ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.11.19 Справа № 917/1664/19

за позовом Фізичної особи-підприємця Радченка Юрія Олексійовича, АДРЕСА_11, ІПН НОМЕР_1

до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮА-ЛОГІСТИК», 36000, м. Полтава, вул. Шевченка, 121 А,

про стягнення 15 000,00 грн.

Суддя Киричук О.А.

Секретар судового засідання Тертична О.О.

Представники сторін:

представник позивача: не з"явився

представник відповідача: не з"явився

Фізична особа-підприємець Радченко Юрій Олексійович звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮА-ЛОГІСТИК» про стягнення 15 000,00 грн. заборгованості на надані послуги перевезення згідно Заявки №372 від 20 травня 2019 р. на міжнародні вантажні перевезення автомобільним транспортом.

Позивач в обґрунтування позову вказує, що відповідач не виконав належним чином свої договірні зобов`язання, внаслідок чого утворилась заборгованість.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 26.09.2019р. суд постановив прийняти позовну заяву до розгляду і відкрити провадження у справі, справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні на 22.10.19, викликати учасників справи у судове засідання, запропонував відповідачу протягом 15 днів з дня вручення ухвали суду надати суду відзив на позов.

З метою повідомлення відповідача про розгляд справи судом, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, ухвала суду про відкриття провадження у справі була направлена судом рекомендованим листом з повідомленнями про вручення на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену позивачем у позові, а саме: 36010, м. Полтава, вул. Котляревського 1/27 .

Однак, конверт з ухвалою про відкриття провадження у справі було повернуто до суду відділенням поштового зв`язку з відміткою «інші причини, що не дали змоги виконати обов"язку щодо вручення».

Згідно даних в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, адреса зазначена позивачем у позові, не співпадає з адресою місцезнаходження юридичної особи відповідача, відповідач зареєстрований за адресою: 36000, м. Полтава, вул. Шевченка, 121 А .

Ухвалою від 22.10.19 суд постановив відкласти розгляд справи на 14.11.19, позивачу в строк до дати наступного судового засідання подати суду докази відправлення відповідачу копії позовної заяви і доданих до неї документів, викликати учасників справи в судове засідання, копію ухвали надіслати учасникам справи, у тому числі відповідачу за адресою реєстрації ( 36000 , м. Полтава , вул. Шевченка , 121 А ) в порядку, встановленому статтею 242 ГПК України.

06.11.19 від позивача надійшла заява на виконання ухвали від 22.10.19, до які додані докази відправлення відповідачу копії позовної заяви і доданих до неї документів за адресою: 36000, м . Полтава, вул . Шевченка, 121 А.

Сторони в підготовче засідання судове засідання для розгляду справи по суті на виклик суду явку представників не забезпечили.

Суд зазначає, що ухвала суду від 22.10.19 надсилалася учасникам справи рекомендованим листом, що підтверджується відтиском печатки про відправлення на зворотному боці оригіналу ухвали, що знаходиться в матеріалах справи. Однак, конверти з ухвалою у справі було повернуто до суду відділенням поштового зв`язку з відміткою «за закінченням строку зберігання» (від позивача), "за відсутністю адресата" (від відповідача).

Сторони, за висновками суду, вважаються належним чином повідомленим про розгляд справи судом, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Згідно з ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відтак, в силу положення пункту 5 частини 6 статті 242 ГПК України, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про невручення копії судового рішення за адресою місцезнаходження позивача та відповідача, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, вважається днем вручення відповідачу ухвали суду.

У даному випаду судом також враховано, що за приписами частини 1 статті 9 Господарського процесуального кодексу України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України «Про доступ до судових рішень» усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 3 Закону України «Про доступ до судових рішень» для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України «Про доступ до судових рішень»).

Враховуючи наведене, господарський суд зазначає, що сторони не були позбавлені права та можливості ознайомитись, зокрема, з ухвалою від 22.10.19 у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Відповідач відзив на позов суду не надав.

Інші заяви по суті справи до суду не надходили.

Згідно з ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Згідно із ч. 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

За таких обставин, приймаючи до уваги, що відповідач не скористався наданими йому процесуальними правами, за висновками суду, справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України, оскільки містить достатньо відомостей про права і взаємовідносини сторін.

З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно дослідивши надані учасниками судового процесу докази, суд встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів позову, 20 травня 2019 р. між ФОП Радченко Ю.О. (перевізник) та ТОВ «ЮА-ЛОГІСТИК» (замовник) підписана Заявка №372 на міжнародні вантажні перевезення автомобільним транспортом.

За твердженням позивача, заявка від замовника ТОВ «ЮА-ЛОГІСТИК» надійшла електронною поштою 20 травня 2019 р., її умови прийняті виконавцем, - підписана та засвідчена печаткою ФОП Радченка Ю.О. Заявка, направлена замовнику перевезення.

