ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" листопада 2019 р. Справа №914/2848/16

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Дубник О.П.

суддів Зварич О.В.

Скрипчук О.С.

за участю секретаря судового засідання Кіри О.С.

розглянув матеріали апеляційних скарг Акціонерного товариства (далі АТ) Українська залізниця, м.Київ особі філії Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд АТ Укрзалізниця № 219-10 від 16.04.2019 (вх. № 01-05/1671/19 від 07.05.2019), НАК Нафтогаз України № 14/4-711 від 08.04.2019 (вх. № 01-05/1672/19 від 07.05.2019)

на рішення Господарського суду Львівської області від 07.03.2019 (суддя Фартушок Т.Б., повний текст складено 18.03.2019)

у справі № 914/2848/16

за позовом: Акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України (далі НАК Нафтогаз України), м. Київ

до відповідача: АТ Українська залізниця, м.Київ особі філії Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд АТ Укрзалізниця, м.Київ

про стягнення штрафних санкцій, трьох відсотків річних та інфляційних втрат.

за участю представників:

від позивача: Конопліцький І.В. адвокат (довіреність у матеріалах справи);

від відповідач: не з`явився (належно повідомлений).

1.Розгляд справи.

Відводів суддям та секретарю судового засідання в порядку ст.ст. 35, 36, 37 ГПК України не заявлялось.

Судове засідання фіксувалось за допомогою технічних засобів звукозапису, згідно з ст. 222 ГПК України.

Ухвалами Західного апеляційного господарського суду від 13.05.2019 у складі: головуючого судді Дубник О.П., суддів Плотніцький Б.Д. та Скрипчук О.С. поновлено строк на апеляційне оскарження, відкрито апеляційне провадження за апеляційними скаргами.

У зв`язку із перебуванням у відпустці судді члена колегії Плотніцького Б.Д. розпорядженням керівника апарату Західного апеляційного господарського суду № 495 від 08.07.2019 проведено автоматизовану заміну складу колегії суддів. Відповідно до Витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.07.2019 до складу колегії входять: головуючий суддя Дубник О.П., судді Зварич О.В. та Скрипчук О.С.

Згідно з ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 06.09.2019 року судом застосовано принцип розумного строку тривалості провадження відповідно до практики Європейського суду з прав людини.

2. Вирішення процесуальних питань під час розгляду справи.

Відповідач участі уповноваженого представника в судове засідання не забезпечив, про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, що підтверджується наявними у матеріалах справи повідомленнями про вручення рекомендованих повідомлень від 01.11.2019.

Відповідно до п.п. 1,2 ч. 3 ст. 202 ГПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Відповідно до ч. 1 ст. 270 ГПК України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

Згідно з ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

3. Короткий зміст позовних вимог.

3.1 04.11.2016 року НАК Нафтогаз України звернулося з позовом до АТ Українська залізниця особі філії Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд АТ Укрзалізниця про стягнення 37656,16грн. з яких: 21492,81грн пені, 1166,70 грн 3% річних та 14996,65грн інфляційних втрат.

3.2 Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач у порушення умов договору купівлі-продажу природного газу №2607/15-ТЕ-21 від 30.12.2014р. не виконав свого обов`язку зі своєчасної оплати вартості отриманого в січні-грудні 2015 року 278,684 м куб газу, внаслідок чого позивач здійснив нарахування 21492,81грн пені, 1166,70 грн 3% річних та 14996,65грн інфляційних втрат.

4.Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

4.1. Рішенням Господарського суду Львівської області від 07.03.2019 у справі № 914/2848/16 позов задоволено частково. Стягнуто з АТ Українська залізниця в особі філії Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд АТ Укрзалізниця на користь НАК Нафтогаз України 21082,47грн. пені, 1140,54грн. 3% річних, 10331,38грн. інфляційних втрат та 1191,30грн. судового збору. В задоволенні решти позову відмовлено.

