ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" листопада 2019 р. Справа№ 910/3167/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Калатай Н.Ф.

суддів: Зубець Л.П.

Мартюк А.І.

при секретарі Рибчич А. В.

За участю представників:

від позивача: Ленько М.М. - представник за довіреністю

від відповідача: Мазур О.В. - адвокат

від інших учасників судового процесу: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Президент-Готель»

на рішення Господарського суду міста Києва, ухвалене 11.07.2019, повний текст якого складено 23.07.2019

у справі № 910/3167/19 (суддя Мандриченко О.В.)

за позовом Фонду державного майна України

до Приватного акціонерного товариства «Президент-Готель»

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача 1. Міністерство економічного розвитку і торгівлі України

2. Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк»

про стягнення 1 273 598,15 грн.

ВСТАНОВИВ:

Позов заявлено про стягнення з відповідача на користь Державного бюджету України заборгованості зі сплати пені у сумі 1 273 598,15 грн., яка нарахована за несвоєчасну сплату дивідендів за 2017 рік.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 11.07.2019, повний текст якого складено 23.07.2019, у справі № 910/3167/19 позов задоволено повністю.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що матеріалами справи підтверджено перерахування дивідендів за підсумками роботи відповідача за 2017 рік у розмірі 12 754 104,83 грн. з порушенням встановленого Законом України «Про управління об`єктами державної власності» строку.

При цьому суд першої інстанції не прийняв до уваги доводи відповідача про те, що несвоєчасна сплата дивідендів обумовлена діями третьої особи 2 (АТ КБ «Приватбанк»), оскільки зобов`язання щодо сплати дивідендів було своєчасно подано відповідачем до банку для перерахування грошових коштів на користь бюджету, але з вини банку зазначене платіжне доручення не було виконано вчасно, зазначивши про те, що останній діяв в межах чинного законодавства та не може нести відповідальність за несвоєчасне перерахування коштів до бюджету відповідачем.

Також суд першої інстанції зазначив про те, що неналежне управління підприємством виконавчим органом, на яке вказує представник відповідача у відзиві на позовну заяву, не може бути підставою для несвоєчасної сплати дивідендів та відмовою у сплаті пені.

Не погоджуючись з рішенням, Приватне акціонерне товариство «Президент-Готель» звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить повністю скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 11.07.2019 у справі № 910/3167/19 і ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

В апеляційній скарзі відповідач послався на ті ж самі обставини, що й під час розгляду справи в суді першої інстанції, а саме на відсутність його вини у несвоєчасній сплаті дивідендів, оскільки затримка у їх сплаті була викликана протиправними діями позивача щодо зміни керівника відповідача, які в подальшому були скасовані, а також незаконною бездіяльністю третьої особи 2, яка зробила недоступними протягом 5-тимячсного строку грошові активи відповідача.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.09.2019 справа № 910/3167/19 передана на розгляд колегії суддів у складі: Калатай Н.Ф. (головуючий), судді Зубець Л.П., Мартюк А.І.

Ухвалою від 10.09.2019 колегією суддів у складі: : Калатай Н.Ф. (головуючий), судді Мартюк А.І., Зубець Л.П.:

- відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Президент-Готель» на рішення Господарського суду міста Києва від 11.07.2019 у справі № 910/3167/19;

- встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, пояснень, клопотань, заперечень - до 30.09.2019;

- роз`яснено учасникам процесу, що відповідно до приписів ст. 118 ГПК України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку (ч. 1); заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом (ч. 2);

- розгляд справи № 910/3167/19 призначено на 09.10.2019 о 14:20;

- сторони попереджено, що нез`явлення їх представників в судове засідання не є перешкодою в розгляді апеляційної скарги.

24.09.2019 до суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач, з посиланням на ті ж самі обставини, що й при зверненні до суду з позовом, просить залишити апеляційну скаргу - без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

26.09.2019 до суду від третьої особи 1 надійшли письмові пояснення, в яких третя особа 1 зазначає про те, що вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, а скаргу - такою, що зворотного не доводить.

