РІШЕННЯ

м. Київ

07.11.2019Справа № 922/1707/19

Господарський суд міста Києва у складі судді Курдельчука І.Д., за участю секретаря судового засідання Росущан К.О., розглядаючи у відкритому судовому засіданні

справу № 922/1707/19

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛЕДА УКРАЇНА" (61106, Харківська обл., місто Харків, Орджонікідзевський район, ВУЛИЦЯ ПЛИТКОВА, будинок 12, код 31153625)

до НАЦІОНАЛЬНОГО БАНКУ УКРАЇНИ (01601, м.Київ, ВУЛИЦЯ ІНСТИТУТСЬКА, будинок 9, код 00032106)

про визнання договору припиненим, припинення обтяження та вилучення запису,

за участю представників:

позивача - Ковалевського Г.А. адвокат, довіреність

відповідача, Голєва Ю.В., довіреність № 18-0014/33230 від 15.06.18;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Леда Україна" (позивач) звернулося до господарського суду Харківської області з позовною заявою до Національного банку України (відповідач) згідно якої просить:

- визнати договір іпотеки від 03.11.2005, реєстровий номер 2194, зареєстрований 03.11.2005 приватним нотаріусом Палєвою О.М. - припиненим;

- припинити обтяження в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно № 2561822, накладене ПНХМНО Палєвою О.М. 03.11.2005 на підставі Іпотечного договору від 03.11.2005, реєстровий № 2194 на нежитлову будівлю літ. БМ-1, загальною площею 3047,4 кв.м. адреса: вул. Плиткова, 12, м. Харків, реєстраційний номер об`єкту 3452527;

- вилучити запис про іпотеку в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно № 2566912, зареєстровану ПНХМНО Палєвою О.М. 25.01.2007 на підставі договору про внесення змін № 1, реєстровий № 355 від 25.01.2007 на нежитлову будівлю літ. БМ-1, загальною площею 3047,4 кв.м. адреса: вул. Плиткова, 12 м. Харків, реєстраційний номер об`єкту 3452527.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 06.06.2019 матеріали позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Леда Україна" (вх.№ 1707/19 від 03.06.2019) до Національного банку України про визнання договору припиненим, припинення обтяження та вилучення запису передано за встановленою підсудністю до господарського суду м. Києва (01030, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 44-в).

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.07.2019 позовну заяву залишено без руху; встановлено позивачу десятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення недоліків позовної заяви шляхом подання документа, який підтверджує сплату судового збору у сумі 3 842,00 грн.

02.08.2019 від позивача до суду надійшов документ, який підтверджує сплату судового збору у сумі 3 842,00 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.08.2019 відкрито провадження у справі №922/1707/19 та призначено підготовче засідання у справі на 10.09.19 о 15:00 год.

Через канцелярію суду надійшов відзив із запереченнями проти позову через недоведеність оплати заборгованості та з підстав неналежності відповідача.

Представник позивача у підготовче засідання 10.09.2019 не з`явився; про причини неявки повноважного представника суд не повідомили; підготовче засідання відкладено на 26.09.2019.

Ухвалою суду від 26.09.2019 вирішено закрити підготовче провадження та призначити справу №922/1707/19 до судового розгляду по суті на 07.11.19.

У судовому засіданні 07.11.2019 заявились представники учасників справи.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

03.11.2005 приватною фірмою «Рубікон» та АКБ «Європейський» був укладений Іпотечний договір №2194 для забезпечення вимог Банку з Кредитного договору від 03.11.2005 № 25101. Предметом іпотеки була нежитлова будівля літ. БМ-1 загальною площею 3 047,4 кв.м по вулиці Плитковій, 12 у місті Харкові, на яку накладено обтяження у вигляді заборони його відчуження.

Даний договір Іпотеки посвідчено приватним нотаріусом Харківського місткого нотаріального округу Палєвою О.М., реєстровий номер №355.

Право власності на вказане нерухоме майно та Обтяження підтверджено свідоцтвом про право власності, витягом про державну реєстрацію №36392370 від 23.11.2012, технічним паспортом від 04.09.07, Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на рухому майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон №163933640 від 17.04.19.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Леда Україна" є правонаступником прав та обов'язків приватного підприємства «Леда Україна» , яке перед тим мало назву приватна фірма «Рубікон», що підтверджується рішенням засновника від 11.08.2011 і витягом з Єдиного держаного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Позивач вказував, що вирішивши розпорядитись належним йому на праві власності майном, виявив обтяження і його подальші звернення до обтяжувала і його правонаступника, а також реєстратора не призвели до виключення запису про обтяження, втім і майнових вимог до нього не заявлено.