4.2. Судове рішення мотивоване ст.ст. 11, 15, 16, ч. 1 ст. 509, ч. 1 ст. 510, ст.ст. 525, 526, ч. 1 ст. 527, ст.ст. 530, 534, 549, 551, 599, 610, 611, ч. 1 ст. 612, ст.ст. 614, 625,627, 629, 655, ч. 1 ст. 691, ч. 1 ст.692, ст.ст. 712, 714 Цивільного кодексу України, ч. 1 ст. 173, ст. 174, ч. 7 ст. 180, ст. 193, ч. 1 ст. 216, ст.ст. 229, 230, 231, 232 Господарського кодексу України, ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, ст.ст. 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" і зроблено висновок про те, що матеріалами справи підтверджено несвоєчасне виконання відповідачем обов`язку з оплати вартості отриманого газу у порушення умов договору купівлі-продажу природного газу №2607/15-ТЕ-21 від 30.12.2014р. Суд першої інстанції, здійснивши перевірку розрахунків позивача, зазначив, що такий проведено позивачем не вірно, оскільки не враховано приписів ч.6 ст.232 ГК України, ч.5 ст. 254 ЦК України, а також всіх здійснених відповідачем оплат поставленого за договором природного газу. Таким чином, суд першої інстанції дійшов висновку, що стягненню підлягає на користь позивача 21082,47грн. пені. Місцевим господарським судом зроблено також висновок, що сума належних до стягнення з відповідача на користь позивача трьох відсотків річних за порушення порядку і строку оплати поставленого за договором природного газу за вказаний позивачем період становить 1140,54грн., інфляційних втрат 10331,38грн.

5. Короткий зміст вимог апеляційної скарги та аргументи учасників справи.

5.1. АТ Українська залізниця особі філії Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд АТ Укрзалізниця оскаржує рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог та вважає його в цій частині прийнятим з невідповідністю висновків суду обставинам справи, порушенням норм матеріального та процесуального права. Зокрема, стверджує, що судом не спростовано контррозрахунок суми штрафних нарахувань, що наданий відповідачем відповідно до платіжних доручень, згідно якого сума пені становить 1064,49грн., 3% річних 60, 00 грн., а інфляційних нарахувань 983,96грн. Зазначає, що позивачем у розрахунку неправильно застосовано індекс інфляції. Стверджує про те, що між сторонами були укладені договори 2014 та 2015 років, станом на 01.01.2015 року заборгованість за грудневу поставку газу 2014 року становила 59840,88 грн, яка була погашена платіжними дорученнями від 29.01.2015 №447, 02.02.2015 №143 та 03.02.2015 №153 на загальну суму 59840,91 грн, платіжним дорученням від 11.02.2015 року №472залізницею перераховано 77593,00 грн на розрахунковий рахунок позивача як оплата за поставку газу за січень 2015 року, яка становила 64067,01 грн та утворила переплату у 13525,99 грн у наступний період, а також платіжним дорученням від 10.03.2015 №494 перераховано 31170,10 грн, що повністю в сумі з переплатою 13525,99 грн є оплатою поставки газу за лютий 2015 року. Згідно акту звірки, що надані позивачем, дана оплата не врахована у відповідні періоди та відображена як її відсутність, ці кошти не повернуті відповідачу як не ідентифіковані, а відповідач вважає їх своєчасною та повною оплатою за отримані поставки природного газу у січні-лютому 2015 року. Зазначає, що не міг знати про невірне зарахування коштів, оскільки повідомлень про виникнення заборгованості за січень-лютий 2015 року від позивача не надходило, як і повідомлень про надмірно сплачені кошти.

Просить рішення суду першої інстанції скасувати в частині задоволених позовних вимог (стягнення 21082,47грн. пені, 1140,54грн. 3% річних, 10331,38грн. інфляційних втрат), прийняти нове рішення, відповідно до наданого контрозрахунку суми штрафних нарахувань (сума пені становить 1064,49грн., 3% річних 60, 00 грн., а інфляційних нарахувань 983,96грн).