У зв`язку з перебуванням головуючого судді (судді-доповідача) Калатай Н.Ф. у відпустці з 27.09.2019 по 01.11.2019 (Наказ № 370-В від 26.09.2019, Наказ № 372-В від 26.09.2019), судове засідання, призначене на 09.10.2019, не відбулось, з огляду на що, ухвалою від 04.11.2019 розгляд справи призначено на 20.11.2019 о 14:40.

Станом на 20.11.2019 до Північного апеляційного господарського суду інших відзивів на апеляційну скаргу та клопотань від учасників справи не надходило.

Треті особи представників в судове засідання не направили, про причин неявки суду не повідомили.

Враховуючи належне повідомлення всіх учасників про час і місце судового розгляду апеляційної скарги, а також те, що явка представників учасників в судове засідання не визнана обов`язковою, колегія суддів дійшла висновку про розгляд апеляційної скарги у відсутність представників третіх осіб за наявними матеріалами апеляційного провадження.

Під час розгляду справи представник відповідача апеляційну скаргу підтримав у повному обсязі та просив її задовольнити, представник позивача проти апеляційної скарги заперечив, просив залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Дослідивши матеріали апеляційної скарги, матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, з урахуванням правил ст. ст. 269, 270 Господарського процесуального кодексу України, згідно з якими суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права, колегія суддів встановила таке.

Позивач здійснює управління державним пакетом акцій у розмірі 100 % статутного капіталу відповідача.

Вказана обставина сторонами не заперечуються та підтверджуються наявним в матеріалах справи витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 02.01.2019 (а.с. 20-25).

Частиною 1 ст. 4 Закону України «Про акціонерні товариства» (далі Закон) встановлено, що акціонерами товариства визнаються фізичні і юридичні особи, а також держава в особі органу, уповноваженого управляти державним майном, які є власниками акцій товариства.

Стаття 2 Закону визначає корпоративні права як сукупність майнових і немайнових прав акціонера - власника акцій товариства, які випливають з права власності на акції, що включають право на участь в управлінні акціонерним товариством, отримання дивідендів та активів акціонерного товариства у разі його ліквідації відповідно до закону, а також інші права та правомочності, передбачені законом чи статутними документами.

До прав акціонерів, серед іншого, віднесено й право на отримання дивідендів (ст. 25 Закону).

Частиною першою статті 30 Закону визначено, що дивіденди це частина чистого прибутку акціонерного товариства, що виплачується акціонеру з розрахунку на одну належну йому акцію певного типу та/або класу.

Відповідно до статті 172 Господарського кодексу України відносини, пов`язані з управлінням корпоративними правами держави, регулюються Законом України «Про управління об`єктами державної власності», іншими законами України та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них.

Частиною 5 ст. 11 Закону України «Про управління об`єктами державної власності», серед іншого, встановлено, що:

- господарська організація, у статутному капіталі якої є корпоративні права держави, за підсумками календарного року зобов`язана спрямувати частину чистого прибутку на виплату дивідендів згідно з порядком, затвердженим Кабінетом Міністрів України;

- господарські товариства, 50 і більше відсотків акцій (часток) яких знаходяться у статутних капіталах господарських товариств, частка держави в яких становить 100 відсотків, сплачують дивіденди безпосередньо до Державного бюджету України у строк не пізніше 1 липня року, що настає за звітним, у розмірі базових нормативів відрахування частки прибутку, що спрямовується на виплату дивідендів, але не менше 30 відсотків, пропорційно розміру державної частки (акцій) у статутних капіталах господарських товариств, акціонером яких є держава і володіє в них контрольним пакетом акцій;

- на суму дивідендів на державну частку, несвоєчасно сплачених господарським товариством, у статутному капіталі якого є корпоративні права держави, та господарським товариством, 50 і більше відсотків акцій (часток) яких знаходяться у статутному капіталі господарського товариства, частка держави якого становить 100 відсотків, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері управління об`єктами державної власності, нараховується пеня, яка сплачується до загального фонду Державного бюджету України з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України від суми недоплати, розрахованої за кожний день прострочення платежу, починаючи з наступного дня після настання строку платежу і по день сплати включно.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про Фонд державного майна України» позивач, серед іншого, здійснює управління корпоративними правами держави, що перебувають у сфері його управління та проводить моніторинг сплати дивідендів до Державного бюджету України господарськими товариствами, що належать до сфери його управління.

Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2018 № 139 «Про затвердження базового нормативу відрахування частки прибутку, що спрямовується на виплату дивідендів за результатами фінансово-господарської діяльності у 2017 році господарських товариств, у статутному капіталі яких є корпоративні права держави» затверджено базовий норматив відрахування частки прибутку, що спрямовується на виплату дивідендів за результатами фінансово-господарської діяльності у 2017 році (далі - базовий норматив) господарських товариств, у статутному капіталі яких є корпоративні права держави, а також господарських товариств, 50 і більше відсотків акцій (часток) яких належать господарським товариствам, частка держави в яких становить 100 відсотків, у тому числі дочірніх підприємств (далі - суб`єкти господарювання), у розмірі 75 відсотків.

На виконання законів України «Про Державний бюджет України на 2018 рік», «Про акціонерні товариства», «Про управління об`єктами державної власності» та постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2018 № 139 «Про затвердження базового нормативу відрахування частки прибутку, що спрямовується на виплату дивідендів за результатами фінансово-господарської діяльності у 2017 році господарських товариств, у статутному капіталі яких є корпоративні права держави» позивач видав наказ № 584 від 27.04.2018 «Про нарахування дивідендів», в якому затвердив загальний розмір річних дивідендів за підсумками роботи відповідача за 2017 рік у розмірі 12 754 104,83 грн.

Виходячи з приписів ч. 5 ст. 11 Закону України «Про управління об`єктами державної власності», відповідач мав сплатити до Державного бюджету України за підсумками роботи за 2017 року дивіденди в розмірі 12 754 104,83 грн. до 01.07.2018.

З матеріалів справи слідує, що відповідач свій обов`язок по сплаті дивідендів за 2017 рік виконав несвоєчасно. Вказане підтверджується платіжними дорученнями, копії яких наявні в матеріалах справи (а.с.33-49), та сторонами не заперечується.

Порядком формування та реалізації дивідендної політики держави, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.2007 № 702 «Про затвердження Порядку формування та реалізації дивідендної політики держави», на третю особу 1 покладено функцію здійснення моніторингу сплати дивідендів.

Згідно з п.п. 10 та 11 вказаної постанови суб`єкти управління корпоративними правами держави подають щомісяця до 5 числа Мінекономрозвитку за встановленою ним формою узагальнену інформацію про нарахування і перерахування дивідендів у поточному бюджетному році; казначейство подає Мінекономрозвитку інформацію про надходження дивідендів у встановленому порядку.

Наказом третьої особи 1 № 725 від 02.07.2017 затверджено Порядок нарахування пені на суму дивідендів на державну частку, несвоєчасно сплачених господарським товариством, у статутному капіталі якого є корпоративні права держави, та господарським товариством, 50 і більше відсотків акцій (часток, паїв) якого знаходяться у статутному капіталі господарського товариства, частка держави якого становить 100 відсотків (далі Порядок), яким встановлений механізм нарахування Міністерством економічного розвитку і торгівлі України (далі - Мінекономрозвитку України) пені на суму дивідендів на державну частку (далі - дивіденди), несвоєчасно сплачених господарським товариством, у статутному капіталі якого є корпоративні права держави, та господарським товариством, 50 і більше відсотків акцій (часток, паїв) якого знаходяться у статутному капіталі господарського товариства, частка держави якого становить 100 відсотків (далі - господарське товариство).

