Українського державного концерну по матеріально-технічному і сервісному забезпеченню агропромислового комплексу "Украгротехсервіс" Кирика В.К., подані на постанову Північного апеляційного господарського суду від 25.07.2019 (про перегляд постанови Господарського суду міста Києва від 24.04.2019 про визнання боржника банкрутом в повному обсязі) та постанову Господарського суду міста Києва від 24.04.2019 про визнання боржника банкрутом у справі №23/267-50/360-2012, в одне касаційне провадження та призначено розгляд касаційної скарги Головного управління ДПС у місті Києві в судовому засіданні на 17.10.2019 о 10:15.

8. Ухвалою 17.10.2019 Верховний Суд відклав розгляд касаційних скарг Голови Ради трудового колективу Українського державного концерну по матеріально-технічному і сервісному забезпеченню агропромислового комплексу "Украгротехсервіс" Кирика В.К. та Головного управління ДПС у місті Києві на постанову Північного апеляційного господарського суду від 25.07.2019 (про перегляд постанови Господарського суду міста Києва від 24.04.2019 про визнання боржника банкрутом в повному обсязі) та постанову Господарського суду міста Києва від 24.04.2019 про визнання боржника банкрутом у справі №23/267-50/360-2012 на 07.11.2019; розгляд справи в судовому засіданні 07.11.2019 відкладався на 21.11.2019 у зв`язку з неявкою в судове засідання представника скаржника Головного управління ДПС у місті Києві.

9. Від Державного публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Украгролізинг" (далі - ПАТ "НАК "Украгролізинг"), Українського державного концерну по матеріально-технічному і сервісному забезпеченню агропромислового комплексу "Украгротехсервіс" (далі - концерн "Украгротехсервіс") та Головного управління ДФС у місті Києві надійшли відзиви та заперечення на касаційні скарги.

ПРОВАДЖЕННЯ У СУДАХ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

Розгляд справи в суді першої інстанції та прийняте ним рішення

10. Судами встановлено, що провадження у даній справі про банкрутство Українського державного концерну по матеріально-технічному і сервісному забезпеченню агропромислового комплексу "Украгротехсервіс" (далі - боржник) порушено ухвалою Арбітражного суду міста Києва 03.05.2001, а ухвалою попереднього засідання від 09.01.2002 затверджено реєстр вимог кредиторів на загальну суму 150 940 624, 17 грн. Ухвалою Господарського суду міста Києва 16.07.2915 внесено зміни до реєстру вимог кредиторів та затверджено його на загальну суму 555 377 885, 35 грн.

10.1. Постановою Київського апеляційного господарського суду від 20.10.2015 внесено зміни до реєстру вимог кредиторів в частині вимог Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Міндоходів у місті Києві.

11. Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.01.2016 введено процедуру санації боржника у справі №23/267-50/360-2012 та призначено керуючим санацією боржника його керівника Мушка В.Н. а розпорядником майна - арбітражного керуючого Швачку С.В.

11.1. Постановою апеляційного суду 09.11.2016, залишеною без змін постановою ВГСУ 22.02.2017, скасовано ухвалу місцевого суду 27.09.2016 про затвердження плану санації.

11.2. Ухвалою місцевого суду 16.04.2018 розпорядником майна боржника призначено Шевчука Т.І. та зобов`язано його розробити спільно з керівником боржника план санації та надати його на розгляд суду. Розгляд справи в судових засіданнях неодноразово відкладався, склад суду змінювався у зв`язку із задоволенням самовідводу суддів. Плану санації керівником боржника та розпорядником майна на розгляд суду надано не було. Ухвалою суду 30.01.2019 розгляд справи на стадії санації відкладено на 27.02.2019 для ознайомлення учасників провадження у справі з матеріалами справи, зокрема, клопотанням голови комітету кредиторів боржника про припинення санації та введення ліквідаційної процедури (том 35, а.с. 132-136).

12. 27.02.2019 від комітету кредиторів Концерну "Украгротехсервіс" надійшло клопотання про надання згоди на отримання трудовим колективом боржника в оренду цілісного майнового комплексу боржника, до якого додано протокол засідання комітету кредиторів боржника №2/19-С від 18.02.2019 (про відкликання клопотання про припинення процедури санації, визнання боржника банкрутом та призначення ліквідатором банкрута Кирика В.К.) та протокол комітету кредиторів від 09.11.2018 і вимогу про відкладення розгляду справи на три місяці.