5.2. АТ «НАК «Нафтогаз України» не погоджується з ухваленим рішенням суду в частині відмови в позові щодо стягнення 410,34 грн пені, 4665,27 грн інфляційних втрат та 26,16 грн 3 % річних, вважає його прийнятим з неправильним застосуванням норм матеріального права, зокрема, ст.ст. 525, 526, 599, ч. 2 ст. 625 ЦК України, та норм процесуального права, зокрема, ч. 2 ст. 11, ч.ч. 1,2 ст.236 ГПК України. Апелянт не погоджується із перерахунками місцевим господарським судом сум пені та інфляційних втрат. Стверджує, що суд відмовив «у частині стягнення інфляційних втрат у розмірі 4665,27 грн, оскільки позивачем здійснено нарахування інфляційних втрат на суму боргу з урахуванням інфляційних процесів». Зазначає, що порядок нарахування інфляції передбачений листом Верховного Суду України №62-97 від 03.04.1997 «Про рекомендації відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ», відповідно до цього порядку індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. Апелянт зазначає, що у розрахунку заборгованості позивачем при нарахуванні 3% річних та пені було враховано всі вихідні дні та дні оплати відповідачем сум заборгованості за поставлений природний газ.

Апелянт просить рішення суду скасувати в частині відмови щодо стягнення пені у розмірі 410,34 грн. та інфляційних нарахувань у розмірі 4665,27 грн та 3 % річних у розмірі 26,16 грн, прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі. Також, просить відшкодувати за рахунок відповідача понесені судові витрати зі сплати судового збору у сумі 2 882,00 грн за подання апеляційної скарги.

5.3. АТ Українська залізниця особі філії Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд АТ Укрзалізниця у відзиві на апеляційну скаргу АТ «НАК «Нафтогаз України» наводить доводи, викладені у своїй апеляційній скарзі.

6. Обставини справи, встановлені судами першої та апеляційної інстанції.

30.12.2014р. між Публічним акціонерним товариством Національна акціонерна компанія Нафтогаз України (продавець) та Державним територіально-галузевим об`єднанням Львівська залізниця, правонаступником якого є Акціонерне товариство Українська залізниця в особі філії Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд АТ Укрзалізниця (покупець) укладено договір купівлі-продажу природного газу №2607/15-ТЕ-21 (далі Договір), відповідно до п.1.1 якого, продавець зобов`язувався передати у власність покупцю у 2015 році природний газ, ввезений на митну територію України ПАТ Національна акціонерна компанія Нафтогаз України за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, а покупець зобов`язувався прийняти та оплатити цей природний газ (надалі газ) на умовах Договору (а.с. 14-19, т.1).

Відповідно до умов договору газ, що продається за цим договором, використовуються покупцем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається населенням (п.1.2. Договору).

Пунктом 2.1 Договору визначено, що продавець передає покупцеві з 01.01.2015р. по 31.12.2015р. газ обсягом до 302 тис.куб.м., у тому числі по місяцях кварталів.

МісяцьОбсягМісяцьОбсягМісяцьОбсягМісяцьОбсяг
січень50,000квітень25,000липень5,000Жовтень15,000
лютий50,000травень7,000серпень5,000Листопад35,000
березень50,000червень5,000вересень5,000Грудень50,000
І квартал150,000ІІ квартал37,000ІІІ квартал15,000ІV квартал100,000
Згідно з п.3.3 Договору приймання-передача газу, переданого продавцем покупцеві у відповідному місяці продажу, оформляється актом приймання-передачі газу.

Відповідно до п. 5.1 Договору ціна (граничний рівень ціни) на газ для і тарифи на його транспортування установлюється уповноваженим державною владою України органом.

Згідно з п.п. 5.2. та 5.3. Договору ціна за 1000 куб.м газу становить 1091грн. з урахуванням збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу за регульованим тарифом та без урахування ПДВ.

До оплати за 1000куб.м. природного газу 1091грн., крім того ПДВ 20% 218,20грн., всього з ПДВ 1309,20грн.

Відповідно до п.6.1 Договору оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Згідно із пунктом 6.4. Договору у разі наявності заборгованості за минулі періоди та/або заборгованості зі сплати пені, штрафів, інфляційних нарахувань, відсотків річних, та судового збору сторони погоджуються, що грошова сума, яка надійшла від покупця, погашає вимоги продавця у такій черговості, незалежно від призначення платежу, визначеного покупцем: 1) у першу чергу відшкодовуються витрати продавця, пов`язані із одержанням виконання; 2) у другу чергу сплачуються інфляційні нарахування, відсотки річних, пені, штрафи; 3) у третю чергу погашається основна сума боргу.