Згідно з Порядком:

- нарахування пені на суму дивідендів, несвоєчасно сплачених господарським товариством, здійснюється Мінекономрозвитку України на підставі документів, що подаються згідно з пунктом 3 цього Порядку (п. 5);

- пеня на суму дивідендів (частину суми дивідендів), несвоєчасно сплачених господарським товариством, нараховується в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми недоплати, розрахованої за кожний календарний день прострочення платежу, починаючи з наступного дня після настання строку платежу і по день сплати суми дивідендів або частини суми дивідендів включно (п. 6);

- у місячний строк з дня отримання документів, визначених у пункті 3 цього Порядку, Мінекономрозвитку розраховує розмір пені на суму дивідендів (частину суми дивідендів), несвоєчасно сплачених господарським товариством, та приймає в установленому порядку наказ про нарахування пені, який підписує Міністр економічного розвитку і торгівлі України або його перший заступник, заступники (п. 7);

- у п`ятиденний строк з дня прийняття наказу про нарахування пені Мінекономрозвитку України повідомляє про це господарське товариство рекомендованим листом із повідомленням про вручення. Про нарахування пені Мінекономрозвитку України у п`ятиденний строк з дня прийняття наказу про нарахування пені повідомляє суб`єкта управління для забезпечення ним контролю за сплатою господарським товариством нарахованої пені відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 12.05.2007 № 702 «Про затвердження Порядку формування та реалізації дивідендної політики держави» (п. 8);

- оскарження нарахування пені господарськими товариствами та суб`єктами управління здійснюється відповідно до законодавства (п. 11).

На виконання Постанови, з огляду на отримання третьою особою 1 відповідних листів Головного управління державної казначейської служби у місті Києві та Фонду державного майна України про порушення відповідачем строків сплати дивідендів за 2017 рік, наказами № 1667 від 23.11.2018 та № 95 від 29.01.2019 «Про нарахування пені приватному акціонерному товариству «Президент-готель»» третьою особою 1 затверджено відповідні розрахунки пені (а.с. 27-31), згідно з якими загальний її розмір становить 1 273 589,15 грн. (161 215,85+1 112 382,30).

Копії вказаних наказів були направлені позивачу та відповідачу.

Матеріали справи не містять як доказів оскарження відповідачем вказаних наказів, так і доказів сплати пені у визначеній сумі.

З огляду на несплату пені в сумі 1 273 589,15 грн., позивач звернувся до суду з цим позовом, у якому просив стягнути з відповідача на користь Державного бюджету України заборгованості зі сплати пені.

Суд першої інстанції позовні вимоги задовольнив у повному обсязі, що колегія суддів вважає вірним з огляду на таке.

Згідно з ч. 1 ст. ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно із статтею 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі, інші юридичні факти.

Отже, грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки із договірних відносин, а й з інших підстав, зокрема, і з рішення про виплату акціонерним товариством дивідендів.

В силу положень Закону України «Про акціонерні товариства», Закону України «Про управління об`єктами державної власності», постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2018 № 139 «Про затвердження базового нормативу відрахування частки прибутку, що спрямовується на виплату дивідендів за результатами фінансово-господарської діяльності у 2017 році господарських товариств, у статутному капіталі яких є корпоративні права держави», наказу позивача № 584 від 27.04.2018 «Про нарахування дивідендів», у відповідача виникло зобов`язання по сплаті на користь Державного бюджету України грошових коштів - виплата дивідендів, а отже, зобов`язання відповідача зі сплати дивідендів є грошовим зобов`язанням.

Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як встановлено вище відповідач свій обов`язок по виплаті дивідендів за 2017 рік виконав з порушенням, встановленого законодавством строку.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до п. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання, настають наслідки, передбачені законом.

В силу ст. 230 ГК України, штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Частиною 5 ст. 11 Закону України «Про управління об`єктами державної власності», серед іншого, визначено, що на суму дивідендів на державну частку, несвоєчасно сплачених господарським товариством, у статутному капіталі якого є корпоративні права держави, та господарським товариством, 50 і більше відсотків акцій (часток) яких знаходяться у статутному капіталі господарського товариства, частка держави якого становить 100 відсотків, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері управління об`єктами державної власності, нараховується пеня, яка сплачується до загального фонду Державного бюджету України з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України від суми недоплати, розрахованої за кожний день прострочення платежу, починаючи з наступного дня після настання строку платежу і по день сплати включно.

