ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" листопада 2019 р. Справа№ 920/694/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Коротун О.М.

суддів: Суліма В.В.

Майданевича А.Г.

за участю секретаря судового засідання Куценко К.Л.,

за участю представника згідно протоколу судового засідання від 18.11.2019

за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

на рішення Господарського суду Сумської області від 28.08.2019 (повне рішення складено 09.09.2019)

у справі № 920/694/19 (суддя - Резніченко О.Ю.)

за позовом Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

до Казенного підприємства "Шосткинський казенний завод "Імпульс"

про стягнення 1 091 903, 76 грн,

розглянувши справу в порядку ст. 269, 270 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

УСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

1. Короткий зміст заявлених вимог та рух справи

03.07.2019 Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулось до господарського суду Сумської області з позовом до Казенного підприємства "Шосткинський казенний завод "Імпульс", в якому просить суд стягнути з відповідача на свою користь 290 187,50 грн основного боргу, 124 603,90 грн пені, 206 074,34 грн 3% річних, 471 038,02 грн інфляційних збитків за неналежне виконання відповідачем укладеного між сторонами 20.09.2017 договору № 6006/1718-ТЕ-29 постачання природного газу (надалі - договір).

Позов обґрунтовано тим, що відповідачу було поставлено газ по договору, останнім газ було прийнято, однак за нього не сплачено вчасно, що є порушенням п. 6.1 договору, а тому позивач звернувся з позовом про стягнення з відповідача на користь позивача боргу, інфляційних збитків, 3% річних та пені.

2. Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Господарського суду Сумської області від 28.08.2019 позовні вимоги АТ "НАК "Нафтогаз України" до Казенного підприємства "Шосткинський казенний завод "Імпульс" про стягнення 1 091 903, 76 грн задоволено частково. Стягнуто з Казенного підприємства "Шосткинський казенний завод "Імпульс" на користь АТ "НАК "Нафтогаз України" 206 074, 34 грн 3% річних, 471 038, 02 грн інфляційних збитків, 62 301, 95 грн пені, 16 378, 56 грн витрат по сплаті судового збору. В частині позовних вимог про стягнення 290 187, 50 грн основного боргу провадження у справі закрито. Клопотання Казенного підприємства "Шосткинський казенний завод "Імпульс" про зменшення розміру штрафних санкцій задоволено. Зменшено розмір заявленої АТ "НАК "Нафтогаз України" пені на 50%.

3. Надходження апеляційної скарги на розгляд Північного апеляційного господарського суду та межі апеляційного перегляду рішення суду

Не погодившись з ухваленим рішенням, АТ "НАК "Нафтогаз України" 30.09.2019 (згідно з інформацією відділення потового зв`язку) звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просила скасувати рішення Господарського суду Сумської області від 28.08.2019 в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо стягнення пені в розмірі 62 301, 95 грн та ухвалити у вказаній частині нове рішення про задоволення позову.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.10.2019 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на рішення Господарського суду Сумської області від 28.08.2019 у справі № 920/694/19 та повідомлено учасників справи, що апеляційна скарга розглядатиметься у судовому засіданні 18.11.2019.

В судове засідання 18.11.2019 з`явився представник позивача. Відповідач до судового засідання не з`явився, свого представника не направив, про час, дату та місце судового засідання повідомлений належним чином в порядку ст. ст. 120, 242 ГПК України, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення на адресу відповідача (штриховий кодовий ідентифікатор №04 2).

4. Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що позивачем на підставі пункту 8.2. укладеного між сторонами договору № 6006/1718-ТЕ-29 було правомірно заявлено до стягнення пеню в розмірі 124 603,90 грн, при цьому судом задоволено лише 62 301,95 грн.

Апелянт зазначає, що доданий до позовної заяви розрахунок заборгованості відповідає положенням п. 6.1. договору, зокрема, щодо строку оплати за отриманий та спожитий природний газ, а саме: остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу. В мотивувальній частині рішення, суд, як вважає скаржник, не зазначив підстав зменшення пені, норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування при зменшенні пені. Тоді як, господарський суд при вирішенні питання щодо зменшення пені повинен був об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, причини неналежного виконання або невиконання зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення та врахувати при цьому інтереси позивача.

5. Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу

Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" зазначає, що суд першої інстанції зменшуючи на 50% розмір заявленої позивачем до стягнення пені, на підставі повного та об`єктивного розгляду усіх обставин справи та оцінки зібраних у справі доказів, установив наявність тих виняткових обставин, з якими законодавство пов`язує можливість зменшення розміру штрафних санкцій.

Позивач вважає, що господарський суд врахував відсутність у відповідача основного боргу, що порушення виконання зобов`язання за договором не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин. Крім того, суд врахував, що стягнення сум інфляційних витрат та відсотків річних мають забезпечити баланс інтересів сторін.

Позивач вказує, що посилання скаржника, як на судову практику, на інші постанови Вищого господарського суду України, не можуть бути підставою для скасування судового рішення у даній справі, оскільки вони ухвалені за різних установлених судами попередніх інстанцій обставин справи.

Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" у відзиві зазначає, що суд, виходячи з матеріалів справи і доказів, наданих йому сторонами, правильно встановив всі обставини справи та виніс судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

6. Узагальнені доводи заперечень щодо відзиву на апеляційну скаргу

Скаржнику ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.10.2019 було запропоновано надати заперечення на відзив (який було надіслано стороні 30.10.2019) та встановлено строк для подачі відповідної заяви.

Проте, під час апеляційного провадження відповідачем заперечення на відзив не надано. Заяв про продовження строку не подано.

7. Встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини справи, обставини, встановлені судом апеляційної інстанції, і визначення відповідно до них правовідносин

20.09.2017 між сторонами було укладено договір № 6006/1718-ТЕ-29 постачання природного газу. Крім того, до договору були укладені додаткові угоди №№ 1-2.

Відповідно до п. 1.1 договору позивач зобов`язався поставити відповідачу у 2017-2018 роках природний газ, а відповідач зобов`язався оплатити його на умовах цього договору.

Згідно з п. 3.7 договору кількість спожитого відповідачем газу за місяць оформлюється актом прийому-передачі.

У 2017-2018 року позивач поставив, а відповідач прийняв природний газ на загальну суму 17 284 370,23 грн, що підтверджується наявними в матеріалах справи, підписаними сторонами без заперечень та скріпленими печатками сторін актами приймання-передачі природного газу.

Відповідно до п. 6.1 договору оплата за газ здійснюється відповідачем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки природного газу.

Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу. Однак відповідач не повністю та з порушенням строків розрахувався за газ, що підтверджується випискою з банківських операції по договору з відповідачем за період з 01.10.2017 по 30.04.2019.

Тому відповідач заборгував позивачу 290 187,50 грн, чим змусив позивача 25.06.2019 звернутись до суду з даною позовною заявою.

26.07.2019 відповідачем було надано після відкриття провадження у даній справі платіжне доручення № 1 від 26.06.2019 про сплату основної суми боргу в розмірі 290 187,50 грн.

7. Межі перегляду справи судом апеляційної інстанції

Відповідно до ч. 1 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги з урахуванням своєчасно поданого відзиву та заперечень.

Так, рішення суду господарського суду Сумської області оскаржується лише в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо стягнення пені в розмірі 62 301, 95 грн (50% суми заявленої до стягнення пені).

8. Доводи, за якими суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого та правомірного висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення з Казенного підприємства "Шосткинський казенний завод "Імпульс" на користь АТ "НАК "Нафтогаз України" 206 074, 34 грн 3% річних, 471 038, 02 грн інфляційних збитків, 62 301, 95 грн пені та в частині позовних вимог про стягнення 290 187, 50 грн основного боргу провадження у справі закрито.

Згідно до ч. 4 ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Як вже зазначено в постанові, приписами ч. 3 ст. 277 ГПК України встановлено виключний перелік підстав порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення.

Так, під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення в частині задоволених позовних вимог та закриття провадження по справі.

Стосовно вимог позивача про стягнення з відповідача 124 603,90 грн пені, судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Пунктом 8.2 договору визначено, що у разі невиконання відповідачем п. 6.1 договору, відповідач сплачує позивачу, крім суми заборгованості, пеню в розмірі 16,4% річних (15,3% річних з 01.01.2018 р. згідно з додатковою угодою № 1), але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу.

За приписами частини 1 статті 230 ГК України, пункту 3 частини 1 статті 611 ЦК України, у разі порушення правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня).

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (стаття 549 ЦК України ).

Суд дійшов висновку, що право на стягнення пені самостійно встановлено сторонами у договорі, відповідачем не надано контррозрахунку суми пені, а тому вимога позивача про стягнення з відповідача 124 603 грн 90 коп. пені (загальний період з 27.02.2018 по 30.03.2018, яка розрахована по кожному факту прострочення грошового зобов`язання) є правомірною.

Відповідач на підставі статті 233 ГК України звернувся до місцевого господарського суду із заявою, викладеною у відзиві на позов, у якій просив суд зменшити розмір штрафних санкцій, заявлених позивачем до стягнення.

В обґрунтування зазначеного клопотання відповідач посилався, зокрема, на те, що станом на 01.06.2019 заборгованість за спожиту теплову енергію перед Казенним підприємством «Шосткинський казенний завод «Імпульс» становить 5 203,644 тис. грн, з них борги населення без пільг і субсидій 3 555,178 тис. грн., пільги та субсидії населення 1 360,312 тис. грн., отже прострочка платежів відповідача об`єктивно виникла не з його вини, а внаслідок несвоєчасної оплати споживачами за надані послуги, підприємство перебувало у тяжкому фінансово-економічному становище, у зв`язку зі зменшенням обсягів виробництва із-за відсутності замовлень (Наказ № 364 від 30.05.2019 Наказ № 424 26.06.2019), погашення заборгованості та ту обставину, що за несвоєчасне виконання зобов`язань виникло не з вини відповідача.