Відповідно до п. 7.2 Договору встановлено, що у разі невиконання покупцем умов п.6.1 договору, продавець має право не здійснювати поставку газу покупцю або обмежити поставку пропорційно до кількості несплачених обсягів з наступною поставкою цих обсягів при умові їх оплати та наявності технічної можливості. У разі невиконання покупцем п. 6.1 договору, він у безспірному порядку зобов`язується сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

У відповідності до п.9.3 Договору, строк, у межах якого Сторони можуть звернутися до суду про захист своїх прав за Договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, штрафів, пені, відсотків річних, інфляційних нарахувань, встановлюється тривалістю у 5 років.

Згідно з п. 11 Договору цей договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін, діє в частині поставки газу до 31.12.2015р., а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення.

Сторони неодноразово до договору вносили зміни.

Додатковою угодою від 20.03.2015р. №1 до Договору сторони погодили викласти з 01.04.2015р. пункт 5.2. Договору в наступній редакції:

5.2. Ціна за 1000 куб.м газу становить 2495,25грн. з урахуванням збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу за регульованим тарифом та без урахування ПДВ. До оплати за 1000куб.м. природного газу 2495,25грн., крім того ПДВ 20% 499,05грн., всього з ПДВ 2994,30грн. (а.с .21, т.1).

Додатковою угодою від 20.07.2015р. №2 до Договору сторони погодили викласти з 01.07.2015р. пункт 5.2. Договору в наступній редакції:

5.2. Ціна за 1000 куб.м газу становить 2994,30грн., у тому числі:

- тариф на транспортування природного газу магістральними трубопроводами 32,90грн., крім того ПДВ 20% - 6,58грн., всього з ПДВ 39,48грн.;

- тариф на транспортування природного газу розподільчими трубопроводами 630,60грн. (в тому числі вартість газу на виробничо-технічні витрати та власні потреби, що враховано в структурі тарифу з транспортування природного газу розподільчими трубопроводами, встановленого постановою НКРЕКП), крім того ПДВ 20% - 126,12грн., всього з ПДВ 756,72грн.;

- збір у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ (2%) 35,92грн., крім того ПДВ 7,18грн., всього з ПДВ 43,10грн.

Ціна за 1000 куб.м. природного газу як товару, становить 1795,83грн., крім того ПДВ 20% - 359,17грн., всього з ПДВ 2155грн.

До оплати за 1000куб.м. природного газу 2495,25грн., крім того ПДВ 20% 499,05грн., всього з ПДВ 2994,30грн. (а.с. 22, т.1).

Додатковою угодою від 30.07.2015р. №2/1 до Договору Сторони погодили доповнити пункт 6.3. Договору абзацами в наступній редакції:

За наявності заборгованості у Покупця за цим Договором Продавець зараховує кошти, що надійшли від Покупця, як погашення заборгованості за газ, поставлений в минулі періоди по Договору, в порядку календарної черговості виникнення заборгованості. Кошти, які надійшли від Покупця, будуть зараховані як передоплата за умови відсутності заборгованості за цим Договором. (а.с .23, т.1).

Додатковою угодою від 15.10.2015р. №3 до Договору сторони погодили викласти з 01.10.2015р. пункт 5.2. Договору в наступній редакції:

5.2. Ціна за 1000 куб.м газу становить 1770,74грн. без урахування податку на додану вартість, збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу, крім того:

- збір у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ 2%;

- податок на додану вартість 20 %.

Крім того, тариф на транспортування природного газу магістральними та розподільчими трубопроводами 689,10грн., крім того ПДВ 20 % 137,82грн., всього з ПДВ 826,92грн. В структурі тарифу на транспортування природного газу на виробничо-технічні витрати та власні потреби газорозподільного підприємства.

До оплати за 1000куб.м. природного газу 2495,25грн., крім того ПДВ 20% 499,05грн., всього з ПДВ 2994,30грн. (а.с .24, т.1).