12.1. 29.01.2019 від ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у міста Києві також надійшло клопотання про закриття процедури санації та перехід в ліквідаційну процедуру, яке податковий орган клопотанням від 27.02.2019 відкликав.

12.2. 24.04.2019 від ПАТ "Укрнафта" надійшло клопотання про закриття процедури санації та перехід в ліквідаційну процедуру.

12.3. Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.04.2019 клопотання керуючого санацією Концерну "Украгротехсервіс" від 25.06.2018 №07-1/54 про затвердження плану санації без погодження з Мінагрополітики України залишено без розгляду; клопотання ГУ ДФС у місті Києві від 29.01.2019 про припинення процедури санації та перехід у ліквідаційну процедуру залишено без розгляду; клопотання про участь арбітражного керуючого Кирика В.К. у ліквідаційній процедурі залишено без розгляду; заяву ГУ ДФС у місті Києві від 19.04.2019 про заміну кредитора у справі №23/267-50/360-2012 задоволено; замінено ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у місті Києві на ГУ ДФС у місті Києві; у задоволенні клопотання трудового колективу про відкладення розгляду справи відмовлено; у задоволенні скарги на бездіяльність керуючого санацією від 24.04.2019 відмовлено (том 36, а.с. 90-97).

13. Постановою від 24.04.2019 Господарський суд міста Києва припинив процедуру санації Українського державного концерну по матеріально-технічному і сервісному забезпеченню агропромислового комплексу "Украгротехсервіс" (ідентифікаційний код 14278466), припинив повноваження розпорядника майна боржника Шевчука Т.І. та керуючого санацією Мушка В.Н., визнав Концерн "Украгротехсервіс" (ідентифікаційний код 14278466) банкрутом, відкрив ліквідаційну процедуру, призначив ліквідатором банкрута Концерну "Украгротехсервіс" (ідентифікаційний код 14278466) арбітражного керуючого Микитьона В.В., підприємницьку діяльність банкрута завершив, строк виконання всіх грошових зобов`язань ухвалив вважати таким, що настав 24.04.2019, припинив нарахування неустойки (штрафу, пені), відсотків та інших фінансових (економічних) санкцій за всіма зобов`язаннями фізичної особи-підприємця, крім зобов`язань, не пов`язаних із здійсненням такою особою підприємницької діяльності, вирішив інші процесуальні питання (том 36, а.с. 101-110).

13.1. Місцевим судом встановлено, що з 03.01.2016 по 24.04.2019 план санації боржника не погоджено уповноваженим державним органом, до сфери управління якого належить боржник. Крім того, дії (бездіяльність) уповноважених державних органів щодо погодження плану санації жодного разу не були оскаржені керуючим санацією до господарського суду, а кредитори боржника неодноразово надавали свої пояснення щодо невідповідності плану санації положенням чинного законодавства України і висловлювались проти затвердження судом плану санації.

13.2. Місцевий суд зазначив, що 29.01.2019 від Голови комітету кредиторів боржника надійшло клопотання про припинення процедури санації, введення процедури ліквідації та призначення ліквідатором банкрута арбітражного керуючого Кирика В.К., яке ПАТ "Укрнафта" у поданих 25.02.2019 письмових поясненнях підтримало в частині припинення процедури санації та введення процедури ліквідації, але заперечило проти кандидатури ліквідатора банкрута арбітражного керуючого Кирика В.К, у зв`язку з сумнівами щодо неупередженості цього кандидата. Крім того, 27.02.2019 від комітету кредиторів боржника надійшло нове клопотання про надання згоди на отримання трудовим колективом в оренду цілісного майнового комплексу боржника, до якого додано протокол засідання комітету кредиторів боржника №2/19-С від 18.02.2019 (про відкликання клопотання про припинення процедури санації, визнання боржника банкрутом та призначення ліквідатором банкрута Кирика В.К.), Протокол комітету кредиторів від 09.11.2018 та зазначено клопотання про відкладення розгляду справи на три місяці.