Також, відповідач у суді першої інстанції вказував, що згідно Постанови КМУ від 04.03.2015 № 83, Казенне підприємство «Шосткинський казенний завод «Імпульс» віднесено до об`єктів державної власності, що мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави в сфері оборони, це єдине підприємство в Україні, що виробляє засоби ініціювання вибуху для підприємств гірничорудної промисловості.

Відповідно до статті 233 ГК України у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому, повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні, не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Право суду зменшувати розмір неустойки передбачене також частиною третьою статті 551 ЦК України.

Аналіз приписів статей 551 ЦК України, 233 ГК України дає підстави для висновку про те, що право суду зменшити заявлені до стягнення суми штрафних санкцій пов`язане з наявністю виняткових обставин, встановлення яких вимагає надання оцінки; господарський суд повинен надати оцінку поданим учасниками справи доказам та обставинам, якими учасники справи обґрунтовують наявність підстав для зменшення штрафних санкцій, так і заперечення інших учасників щодо такого зменшення. Вирішуючи питання про зменшення розміру пені, яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки порівняно з розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є цей випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причин неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків та ін. При цьому обов`язок доведення існування обставин, які можуть бути підставою для зменшення розміру заявленої до стягнення суми пені, покладається на особу, яка заявляє відповідне клопотання.

Відповідно до частини 3 статті 13, частини 1 статті 76, частини 1 статті 78, частини 1 статті 79 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Згідно зі статтею 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Отже, вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи із інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначного прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (у тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

Зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 10.09.2019 зі справи № 904/4685/18).

Враховуючи викладене, місцевий господарський суд, врахувавши ступінь виконання відповідачем своїх зобов`язань з оплати отриманого природного газу за договором (повністю оплачено заборгованість) і встановивши, що підприємство відповідача віднесено до об`єктів державної власності, що мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави в сфері оборони, з огляду на важкий фінансовий стан відповідача, борги споживачів, а також те, що розмір нарахованої позивачем пені є досить великим, а період прострочення оплати - незначним, - визнав зазначені обставини винятковими та дійшов висновку про наявність підстав для зменшення заявленого до стягнення розміру пені на 50%.

При цьому, слід зазначити, що чинним законодавством не врегульований розмір (відсоткове співвідношення) можливого зменшення штрафних санкцій. Відповідно, таке питання вирішується господарським судом згідно зі статтею 86 ГПК України, тобто за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Доводи скаржника про необґрунтоване зменшення судом першої інстанції розміру пені є такими, що не можуть бути прийнятті до уваги, оскільки судом у вирішенні цього питання було досліджено ступінь виконання зобов`язання боржником, майновий стан обох сторін, які беруть участь у зобов`язанні та інші фактори, які вплинули на можливість своєчасної оплати відповідачем вартості поставленого газу.

Таким чином, суд першої інстанції, у вирішенні питання про зменшення нарахованої до стягнення суми пені, перевірив доводи сторін щодо їх фінансового стану, врахував їх майнові інтереси, а також добровільну сплату суми основного боргу за договором у повному обсязі.

Доводи скаржника про те, що місцевим судом у розгляді справи порушені приписи статті 233 ГК України, статей 525, 526, 551, 599, 625 ЦК України не знайшли свого підтвердження у розгляді апеляційної скарги останнього.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду №920/437/19 від 07.11.2019 та №922/3613/18 від 26.09.2019.

Враховуючи вищезазначене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого та законного висновку про задоволення клопотання відповідача про зменшення розміру пені на 50% та часткове задоволення вимог позивача про стягнення пені у розмірі 62 301,95 грн.

9. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції

З огляду на викладене, Північний апеляційний господарський суд вважає позовні вимоги Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" обґрунтованими та такими, що вірно задоволені судом першої інстанції в частині стягнення 206 074, 34 грн 3% річних, 471 038, 02 грн інфляційних збитків, 62 301, 95 грн пені, 16 378, 56 грн витрат по сплаті судового збору. В частині позовних вимог про стягнення 290 187, 50 грн основного боргу судом першої інстанції обґрунтовано закрито провадження у справі, а також правомірно задоволено клопотання Казенного підприємства "Шосткинський казенний завод "Імпульс" про зменшення розміру штрафних санкцій, зменшено розмір заявленої АТ "НАК "Нафтогаз України" пені на 50% у розмірі 62 301, 95 грн.

Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням відмови в задоволенні апеляційної скарги по суті, понесені судові витрати за розгляд справи в суді апеляційної інстанції покладається на скаржника в порядку ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст. 2, 129, 269, 270, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. 276, 281 - 283 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на рішення Господарського суду Сумської області від 28.08.2019 у справі №920/694/19 - залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Сумської області від 28.08.2019 у справі №920/694/19 - залишити без змін.

3. Судовий збір, понесений у зв`язку з переглядом рішення в суді апеляційної інстанції, покласти на скаржника.

4. Матеріали справи повернути до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку, передбаченому ст. 286 - 291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено - 27.11.2019.

Головуючий суддя О.М. Коротун

Судді В.В. Сулім

А.Г. Майданевич