Додатковими угодами від 25.11.2015р. №4 та 21.12.2015р. №5 до Договору сторонами вносились зміни до реквізитів та найменування сторін (а.с. 25, 26-27, т.1).

На виконання умов Договору позивачем протягом періоду з січня по грудень 2015р. поставлено відповідачу відповідно до підписаних та скріплених відбитками печаток сторін актів приймання-передачі природного газу від 31.01.2015р., 28.02.2015р., 31.03.2015р., 30.04.2015р., 31.05.2015р., 30.06.2015р., 31.07.2015р., 31.08.2015р., 30.09.2015р., 31.10.2015р., 30.11.2015р. та від 31.12.2015р. природний газ в обсязі 278,684 тис. м. куб. на загальну суму 640029,93грн. з урахуванням податку на додану вартість (а.с. 35-46, т. 1).

Наведені вище обставини, встановлені судами, не оспорюються сторонами.

Відповідачем до матеріалів справи долучено копії платіжних доручень, що підтверджують сплату заборгованості (а.с. 119-141, т.1).

Оплата заборгованості підтверджується копіями банківських виписок, які підтверджують оплату відповідачем поставленого за договором природного газу (а.с .155-176, т.1).

Відповідач прострочив оплату за поставлений у січні грудні 2015р. природний газ, у зв`язку з чим позивачем нараховано відповідачу 21492,81грн пені, 1166,70грн. трьох відсотків річних та 14996,65грн. інфляційних втрат за період з 15.02.2015р. по 15.01.2016р. (а.с .29-34, т.1).

07.03.2017р. за вх. №9144/17 відповідачем подано до суду уточнений розрахунок суми позовних вимог, у якому вказує, що сума пені становить 1064,49грн., 3% річних 60грн., а інфляційних нарахувань 983,96грн (а.с. 216-221, т.1).

7. Норми права та мотиви, якими суд апеляційної інстанції керувався при прийнятті постанови, висновки суду.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

У відповідності до ст.655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 1 статті 691 ЦК України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Відповідно до ч.1 ст.692 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Між Публічним акціонерним товариством Національна акціонерна компанія Нафтогаз України та Державним територіально-галузевим об`єднанням Львівська залізниця, правонаступником якого є Акціонерне товариство Українська залізниця в особі філії Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд АТ Укрзалізниця укладено договір купівлі-продажу природного газу, відповідно до якого продавець зобов`язувався передати у власність покупцю у 2015 році природний газ, а покупець зобов`язувався прийняти та оплатити цей природний газ на умовах Договору.

Частиною 1 ст. 193 ГК України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно з ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Позивачем протягом періоду з січня по грудень 2015р. поставлено відповідачу природний газ в обсязі 278,684 тис. м. куб. на загальну суму 640029,93грн. з урахуванням податку на додану вартість відповідно до підписаних та скріплених відбитками печаток сторін актів приймання-передачі природного газу.

Відповідно до п.6.1 Договору оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Додатковою угодою від 30.07.2015р. №2/1 до Договору сторони пункт 6.3. Договору доповнили абзацом наступного змісту:

За наявності заборгованості у Покупця за цим Договором Продавець зараховує кошти, що надійшли від Покупця, як погашення заборгованості за газ, поставлений в минулі періоди по Договору, в порядку календарної черговості виникнення заборгованості. Кошти, які надійшли від Покупця, будуть зараховані як передоплата за умови відсутності заборгованості за цим Договором (а.с .23, т.1).

Апелянт АТ Українська залізниця, м.Київ особі філії Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд АТ Укрзалізниця стверджує про те, що між сторонами були укладені договори 2014 та 2015 років, станом на 01.01.2015 року заборгованість за грудневу поставку газу 2014 року становила 59840,88 грн, яка була погашена платіжними дорученнями від 29.01.2015 №447, 02.02.2015 №143 та 03.02.2015 №153 на загальну суму 59840,91 грн, платіжним дорученням від 11.02.2015 року №472залізницею перераховано 77593,00 грн на розрахунковий рахунок позивача як оплата за поставку газу за січень 2015 року яка становила 64067,01 грн та утворила переплату у 13525,99 грн у наступний період, а також платіжним дорученням від 10.03.2015 №494 перераховано 31170,10 грн, що повністю в сумі з переплатою 13525,99 грн є оплатою поставки газу за лютий 2015 року.