13.3. Місцевий суд, встановивши факт наявної заборгованості боржника перед кредиторами, яка підтверджена поданими суду доказами та не спростована боржником, у зв`язку з відсутністю на балансі боржника достатнього обсягу рухомого і нерухомого майна та неспроможності задовольнити вимоги кредиторів за рахунок свого майна та коштів, пасиви боржника значно перевищують його активи, тривалість процедури санації без затвердження плану санації перевищила три роки, відмову трудовому колективу боржника у задоволенні клопотання про відкладення розгляду справи на три місяці для оформлення належних документів про взяття в оренду цілісного майнового комплексу боржника за нормами приватизаційного законодавства, дійшов висновку, що задоволення вимог кредиторів слід здійснювати у ліквідаційній процедурі відповідно до визначеної законодавством про банкрутство черговості. За таких обставин, з урахуванням положень статті 37 Закону про банкрутство та відсутності заяв від потенційних інвесторів щодо оздоровлення фінансового становища боржника, місцевий суд дійшов висновку про необхідність припинення процедури санації та введення процедури ліквідації боржника.

13.4. Місцевим судом, з урахуванням положень статей 40, 114 Закону про банкрутство, дослідив подані арбітражним керуючим Микитьоном В.В. документи та вважав за можливе призначити його ліквідатором банкрута у даній справі.

Розгляд справи в суді апеляційної інстанції та прийняте ним рішення

14. Постановою від 25.07.2019 Північний апеляційний господарський суд апеляційну скаргу Голови Ради трудового колективу Земляка В.С. та Головного управління ДПС у місті Києві залишив без задоволення, постанову Господарського суду міста Києва від 24.04.2019 у справі №23/267-50/360-2012 залишив без змін.

14.1. Суд погодився з повнотою дослідження обставин справи на предмет встановлення ознак неплатоспроможності боржника (перевищення його пасивів над активами), зазначив про неодноразові відкладення розгляду справи на стадії санації упродовж трьох років, що дозволяло керівнику боржника разом з розпорядником майна підготувати та подати на затвердження суду належно складений план санації, в тому числі й за участі трудового колективу боржника, однак план санації так і не був поданий у даній справі, суд звернув увагу, що кредитори боржника зверталися до суду про введення ліквідаційної процедури, однак, відкликали подані ними клопотання без обґрунтування своєї позиції.

14.2. Апеляційний суд, перевіривши встановлені місцевим судом обставини справи та проаналізувавши висновки, викладені в постанові місцевого суду, дослідивши наявні матеріали справи, дійшов висновку про обґрунтованість та законність прийнятої місцевим судом постанови про введення ліквідаційної процедури, оскільки визначені Законом про банкрутство строки санації закінчились, а заходи санації не впроваджувалися відповідно до статті 17 Закону про банкрутство, в редакції Закону України №2343-ХІІ, чинній до внесення змін Законом України №4212-VІ від 22.12.2011, яка застосовувалася до боржника, оскільки провадження у справі про його банкрутство було порушено до 19.01.2013.

14.3. Апеляційний суд зазначив, що зазначені в апеляційних скаргах доводи про незаконність призначення ліквідатором Микитьона В.В., доводи про можливість у процедурі банкрутства передати в оренду трудовому колективу цілісний майновий комплекс боржника не знайшли свого підтвердження під час перегляду постанови судом апеляційної інстанції, оскільки кредитори більшістю голосів не надали згоди на таку передачу майнового комплексу в оренду трудовому колективу, а скаржники не подали належних та допустимих доказів на підтвердження власних доводів, які могли б бути прийняті та дослідженні судом апеляційної інстанції в розумінні статей 73, 76-79, 86 ГПК України, тому апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційні скарги слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

УЗАГАЛЬНЕНІ ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ В КАСАЦІЙНОМУ СУДІ

Доводи скаржника (представник трудового колективу боржника у справі)

15. Скаржник доводив, що приймаючи постанови про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури станом на 24.04.2019, судами не враховано наслідки юридичного факту, встановленого постановою касаційного суду від 16.04.2019 стосовно того, що імпортна техніка, отримана банкрутом за контрактом №10-5, не є його власністю, оскільки банкрут діяв як уповноважений державою агент, майно залишилось державною власністю та було передане іншому державному підприємству органом управління. Разом з тим, Міністерство фінансів України, що виступило гарантом міжнародного контракту із закупівлі сільськогосподарської техніки розрахувалося з продавцем даної техніки, заявивши суму регресних вимог до концерну і відповідні регресні вимоги включені до реєстру вимог кредиторів боржника. Таким чином, постанови місцевого та апеляційного судів порушують приписи частини 4 статті 205 ГК України та частини 3 статті 110 ЦК України.