Так, позивач вказує, що Приватною фірмою «Рубікон» виконані взяті на себе зобов'язання, однак підтверджуючі документи втрачені.

Як вбачається зі Звіту ліквідатора АКБ «Європейський» (Остаточний звіт про вжиті заходи щодо ліквідації АКБ «Європейський) Постановою Правління Національного банку України від 19.08.2009 №489 було прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію з 21.08.2009 Акціонерного комерційного банку «Європейський».

Ліквідація банку проводилась НБУ відповідно до Закону України "Про банки і банківську діяльність" (далі - Закон про банки), Положення про застосування Національним банком України заходів впливу за порушення банківського законодавства, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 28.08.2001 № 369, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.09.2001 за № 845/6036 (зі змінами).

Ліквідатором Банку на підставі постанови НБУ від 07.12.2009 №728 призначено Левченко О.М. фізична особа-незалежний експерт, а у подальшому Стульківського ЮМ і Ковальевського В.О.

Оголошення про ліквідацію Банку опубліковано в газеті «Урядовий кур'єр» від 26.08.2009 №154.

Кредитний портфель АКБ «Європейський» станом на 16.10.12 не містить відомостей про невиконані зобов'язання приватного підприємства «Леда Україна» (31153625), воно ж приватне підприємство «Леда Україна» та Товариство з обмеженою відповідальністю "Леда Україна".

У відповідь на лист позивача від 15.07.18 про припинення обтяження і внесення відповідного запису, НБУ 17.08.18 листом 20-0010/45057 повідомив, що згідно до договору від 05.10.2012 непродані активи ліквідованого АКБ передані в управління тов «Міжнародна юридична фірма «Ді енд Ді Лоєрс» і серед переліку Кредитний договір від 03.11.2005 № 25101 відсутній.

Частиною 1 ст. 509 ЦК України встановлено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов'язання.

У ч. 1 ст. 575 ЦК України іпотека визначена як окремий вид застави нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

Іпотека відповідно до ст. 1 Закону України "Про іпотеку" - це вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом (ст. 3 Закону України "Про іпотеку").

При цьому основним зобов'язанням є зобов'язання боржника за договором позики, кредиту, купівлі-продажу, лізингу, а також інше зобов'язання, що виникає з інших підстав, виконання якого забезпечене іпотекою.

За змістом ст. 17 цього Закону іпотека припиняється у разі припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору; визнання іпотечного договору недійсним. Відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку.

Отже, враховуючи приписи чинного законодавства та встановлені фактичні обставини у справі, зокрема, ліквідація кредитора АКБ «Європейський» та виконання (відсутність невиконаних) зобов'язань Товариства з обмеженою відповідальністю «Леда України» перед Банком за Кредитним договором про відкриття кредитної лінії №5101 від 03.11.05201, суд вважає, що похідне зобов'язання у вигляді іпотеки за іпотечним договором у позивача перед відповідачем також припинилось.

За таких обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання припиненими договору іпотеки №2194 від 03.11.2005 посвідченими приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Палєвою О.М. є правомірними та обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню.

При цьому із заперечень відповідача щодо відмови позивачу у задоволенні позову на підставі передачі кредитного договору в управління Товариству з обмеженою відповідальністю «Міжнародна юридична фірма «Ді енд Ді Лоєрс» судом відхилені, оскільки встановлена відсутність можливості Національним Банком України надати документи розрахунків і оригіналів кредитного договору у матеріали справи.

Також, позивачем заявлено вимоги про припинення обтяження на нерухоме майно, що перебуває у власності ТОВ "Леда України", накладених приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Палєвою О.М. та про вилучення з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна записів № 2566912 від 25.01.2007.

Частина 1 ст. 316 ЦК України встановлює, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Стаття 321 ЦК України встановлює, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч. 1).

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Як вже зазначалось вище, згідно з ч. 3 ст. ст. 17 Закону України "Про іпотеку" відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку.