Однак такі доводи є необгрунтованими, оскільки спростовуються копіями банківських виписок, які підтверджують оплату відповідачем поставленого за Договором природного газу, витягом операцій по рахунку за Договором. Також згідно акту звірки розрахунків за період з 01.01.2015р. по 31.12.2016р., вбачається зарахування позивачем інших, проведених відповідачем не за укладеним Договором платежів, таких як зарахування 12264,65грн. сплачених згідно платіжного доручення від 16.06.2015р. №554, де призначенням платежу вказано оплата згідно договору №1461/14-ТЕ, зарахування 42022,84грн. (зараховано 11207,92грн. + 22382,39грн. + 8432,53грн.), сплачених згідно платіжного доручення від 26.10.2015р. №259, де призначенням платежу вказано оплата згідно договору №2608/15/БО-21, які були зараховані в якості оплати за Договором по досягненню згоди між сторонами за зверненнями відповідача.

Щодо інших платежів, а саме щодо повного зарахування здійснених згідно платіжних доручень: від 29.01.2015р. №447 на суму 4000грн. (призначення платежу оплата згідно договору 1461/14-ТЕ-Л/БМЕС-14229/НЮ); від 02.02.2015р. №143 на суму 38300грн. (призначення платежу оплата згідно договору 1461/14-ТЕ-Л/БМЕС-14229/НЮ); від 03.02.2015р. №153 на суму 17540,91грн. (призначення платежу оплата згідно договору 1461/14-ТЕ-Л/БМЕС-14229/НЮ); від 11.02.2015р. №472 на суму 77593грн. (призначення платежу оплата згідно договору 1461/14-ТЕ-Л/БМЕС-14229/НЮ) суд зазначає, що відповідачем не подано жодних доказів, щодо звернення до позивача з приводу зарахування вказаних платежів в рахунок оплати згідно укладеного Договору. Про що вірно зазначено місцевим господарським судом. Щодо платіжного доручення від 10.03.2015 №494 перераховано 31170,10 грн, то таке враховане позивачем у поданому розрахунку (а.с .29, т.1).

Позивач нарахував за прострочення розрахунків відповідачем 21492,81грн пені, 1166,70 грн 3% річних та 14996,65грн інфляційних втрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що згідно з п. 7.2 Договору у разі невиконання покупцем п. 6.1 договору, він у безспірному порядку зобов`язується сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Згідно з ч. 2 ст. 343 ГК України та ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" від 22 листопада 1996 року №543/96-ВР розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до п. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Згідно ч.5 ст. 254 ЦК України, якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Суд першої інстанції зазначив, що перевіривши правильність розрахунку 21492,81грн пені за період з 15.02.2015р. по 15.01.2016р. встановив, що такий проведено позивачем не вірно, оскільки не враховано приписів ч.6 ст.232 ГК України, ч.5 ст. 254 ЦК України, а також всіх здійснених відповідачем оплат за Договором.

Суд апеляційної інстанції перевіривши нарахування пені позивачем з таким висновком місцевого господарського суду погоджується, оскільки позивачем розпочато нарахування пені з 15.02.2015 року, в той час як оплата за січень 2015 року мала бути здійснена не пізніше 14.02.2019 року, що був вихідним днем як і наступний день 15.02.2019 року, а тому останнім днем для оплат згідно ч.5 ст. 254 ЦК України був 16.02.2015 року, а тому обгрунтованим нарахування пені є з 17.02.2015 року.

Доводи апелянта НАК Нафтогаз України, що при нарахуванні пені було враховано всі вихідні дні є необгрунтованими.

Таким чином, сума пені, належної до стягнення з відповідача на користь позивача становить 21082,47грн., що вірно зазначено судом першої інстанції.

Позивачем також було заявлено до стягнення 1166,70грн. 3% річних та 14996,65грн інфляційних втрат.