15.1. Скаржник зазначив, що приймаючи рішення про визнання банкрутом суди попередніх інстанцій не врахували думку Мінагрополітики, як органу державного управління та думку зборів кредиторів боржника, а також судами проігноровано заяву трудового колективу про надання в оренду ЦМК Концерну (пункт 14 статті 17 Закону про банкрутство); всупереч нормам абзаців 5, 6 пункту 8 статті 16 Закону про банкрутство судами не встановлено позицію комітету кредиторів про згоду на передання в оренду ЦМК Концерну трудовому колективу (протокол від 18.02.2019 №2/19-с), всі ці обставини суди попередніх інстанцій залишили поза увагою без будь-якої мотивації.

15.2. Крім того, на думку скаржника, без уваги залишено і заяву ГУ ДПС у місті Києві від 27.02.2019 про заперечення введенню ліквідації та продовження процедури санації Концерну. Також, скаржник аргументував, що додаткові перепони трудовому колективу в оформленні орендних відносин створив призначений судом ліквідатор, який опечатав всі приміщення Концерну і впродовж двох місяців позбавив працівників доступу до робочих місць та документації концерну. За таких обставин, скаржник вважав, що судами попередніх інстанцій порушено абзаци 5, 6 пункту 8 статті 16, пункт 14 статті 17 Закону про банкрутство.

15.3. Проведення підсумкового засідання 24.04.2019 без будь-якого повідомлення сторін та без будь-якої підготовки створило перепони керуючому санацією виконати приписи частини 1 статті 21 Закону про банкрутство, провести реформацію балансу, надати комітету кредиторів боржника письмовий звіт і визначити дату проведення засідання комітету кредиторів з повісткою підведення підсумків санації.

Доводи скаржника (Головне управління ДПС у місті Києві)

16. Скаржник доводив, що суди попередніх інстанцій дійшли передчасного висновку про введення ліквідаційної процедури боржника, оскільки на момент прийняття постанов про введення ліквідаційної процедури в матеріалах справи відсутня інформація про інвентаризацію активів боржника (господарської техніки, залишків товарно-матеріальних цінностей, зокрема, запасних частин до зазначеної техніки, залишків грошових коштів на рахунку божника тощо). За таких обставин, прийняті судами рішення про введення ліквідаційної процедури є передчасними та не відповідають вимогам, передбаченим статтею 37 Закону про банкрутство та статтею 236 ГПК України щодо їх належного обґрунтування та справедливості.

Доводи інших учасників справи

17. У відзиві ліквідатора ДПАТ "НАК "Украгролізинг" на касаційну скаргу представника трудового колективу скаржника зазначено, що керуючим санацією понад два роки не надавався суду підготовлений та схвалений (погоджений) належним чином план санації боржника, тому, враховуючи частину 1 статті 1 та частину 6 статті 18 Закону про банкрутство, постанова Господарського суду міста Києва від 24.04.2019 винесена на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин справи та у повній відповідності до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

17.1. Крім того, відповідно до частини 14 статті 17 Закону про банкрутство, зазначеною нормою передбачено право, а не обов`язок щодо передачі ЦМК трудовому колективу. Разом з тим, в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази того, що трудовий колектив Концерну готовий взяти на себе грошові зобов`язання Концерну, а також реальні строки та механізм погашення суми боргу.

17.2. Доводи скаржника (представника трудового колективу) щодо призначення ліквідатора за відсутності конкурсного відбору є безпідставними та спростовуються матеріалами справи, оскільки окрім обраного ліквідатора Микитьона В.В. до суду подавали заяви про обрання ліквідатором також інші арбітражні керуючі.