Згідно ст. 43 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" відомості про припинення обтяження реєструються держателем або реєстратором Державного реєстру на підставі рішення суду або заяви обтяжувача, в якій зазначаються реєстраційний номер запису, найменування боржника, ідентифікаційний код боржника в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України чи індивідуальний ідентифікаційний номер боржника в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків та інших обов'язкових платежів та інформація про припинення обтяження. Заяви про виникнення, зміну, припинення обтяжень та про звернення стягнення на предмет обтяження підписуються обтяжувачем.

Відповідно до п. 57 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 р. № 1127 (далі - Порядок) для державної реєстрації права власності та інших речових прав на майно, яке набувається у зв'язку з виконанням умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов'язує можливість виникнення, переходу, припинення таких прав, також подається документ, що підтверджує наявність факту виконання відповідних умов правочину.

Тобто разом з припиненням іпотеки фактично припиняється обтяження нерухомого майна іпотекою, так як всі правові підстави для його утримання під обтяженням відсутні.

Отже, з державною реєстрацією відомостей про припинення іпотеки (припинення обтяження нерухомого майна іпотекою) підлягають державній реєстрації і відомості про зняття заборони відчуження, накладеної під час посвідчення такого нотаріального договору та вилучення запису з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна.

Відомості про припинення обтяження реєструються держателем або реєстратором Державного реєстру на підставі рішення суду або заяви обтяжувача (ч. 5 ст. 43 Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень").

Пунктом 5.1 Глави 15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року передбачено, що нотаріус знімає заборону відчуження майна, зокрема, при одержанні повідомлення кредитора про погашення позики або за рішенням суду.

Таким чином, суд зазначає, що вимоги про визнання договорів іпотеки припиненими, зняття заборони відчуження майна та вилучення записів з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна є взаємопов'язаними та такими що витікають одна з одної, а тому не потребують встановленню додаткових зобов'язань для будь-якої із сторін чи третіх осіб.

Враховуючи викладене, позовні вимоги про зняття заборон відчуження нерухомого майна ТОВ "Леда Україна" та вилучення вказаного запису з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна є правомірними та обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 31-1 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" реєстраційні дії на підставі рішень судів проводяться виключно на підставі рішень, отриманих у результаті інформаційної взаємодії Державного реєстру прав та Єдиного державного реєстру судових рішень, без подання відповідної заяви заявником.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідач не надав суду жодних доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги та свідчили про відсутність права позичальника, який немає документально підтверджених зобов'язань перед кредитором та/або його правонаступником, на припинення обтяження.

Що ж до решти доводів і аргументів сторін, які викладені у заявах по справі, то слід вказати таке.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів Прокуратури і КМР та їх відображення у судовому рішенні, суд спирається на висновки до яких дійшов Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.07.2006 у справі «Проніна проти України», в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Статтею 73 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно із статтею 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За таких обставин, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Враховуючи обов'язок власника самостійно піклуватись про збереження документів, і що саме їх втрата позичальником / іпотекодавцем призвела до виникнення спору, тому суд враховуючи , що спір виник з неправильних дій позичальника покладає судові витрати на позивача. відповідача в порядку ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 129, 233, 236, 237, 240 та 241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛЕДА УКРАЇНА" до НАЦІОНАЛЬНОГО БАНКУ УКРАЇНИ про визнання договору іпотеки припиненим, припинення обтяження та вилучення запису задовольнити повністю.

2. Визнати припиненим укладений Акціонерним комерційним банком "Європейський" та Приватною фірмою "Рубікон" 03.11.2005 договір іпотеки, реєстровий номер 2194, зареєстрований 03.11.2005 приватним нотаріусом Палєвою О.М.;

Припинити обтяження в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно № 2561822, накладене ПНХМНО Палєвою О.М. 03.11.2005 на підставі Іпотечного договору від 03.11.2005, реєстровий № 2194 на нежитлову будівлю літ. БМ-1, загальною площею 3047,4 кв.м. адреса: вул. Плиткова, 12, м. Харків, реєстраційний номер об`єкту 3452527;

Вилучити запис про іпотеку в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно № 2566912, зареєстровану ПНХМНО Палєвою О.М. 25.01.2007 на підставі договору про внесення змін № 1, реєстровий № 355 від 25.01.2007 на нежитлову будівлю літ. БМ-1, загальною площею 3047,4 кв.м. адреса: вул. Плиткова, 12 м. Харків, реєстраційний номер об`єкту 3452527.

3. Судові витрати залишити за позивачем.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Північного апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 25.11.2019

Суддя І.Д. Курдельчук