Враховуючи, що матеріалами справи підтверджується факт прострочення відповідачем обов`язку з перерахування дивідендів до Державного бюджету України у встановлений законодавством строк, є підстави для застосування встановленої законодавством відповідальності, зокрема, сплата пені в порядку, встановленому ч. 5 ст. 11 Закону України «Про управління об`єктами державної власності».

Щодо посилань відповідача, як на підставу для звільнення його від відповідальності за порушення строків виконання зобов`язання із сплати дивідендів, на відсутність його вини у вказаному порушенні слід зазначити таке.

За приписами ч. 1 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання.

В обґрунтування відсутності його вини у несвоєчасній сплаті дивідендів відповідач послався на те, що несвоєчасна сплата дивідендів обумовлена діями третьої особи 2 (АТ КБ «Приватбанк»), оскільки зобов`язання щодо сплати дивідендів було своєчасно подано відповідачем до банку для перерахування грошових коштів на користь бюджету, але з вини банку зазначене платіжне доручення не було виконано вчасно, а також на неналежне управління підприємством виконавчим органом.

Щодо дій третьої особи 1 (Міністерство економічного розвитку і торгівлі України) колегія суддів зазначає таке.

З матеріалів справи слідує, що:

- наказом Фонду державного майна України № 2183 від 01.12.2016 «Про припинення повноважень Генерального директора ПрАТ «Президент-Готель»», починаючи з 05.12.2016, ОСОБА_1 обрано в.о. генерального директора відповідача;

- наказом Фонду державного майна України № 951 від 09.06.2017 «Про призначення Генерального директора ПрАТ «Президент-Готель»» ОСОБА_1 увільнено від виконання обов`язків генерального директора відповідача та призначено на вказану посаду ОСОБА_2 як переможця конкурсу на заміщення вказаної вакантної посади;

- ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.06.2017 у справі № 826/7309/17 за позовом ОСОБА_1 до Фонду державного майна України, третя особа Приватне акціонерне товариством «Президент-Готель» про визнання протиправним рішення Фонду державного майна України заборонено вчиняти будь-які дії щодо зміни виконавчого органу ПрАТ «Президент-Готель» на підстави вищезгаданого конкурсу;

- наказами Міністерства юстиції України №1966/5 від 19.06.2017 та № 1878/5 від 19.06.2018 «Про скасування реєстраційної дії у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» скасовані реєстраційні дії № 4002292 від 14.06.2017 та № 8002292 від 04.04.2018 щодо відповідача;

- з відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (https://usr.minjust.gov.ua/ua/freesearch) слідує, що на даний час керівником відповідача є ОСОБА_1 (у реєстрі зазначено що вказана особа є керівником з 11.09.2013 - примітка суду).

Вказані документи, а також пояснення відповідача свідчать про те, що, починаючи з червня 2017 року, існував спір щодо особи керівника відповідача.

Водночас колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що наявність вказаного спору та ймовірне неналежне управління підприємством виконавчим органом не є підставою для звільнення відповідача від відповідальності за несвоєчасну сплату дивідендів.

При цьому, колегія суддів зауважує відповідачеві на тому, що він не позбавлений права звернутися до суду з позовом про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади (позивачем як органом управління), у випадку наявності підстав для цього, проте до обставин, які підлягають дослідженню та встановленню у цій справі, обставини наявності чи відсутності у відповідача підстав для стягнення з позивача вказаної шкоди не входять.

Щодо посилань відповідача на те, що несвоєчасне виконання спірного зобов`язання по сплаті дивідендів обумовлено діями третьої особи 2 (АТ КБ «Приватбанк»), оскільки зобов`язання щодо сплати дивідендів було своєчасно подано відповідачем до банку для перерахування грошових коштів на користь бюджету, але з вини банку зазначене платіжне доручення не було виконано вчасно, колегія суддів зазначає таке.