18. У відзиві арбітражного керуючого Микитьона В.В. на касаційну скаргу представника трудового колективу боржника зазначено, що встановлення факту неподання плану санації боржника упродовж трьох років є самостійною підставою для введення ліквідаційної процедури та не вимагає доведення неплатоспроможності боржника на етапі прийняття рішення про ліквідацію відповідно до статті 18 Закону про банкрутство. Ліквідатор Микитьон В.В. наполягав на дотриманні судами процесуальних норм щодо залучення до участі у справі органу управління боржника - Мінагрополітики України та належне повідомлення боржника про судові засідання ухвалами суду під час здійснення процедури санації у 2016-2019 роках, в яких приймали участь представники боржника та їх поінформованість про наявність клопотань кредиторів про введення ліквідаційної процедури. Також, ліквідатор Микитьон В.В. зазначив, що скаржником не надано доказів наявності обставин, які б унеможливлювали його призначення ліквідатором боржника.

18.1. Також, представник ГУ ДПС у місті Києві та ліквідатор, заперечуючи можливість задоволення касаційної скарги представника трудового колективу, аргументували, що керуючим санацією понад три роки до суду не подавався підготовлений та схвалений (погоджений) належним чином план санації боржника, тому, враховуючи частину 1 статті 1 та частину 6 статті 18 Закону про банкрутство, постанова Господарського суду міста Києва від 24.04.2019 винесена на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин справи та у повній відповідності до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

18.2. У запереченнях ГУ ДПС міста Києва та відзиві ліквідатора зазначено, що системний аналіз статей 17, 18 Закону про банкрутство дає підстави для висновку, що передача ЦМК боржника в оренду трудовому колективу є одним із способів відновлення платоспроможності боржника в межах плану санації. Разом з тим, в матеріалах справи відсутній план санації боржника, який би включав в себе такий спосіб відновлення платоспроможності, як передача ЦМК в оренду трудовому колективу, та який був би схвалений зборами кредиторів.

НОРМИ ПРАВА, ЩО ПІДЛЯГАЮТЬ ЗАСТОСУВАННЮ

19. Господарський кодекс України

Частина 4 статті 205 - у разі неспроможності суб`єкта господарювання через недостатність його майна задовольнити вимоги кредиторів він може бути оголошений за рішенням суду банкрутом. Умови, порядок та наслідки оголошення суб`єктів господарювання банкрутами встановлюються цим Кодексом та іншими законами. Ліквідація суб`єкта господарювання-банкрута є підставою припинення зобов`язань за його участі.

20. Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" в редакції Закону України №2343-ХІІ, чинній до внесення змін Законом України №4212-VІ від 22.12.2011, що застосовується до боржника на стадії його санації.

Стаття 1 -санація - система заходів, що здійснюються під час провадження у справі про банкрутство з метою запобігання визнанню боржника банкрутом та його ліквідації, спрямована на оздоровлення фінансово-господарського становища боржника, а також задоволення в повному обсязі або частково вимог кредиторів шляхом кредитування, реструктуризації підприємства, боргів і капіталу та (або) зміну організаційно-правової та виробничої структури боржника.

Частина 1 статті 4 - відповідно до цього Закону щодо боржника застосовуються такі судові процедури банкрутства: розпорядження майном боржника; мирова угода; санація (відновлення платоспроможності) боржника; ліквідація банкрута.

Частина 8 статті 16 - до компетенції комітету кредиторів віднесено прийняття рішення про звернення до господарського суду з клопотанням про відкриття процедури санації, визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури.

Частина 1 статті 17 - господарський суд за клопотанням комітету кредиторів у строк, що не перевищує строку дії процедури розпорядження майном, установленого відповідно до цього Закону, має право винести ухвалу про проведення санації боржника та призначення керуючого санацією. Санація вводиться на строк не більше дванадцяти місяців.

Частина 2 статті 17 - комітет кредиторів приймає рішення про погодження кандидатури керуючого санацією. Керуючим санацією може бути запропоновано особу, яка виконувала повноваження розпорядника майна, або керівник підприємства, якщо на це є згода комітету кредиторів та (або) інвесторів.

Частина 1 статті 18 - протягом трьох місяців з дня винесення ухвали про санацію боржника керуючий санацією зобов`язаний подати комітету кредиторів для схвалення план санації боржника, крім випадків, передбачених цим Законом.