За умовами Заявки, ФОП Радченко Ю.О. мав виконати міжнародне перевезення за маршрутом м. Пенза (Росія) - м. Полтава. Вартість перевезення, згідно пункту «Оплата за один автомобіль» Заявки, склала 25 000 грн.

За змістом пункту «Оплата за один автомобіль» Заявки, розрахунок безготівковий, проводиться протягом 7-10 банківських днів після отримання оригіналів документів (без конкретизації).

На підтвердження укладання договору перевезення, була виготовлена міжнародна товаротранспортна накладна типу CMR А№0093262.

Позивач вказує, що перевезення було виконане ФОП Радченком Ю.О. без зауважень на застережень вантажоодержувача та замовника перевезення. Вказану обставину підтверджує підпис та відтиск печатки вантажоодержувача в графі 24 накладної CMR.

Також позивач вказує, що документи, котрі є підставою для здійснення оплати, 01 червня 2019 р. були направлені на адресу замовника перевезення рекомендованим листом №817. За даними сервісу відстеження УКРПОШТИ, що обліковується в мережі Інтернет, на веб-сторінці http://ukrposhta.ua/vidslidkuvati-forma-poshuku, вказані документи були доставлені одержувачу 03 червня 2018 р.

26 липня 2019 р. від ТОВ «ЮА-ЛОПСТИК» на рахунок ФОП Радченка Ю. О . було сплачено 10 000,00 грн.

За даними позивача, з урахуванням вказаного платежу, борг склав 15 000,00 грн.

Оскільки оплата у розмірі 15 000,00 грн. Відповідачем не була здійснена, вважаючи свої права порушеними відповідач звернувся до суду з позовом про стягнення 15 000,00 грн. заборгованості на надані послуги перевезення згідно Заявки №372 від 20 травня 2019 р. на міжнародні вантажні перевезення автомобільним транспортом.

При вирішенні спору, суд виходив з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, платити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст.11 Цивільного кодексу України.

Пункт 1 ч. 2 ст.11 Цивільного кодексу України передбачає, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до приписів ч.1 ст.626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1 ст.627 Цивільного кодексу України).

Згідно із ч.1 ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Як визначено ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Як встановлено судом, на підставі укладеної сторонами Заявки №372 на міжнародні вантажні перевезення автомобільним транспортом позивач (перевізник) зобов`язався надати замовнику автотранспортні послуги на перевезення вантажу, а відповідач прийняв на себе зобов`язання у встановлений в заявки строк сплатити за надані послуги з перевезення відповідну плату.

Зі змісту заявки №372 на міжнародні вантажні перевезення автомобільним транспортом вбачається наявність всіх істотних умов договорів перевезення. Таким чином, Заявка №372 на міжнародні вантажні перевезення автомобільним транспортом є юридичним фактом, з якими п.1 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України пов`язує виникнення між сторонами цивільних прав та обов`язків з надання послуг з міжнародного перевезення вантажу.

Статтею 908 Цивільного кодексу України встановлено, що перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Згідно із ст. 909 Цивільного кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі.

Відповідно до ст.ст. 1, 2 Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів від 19.05.1956, м.Женева (Швейцарія), ратифікованою Законом України «Про приєднання України до Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів Україною» від 01.08.2006, ця Конвенція застосовується до будь-якого договору автомобільного перевезення вантажів транспортними засобами за винагороду, коли зазначені в договорі місце прийняття вантажу для перевезення і місце, передбачене для доставки, знаходяться у двох різних країнах, з яких принаймні одна є договірною країною, незважаючи на місце проживання і громадянство сторін. Для цілей цієї Конвенції «транспортний засіб» означає автомобілі, автопоїзди, причепи і напівпричепи як це визначено в статті 4 Конвенції про дорожній рух від 19 вересня 1949 року.

За приписами ст.ст.4, 9 Конвенції договір перевезення підтверджується складанням вантажної накладної, яка є первинним доказом укладання договору перевезення, і є підтвердженням прийняття вантажу перевізником.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем належним чином виконано зобов`язання за Заявкою №372 на міжнародні вантажні перевезення автомобільним транспортом та здійснено погоджене сторонами міжнародне перевезення згідно з міжнародноою товарно-транспортною накладною типу CMR А№0093262.

Факт перевезення без зауважень на застережень вантажоодержувача та замовника перевезення підтверджує підпис та відтиск печатки вантажоодержувача в графі 24 накладної CMR.