Частиною 1 статті 216 ГК України зазначено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Статтею 217 ГК України визначено, що господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

При розрахунках пені, 3% річних та інфляційних втрат суд першої інстанції вірно керувався положеннями постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.013 № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань". Зокрема, згідно з положеннями пункту 1.12 зазначеної постанови у разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв`язку з порушенням грошового зобов`язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань.

Апелянт не погоджується із перерахунками місцевим господарським судом інфляційних втрат. Колегія суддів зазначає, що позивач при здійсненні розрахунків помилився із періодом часу, за який здійснюється стягнення інфляційних нарахувань та пені та відповідно із сукупним індексом інфляції за спірний період.

Відповідно до п. 1.9. постанови Вищого господарського суду від 17.12.2013 № 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань» день фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється стягнення інфляційних нарахувань та пені.

Позивач у своєму розрахунку інфляційних втрат за зобов`язаннями січня 2015 року визначив розрахунковий період 15.02.2015 28.02.2015, суму боргу 42314,88 грн, а місяцем індексів інфляції, яких застосовано до заборгованості, що існувала на останній день місяця розрахункового періоду визначив 03.2015, при тому, що останнім днем для оплат згідно ч.5 ст. 254 ЦК України був 16.02.2015 року, а тому обгрунтованим нарахування інфляційних втрат з 17.02.2015 року по 28.02.2015, а тому індекс інфляції за вказаний період є 1,000%, а не 110,80% як вказав позивач у своїй таблиці розрахунків.

Відповідно до п. 3.2. постанови Вищого господарського суду від 17.12.2013 № 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань» розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

У застосуванні індексації можуть враховуватися рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ, викладені в листі Верховного Суду України від 03.04.1997 № 62-97р; цього листа вміщено в газеті "Бізнес" від 29.09.1997 № 39, а також в інформаційно-пошукових системах "Законодавство" і "Ліга".

Колегія суддів здійснила перерахунок індексів інфляції за допомогою калькулятора підрахунку заборгованості та штрафних санкцій системи інформаційно-правового забезпечення "ЛІГА:ЗАКОН" та вважає, що здійснені перерахунки судом першої інстанції є правильні.

З огляду на наведене, перевіривши правильність нарахування позивачем заявлених до стягнення інфляційних втрат та 3% річних за вказаний в розрахунку період за допомогою інформаційно-аналітичного центру "Ліга", колегія суддів дійшла висновку, що до стягнення підлягає 10331,38грн. інфляційних втрат та 1140,54грн. 3% річних (усі розрахунки суду апеляційної інстанції долучено до справи).

В силу ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 2 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Колегія суддів відзначає, що місцевий господарський суд повно з`ясувавши обставини, що мають значення для справи, прийшов до вірного висновку про часткове задоволення позову, стягнення з АТ Українська залізниця в особі філії Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд АТ Укрзалізниця на користь НАК Нафтогаз України 21082,47грн. пені, 1140,54грн. 3% річних, 10331,38грн. інфляційних втрат та відмову у задоволенні решти позовних вимог.

Згідно ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Доводи, викладені скаржниками у апеляційних скаргах, спростовуються вищенаведеними аналізом матеріалів справи та нормами матеріального і процесуального права, через що апеляційні скарги не підлягають задоволенню.

8. Судові витрати.

Згідно п.п. 1, 2 ч.1 ст.129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, судові витрати за розгляд апеляційних скарг слід покласти на апелянтів.

НАК Нафтогаз України сплачено судового збору за подання апеляційної скарги 2 882,00 грн, у той час як підлягало сплаті тільки 2067,00 грн судового збору. Зайво сплачена сума судового збору в розмірі 815,00 грн підлягає поверненню апелянту у випадку подання відповідної заяви згідно ст. 7 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись ст.ст. 129, 252, 269, 270, 275, 276, 281, 282 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційні скарги залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Львівської області від 07.03.2019 року у цій справі без змін.

2. Судові витрати покласти на апелянтів.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

4. Строки та порядок оскарження постанов (ухвал) апеляційного господарського суду визначені § 1 глави 2 Розділу IV ГПК України.

Повний текст постанови складено 26.11.2019р.

Головуючий суддя Дубник О.П.

Суддя Зварич О.В.

Суддя Скрипчук О.С.