Частина 4 статті 18 - план санації розглядається комітетом кредиторів, який скликається керуючим санацією в чотиримісячний строк з дня винесення арбітражним судом ухвали про санацію, якщо інше не передбачено цим Законом. Керуючий санацією письмово повідомляє членів комітету кредиторів про дату і місце проведення засідання комітету і за два тижні до проведення комітету кредиторів надає можливість попередньо ознайомитися з планом санації. План санації вважається схваленим, якщо на засіданні комітету кредиторів таке рішення було підтримано більш як половиною голосів кредиторів - членів комітету кредиторів.

Частина 6 статті 18 - якщо протягом шести місяців з дня винесення ухвали про санацію в господарський суд не буде подано плану санації боржника, господарський суд має право прийняти рішення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури відповідно до цього Закону. У разі схвалення комітетом кредиторів плану санації, який передбачає більший строк санації боржника, ніж початково встановлений, господарський суд продовжує строк санації, якщо є підстави вважати, що продовження строку санації і виконання плану санації приведе до відновлення платоспроможності боржника.

Частина 1 статті 22 - у випадках, передбачених цим Законом, господарський суд приймає постанову про визнання боржника банкрутом і відкриває ліквідаційну процедуру.

21. Господарський процесуальний кодекс України

Частина 1 статті 74 - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Частина 1 статті 86 - суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Частина 1 статті 236 - судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Частина 5 статті 236 - обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

А. Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанцій

А.1. Щодо меж розгляду справи судом касаційної інстанції

22. З урахуванням повноважень касаційного суду відповідно до статті 300 ГПК України, Верховний Суд вважає прийнятною касаційні скарги щодо доводів скаржників про неправильне застосування судами положень частини 4 статті 205 ГК України, частини 8 статті 16, частини 14 статті 17 Закону про банкрутство (в редакції, чинній до 19.01.2013), статей 236, 238 ГПК України.

А.2. Щодо застосування норм матеріального та процесуального права

23. Аналіз статей 1, 4, 17 Закону про банкрутство (в редакції до 19.01.2013, яка застосовується до боржника у даній справі) дозволяє дійти висновку про те, що відносно суб`єкта господарювання, який перебуває в процедурі банкрутства, можуть застосовуватися такі судові процедури, як розпорядження майном боржника, мирова угода, санація (відновлення платоспроможності) боржника та ліквідація банкрута. Процедура санації боржника вводиться ухвалою суду після затвердження реєстру вимог кредиторів та формування органів представництва інтересів кредиторів (комітету кредиторів, зборів кредиторів) на строк до 12 місяців з метою вжиття у ній затверджених у плані санації боржника заходів з відновлення платоспроможності боржника. Санація, як одна із судових процедур банкрутства, є системою заходів, що здійснюються під час провадження у справі про банкрутство з метою запобігання визнанню боржника банкрутом та його ліквідації, спрямована на оздоровлення фінансово-господарського становища боржника, а також задоволення в повному обсязі або частково вимог кредиторів.

24. Відповідно до статті 18 Закону про банкрутство (у зазначеній редакції) передбачено обов`язок керуючого санацією подати комітету кредиторів боржника план санації на затвердження, який має бути розглянутий комітетом кредиторів упродовж чотирьох місяців з моменту введення санації. Невчинення зазначених дій учасниками провадження у справі про банкрутство протягом шести місяців з дня винесення ухвали про введення санації надає право суду відповідно до частини 6 статті 18 цього Закону прийняти рішення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури відповідно до цього Закону.

Отже, встановлення судами обставин неподання протягом більше трьох років плану санації є самостійною підставою для введення судом ліквідаційної процедури відповідно до частини 6 статті 18 Закону про банкрутство та не зобов`язує суд досліджувати стан платоспроможності боржника на момент введення ліквідаційної процедури, заслуховувати звіт керуючого санацією чи отримувати попереднє рішення комітету кредиторів боржника про введення санації.

25. Відповідно до статей 8, 129 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права; суддя здійснюючи правосуддя є незалежним та керується верховенством права. Верховенством права є панування права в усіх сферах життя суспільства, у правотворчій та правозастосовчій діяльності державних інституцій, зокрема судів.