З матеріалів справи слідує, що:

- відповідачем до третьої особи 2 (банку) для виконання було подано платіжне доручення № 1 від 23.07.2018 щодо перерахування спірних дивідендів в сумі 3 400 000,00 грн., проте вказане платіжне доручення виконано не було через відсутність у банку карток із зразками підписів ОСОБА_1 ;

- щодо оформлення відповідної картки зі зразками підписів ОСОБА_1 між банком та відповідачем відбувалось листування, в якому банком у відповідача для оформлення таких карток, з посиланням на ст. 64 Закону України «Про банки і банківську діяльність» та Закон України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення», проводилась перевірка відповідача та вимагалась додаткова інформація, для отримання якої відповідач звертався до позивача.

Колегія суддів зазначає про те, що статтею 64 Закону України «Про банки і банківську діяльність» на банки покладено обов`язок щодо проведення ідентифікації та верифікації клієнтів відповідно до вимог законодавства України .

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 64 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банк здійснює ідентифікацію, верифікацію клієнта (особи, представника клієнта) і вживає заходів відповідно до законодавства, яке регулює відносини у сфері запобігання легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення, до відкриття рахунка клієнту, укладення договорів чи здійснення фінансових операцій, зазначених у частині другій цієї статті. Банк має право витребувати, а клієнт (особа, представник клієнта) зобов`язаний надати документи і відомості, необхідні для здійснення ідентифікації та/або верифікації (в тому числі встановлення ідентифікаційних даних кінцевих бенефіціарних власників (контролерів), аналізу та виявлення фінансових операцій, що підлягають фінансовому моніторингу, та інші передбачені законодавством документи та відомості, які витребує банк з метою виконання вимог законодавства, яке регулює відносини у сфері запобігання легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення.

За приписами п. 5 ст. 64 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банк має право витребувати, а клієнт зобов`язаний надати документи і відомості, необхідні для з`ясування його особи, суті діяльності, фінансового стану. У разі ненадання клієнтом необхідних документів чи відомостей або умисного подання неправдивих відомостей про себе банк відмовляє клієнту у його обслуговуванні.

З огляду на вказані приписи законодавства, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про те, що третя особа 2 діяла в межах чинного законодавства та не може нести відповідальність за несвоєчасне перерахування коштів до бюджету відповідачем.

Крім того, при вирішення спору по суті колегія суддів враховує, те, що, по-перше, вказане відповідачем платіжне доручення № 1 від 23.07.2018 не може вважатися належним доказом намагання відповідача виконати свій обов`язок по сплаті дивідендів у повному обсязі, оскільки сума вказаного платіжного доручення становить 3 400 000,00 грн., в той час як сума дивідендів, які відповідач мав сплатити, - 12 754 104,83 грн., тобто значна більше, по-друге, відповідачем не надано доказів того, що на його рахунку, відкритому у третьої особі 2, була наявна сума грошових коштів, достатніх для сплати дивідендів у повному обсязі, а по-третє, матеріли справи не містять доказів того, що у відповідача був наявний лише один рахунок у банку.

За таких обставин, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог про стягнення до Державного бюджету України пені в сумі 1 273 598,15 грн.

Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга Приватного акціонерного товариства «Президент-Готель» задоволенню не підлягає, рішення Господарського суду міста Києва від 11.07.2019 у справі № 910/3167/19 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам, матеріалам справи і залишається без змін, оскільки підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до приписів ст. 129 ГПК України судові витрати позивача по сплаті судового збору за подачу позову та судові витрати відповідача за подачу апеляційної скарги покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 267-270, 273, 275-277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Президент-Готель» на рішення Господарського суду міста Києва від 11.07.2019 у справі № 910/3167/19 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 11.07.2019 у справі № 910/3167/19 залишити без змін.

3. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

4. Касаційна скарга на судове рішення подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

5. Повернути до Господарського суду міста Києва матеріали справи № 910/3167/19.

Повний текст постанови складено: 25.11.2019

Головуючий суддя Н.Ф. Калатай

Судді Л.П. Зубець

А.І. Мартюк