Вказані обставини відповідачем не спростовані.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачем виконано прийняті на себе зобов`язання з надання послуг з міжнародного перевезення вантажу, обумовлених Заявкою в зазначених обсягах, а відповідачем, у свою чергу, прийнято виконання цих послуг без будь - яких зауважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ст. 916 Цивільного кодексу України за перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти стягується провізна плата у розмірі, що визначається за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно-правовими актами. Якщо розмір провізної плати не визначений, стягується розумна плата.

За змістом пункту «Оплата за один автомобіль» Заявки, розрахунок безготівковий, проводиться протягом 7-10 банківських днів після отримання оригіналів документів (без конкретизації), які за звичаями ділового обороту, що склалися в галузі міжнародних перевезень, є підставою для здійснення оплати.

Вартість перевезення, згідно пункту «Оплата за один автомобіль» Заявки, склала 25 000 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, 01 червня 2019 р. рекомендованим листом №817 позивачем було направлено на адресу відповідача, документи, котрі є підставою для здійснення оплати.

При цьому, суд з огляду на відсутність будь-яких заперечень зі сторони відповідача, погоджується з правомірністю твердженням позивача про те, що оскільки перелік документів не був конкретизований в заявці, такі направлялися без опису вкладення.

За даними сервісу відстеження УКРПОШТИ, що обліковується в мережі Інтернет, на веб-сторінці http://ukrposhta.ua/vidslidkuvati-forma-poshuku, вказані документи були доставлені одержувачу 03 червня 2018 р.

З наступного дня, 04 червня 2019 р., десятий банківський день, визначений кінцевим днем для проведення оплати, минув 17 червня 2019 р.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 2 ст. 614 ЦК України відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

За таких обставин обов`язок доведення факту належної оплати за виконані роботи закон покладає на замовника.

Матеріалами справи підтверджено, що 26 липня 2019 р. відповідачем на рахунок ФОП Радченка Ю.О. було сплачено 10 000,00 грн.

Відповідач доказів належного виконання своїх зобов`язань за договором та сплати коштів за надані послуги у розмірі 15 000,00 грн. не надав, крім того, доказів пред`явлення позивачу претензій та зауважень щодо якості наданих послуг суду також не надав, відповідно доводи позивача не спростував.

За відсутності обгрунтованих з боку відповідача факт наявності заборгованості у підтвердженому матеріалами справи розмірі (15 000,00 грн.) приймається судом як юридичний факт із подальшими відповідними наслідками.

Згідно з ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Частиною 2, 3 ст. 80 ГПК України передбачено, що позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Відповідно до ст. 74 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи наведене, позивачем обґрунтовано пред"явлено позов про стягнення суми основного боргу у розмірі 15 000,00 грн. з відповідача, у зв"язку з чим позовні вимоги про стягнення суми боргу у розмірі 15 000,00 грн. підлягають задоволенню.

Відповідно до п. 1 ст. 129 ГПК України, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно ст.129 Господарського процесуального кодексу України, приймаючи до уваги висновки суду про задоволення позовних вимог, судовий збір за розгляд даної справи покладається на відповідача.

Щодо заявлених позивачем до стягнення з відповідача судових витрат в сумі 3500,00 грн. суд зазначає, що згідно ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно пункту 1 частини третьої статті 123 Господарського процесуального кодексу України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

За приписами ч. ч. 1, 2 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частини 1-4 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України).

Як встановлено судом за матеріалами справи, в якості доказів понесених витрат на оплату послуг адвоката позивач надав суду: оригінал ордеру на надання правової допомоги серії ТР № 058696 від 20.09.2019 року; копію свідоцтва № 507 про право на зайняття адвокатською діяльністю від 16.05.2008 року; договір про надання правової допомоги від 09.08.2019 року; акт приймання-передачі наданих послуг від 20.09.19; копії квитанції до прибуткового касового ордера на підтвердження здійснення відповідачем оплати наданих правничих послуг в розмірі 3500,00 грн.

З огляду на заявлену позивачем ціну позову та витрат на послуги адвоката, враховуючи ступінь складності справи та обсяг наданих адвокатом послуг, оскільки витрати позивача на послуги адвоката в розмірі 3500, 00 грн. нормативно та документально доведені, є співмірними з предметом позову, змістом та обсягом наданих адвокатом послуг, суд доходить висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача понесених позивачем витрат на оплату професійної правничої допомоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись статтями 129, 233, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮА-ЛОГІСТИК» (36000, м. Полтава, вул. Шевченка, 121 А, ) на користь Фізичної особи-підприємця Радченка Юрія Олексійовича (АДРЕСА_11, ІПН НОМЕР_1 ) 15 000,00 грн. заборгованості, 1921,00 грн. витрат по сплаті судового збору, 3500,00 грн. витрат на оплату професійної правничої допомоги.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Східного апеляційного господарського суду через господарський суд Полтавської області протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне рішення складено 14.11.2019 р.

Суддя Киричук О.А.