Отже, повноваження суду мають застосовуватися з дотриманням принципів верховенства права, яке вимагає дотримання державою її втручання у право власності тільки на підставі закону, з дотриманням справедливого балансу між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, одним з яких є забезпечення особі права на мирне володіння її майном згідно статті 1 Протоколу 1 Конвенції ЄСПЛ. Водночас, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти шляхом вжиття будь-якого заходу для позбавлення особи її власності. Суд не може не скористатися своїми повноваженнями щодо здійснення перевірки та повинен визначити, чи було дотримано необхідного балансу в спосіб, сумісний з правом заявника на "мирне володіння майном" в розумінні першого речення статті 1 Першого протоколу (пункти 55-56 Рішення ЄСПЛ від 22.11.2007 у справі "Україна-Тюмень" проти України").

Одним із принципів правозастосування судами норм чинного законодавства про банкрутство є використання своїх повноважень таким чином, щоб було дотримано у справах необхідний баланс загального (суспільного) інтересу та вимог щодо захисту майнових прав та інтересів учасників справи про банкрутство.

26. Верховний Суд вважає, що судами першої та апеляційної інстанцій при прийняті рішення про відкриття ліквідаційної процедури боржника, який упродовж більш як трьох років перебував у процедурі санації без затвердження плану санації боржника, правильно застосовано принцип дотримання справедливого балансу між вимогами загального (суспільного) інтересу та вимогами щодо забезпечення учасникам справи про банкрутство прав на мирне володіння їх майном (майновими правами), оскільки встановивши обставини нездійснення боржником господарської діяльності, відсутності інвесторів, які б виявили намір взяти участь в санації боржника, а також обставини перебування боржника в процедурах банкрутства понад 18 років (провадження у справі №23/267 порушено ухвалою Арбітражного суду міста Києва від 03.05.2001), суди обґрунтовано перейшли до процедури ліквідації за відсутності реальної можливості у боржника погасити кредиторську заборгованість та відновити платоспроможність, що у свою чергу направлено на захист майнових інтересів його кредиторів щодо задоволення у конкурсній процедурі їх грошових вимог на суму понад п`ятсот мільйонів гривень визнаних судом та включених до реєстру вимог кредиторів та інтересів боржника щодо реалізації його майна за найвищою ринковою вартістю з аукціону в ліквідаційній процедурі.

27. Зважаючи на встановлені судами обставини введення щодо Українського державного концерну по матеріально-технічному і сервісному забезпеченню агропромислового комплексу "Украгротехсервіс" процедури санації ухвалою місцевого суду 12.01.2016, відсутність затвердженого плану санації боржника та інвесторів, які б мали намір взяти участь в санації боржника, тривале нездійснення боржником господарської діяльності, відсутність у нього виробничих потужностей, колегія суддів Верховного Суду дійшла висновку, що вимоги касаційної скарги про скасування прийнятих місцевим та апеляційним судами рішень про введення ліквідаційної процедури боржника не відповідають вимогами статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо розумного строку розгляду справи судом, так як до моменту введення ліквідаційної процедури боржника 24.04.2019 процедура його санації тривала більше трьох років без затвердження плану санації.

28. Доводи скаржників, викладені у пунктах 15-16 описової частини даної постанови про передчасність висновків судів першої та апеляційної інстанцій про неплатоспроможність боржника, Верховний Суд вважає необґрунтованими з огляду на тривалість як самої процедури банкрутства понад розумні строки, починаючи з 2001 року, так істотне порушення строків санації понад три роки, в той час як згідно з чинним законодавством строки санації визначені у дванадцять місяців з можливістю їх продовження відповідно до умов затвердженого плану санації, чого в даному випадку не могло мати місце через відсутність затвердженого плану санації. З огляду на зазначене судами правильно застосовано положення статей 18, 22 Закону про банкрутство в редакції, що застосовується до боржника.

29. Доводи скаржника (представник трудового колективу боржника Кирик В.К. ) про порушення судами вимог частини 4 статті 205 ГК України, касаційний суд вважає необґрунтованими, оскільки зазначеною нормою передбачено, що умови, порядок та наслідки оголошення суб`єктів господарювання банкрутами встановлюються цим Кодексом та іншими законами. А відповідно до частини 6 статті 18 Закону про банкрутство, суду надано право ввести ліквідаційну процедуру щодо боржника, який перебуває у санації, якщо протягом шести місяців до суду не буде подано плану санації боржника, узгодженого з комітетом кредиторів боржника. Відтак, суди першої та апеляційної інстанцій не порушили вимог частини 4 статті 205 ГК України, прийнявши рішення про введення ліквідаційної процедури щодо боржника, який упродовж трьох років перебування у процедурі санації не подав суду належно оформленого плану санації.

30. Доводи скаржника про порушення процесуальних норм щодо призначення судового засідання спростовані судами першої та апеляційної інстанцій шляхом викладу обставин неодноразового відкладення розгляду справи на стадії санації з наданням можливостей учасникам справи ознайомитися з поданими клопотаннями, подати додаткові докази, тому колегія суддів касаційного суду вважає їх необґрунтованими.

31. Доводи скаржника про порушення судами частини 14 статті 17 Закону про банкрутство щодо переважного права трудового колективу державного підприємства вимагати передачі йому цілісного майнового комплексу підприємства-боржника після порушення справи про банкрутство в оренду за умови взяття на себе грошових зобов`язань боржника і за наявності згоди на це кредиторів, колегія суддів касаційного суду вважає необґрунтованими з огляду на те, що таке право у трудового колективу підприємства виникло з моменту порушення провадження у справі про банкрутство ухвалою Арбітражного суду міста Києва 03.05.2001 та не було реалізовано в межах розумних строків розгляду справи на стадії розпорядження майном та на стадії санації, оскільки згоди кредиторів на переведення на орендне підприємство кредиторами надано не було, як не підготовлено плану санації боржника на таких умовах.

32. В рішенні ЄСПЛ "Кузнєцов та інші проти Росії" від 11.01.2007, аналізуючи право особи на справедливий розгляд її справи відповідно до статті 6 Конвенції, зазначено, що обов`язок національних судів щодо викладу мотивів своїх рішень полягає не тільки у зазначенні підстав, на яких такі рішення ґрунтуються, але й у демонстрації справедливого та однакового підходу до заслуховування сторін.

Колегія суддів Касаційного господарського суду вважає, що судами попередніх інстанцій належно виконано обов`язок щодо мотивації прийнятих ними постанов та дотримано справедливого та однакового підходу до заслуховування учасників провадження у справі, суди дійшли правильного висновку про наявність підстав для визнання Українського державного концерну по матеріально-технічному і сервісному забезпеченню агропромислового комплексу "Украгротехсервіс" банкрутом та відкриття щодо нього ліквідаційної процедури.

А.3. Мотиви прийняття (відхилення) доводів касаційної скарги

33. Доводи скаржників, зазначені в пунктах 15-16 описової частини даної постанови, Суд вважає необґрунтованими з підстав, зазначених у пунктах 23-32 мотивувальної частини постанови.

Б. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

34. З огляду на зазначене та відсутність порушень норм матеріального та процесуального права при прийнятті рішень судами попередніх інстанцій, Суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційних скарг та залишення без змін постанови апеляційного суду та постанови суду першої інстанції.

В. Судові витрати

35. У зв`язку з відмовою у задоволенні касаційних скарг, відповідно до статті 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору за їх подання і розгляд залишаються за скаржниками.

На підставі викладеного та керуючись статтями 240, 308, 309, 315 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Голови Ради трудового колективу Українського державного концерну по матеріально-технічному і сервісному забезпеченню агропромислового комплексу "Украгротехсервіс" Кирика Віктора Кириловича залишити без задоволення.

2. Касаційну скаргу Головного управління ДПС у місті Києві залишити без задоволення

3. Постанову Північного апеляційного господарського суду від 25.07.2019 (про перегляд постанови Господарського суду міста Києва від 24.04.2019 про визнання боржника банкрутом в повному обсязі) та постанову Господарського суду міста Києва про визнання боржника банкрутом від 24.04.2019 у справі №23/267-50/360-2012 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Л.Й. Катеринчук

Судді О.О. Банасько

О.В. Васьковський