ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.11.2019 року м. Дніпро Справа № 908/684/19

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Чередка А.Є. (доповідач)

суддів: Кузнецова В.О., Чус О.В.

при секретарі судового засідання: Мудрак О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу заступника прокурора Запорізької області

на рішення Господарського суду Запорізької області (суддя Федорова О.В.), ухвалене у м. Запоріжжя 30.07.2019р. (дата складання повного тексту рішення - 02.08.2019р.) у справі № 908/684/19

за позовом заступника керівника Токмацької місцевої прокуратури Запорізької області (71701, Запорізька область, м. Токмак, вул. Шевченка, буд. 50/57)

до відповідача-1: Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області (69095, м.Запоріжжя, вул. Українська, буд. 50, ідентифікаційний код 39820689)

до відповідача-2: Фермерського господарства "Дом-Ленд" (02094, м. Київ, вул. Микільсько-Слобідська, буд. 1-а, кв. 227; адреса представника: 69091, м. Запоріжжя, вул. Нижньодніпровська, буд. 14, кв. 4, ідентифікаційний код 40358088)

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача-2: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 )

про:

1. визнання незаконним та скасування наказу ГУ Держземагенства у Запорізькій області від 22.08.2014 № 8-265/15-14-СГ "Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою";

2. визнання незаконним та скасування наказу ГУ Держземагенства у Запорізькій області від 19.09.2014 № 8-381/15-14-СГ "Про затвердження документації із землеустрою та передачу земельної ділянки в оренду";

3. визнання недійсним договору оренди землі від 22.10.2014;

4. зобов`язання відповідача повернути на користь держави в особі ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області земельну ділянку площею 58 га, кадастровий номер :04:001:0026, яка розташована на території Кіровської сільської ради Токмацького району Запорізької області, -

ВСТАНОВИВ:

У березні 2019р. заступник керівника Токмацької місцевої прокуратури Запорізької області звернувся до Господарського суду Запорізької області з позовом до відповідачів: Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області та Фермерського господарства "Дом-Ленд" про визнання незаконним та скасування наказу ГУ Держземагенства у Запорізькій області від 22.08.2014 № 8-265/15-14-СГ "Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою"; визнання незаконним та скасування наказу ГУ Держземагенства у Запорізькій області від 19.09.2014 № 8-381/15-14-СГ "Про затвердження документації із землеустрою та передачу земельної ділянки в оренду"; визнання недійсним договору оренди землі від 22.10.2014; зобов`язання відповідача повернути на користь держави в особі ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області земельну ділянку площею 58 га, кадастровий номер :04:001:0026, яка розташована на території Кіровської сільської ради Токмацького району Запорізької області.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 30.07.2019р. у справі № 908/684/19 в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції, до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернувся заступник прокурора Запорізької області, в якій посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення Господарського суду Запорізької області від 30.07.2019р. у справі № 908/684/19 скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги прокурора задовольнити.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт, зокрема вказує наступне:

- спірна земельна ділянка була передана в оренду з порушенням ст.ст. 1, 2, 7, 12 Закону України «Про фермерське господарство», які передбачають надання земельної ділянки одиин раз, єдними масивом та для ведення товарного сільскогосподарського виробництва громадянами, виходячи з їх можливостей самостійного господарювання, а гр. ОСОБА_1 одержав декілька земельних ділянок для ведення фермерського господарства на території різних сільских рад;

- Головним управлінням Держгеокадастру у Запорізькій області не було належним чином перевірено доводи гр. ОСОБА_1 , наведені в заяві про надання земельних ділянок, в обгрунтування розміру земельної ділянки, з урахуванням наявності в нього трудових та матеріальних ресурсів для ведення фермерського господарства;

- Фермерське господарство "Дом-Ленд" створено лише у 2016р. та не має необхідної техніки та інших матеріальних ресурсів для оброблення одержаних в оренду для ведення фермерського господарства земельних ділянок;

- гр. ОСОБА_1 , також є директором Приватного сільскогосподарського підприємства «Дом», яке має в оренді велику кількість інших земельних ділянок, що свідчить про зловживання ним правом, встановленим ч. 2 ст. 134 ЗК України щодо пільгового одержання земельних ділянок в оренду, без проведення земельних торгів, з метою фактичного використання цих земельних ділянок ПСП «Дом»;

- незаконне набуття в оренду спірної земельної ділянки порушує права інших осіб на ведення фермерського господарства та завдає шкоди економічним інтересам державі, адже внаслідок порушень допущених під час укладення договору оренди землі, а саме внаслідок відсутності технічної документації з нормативної грошової оренди землі, місцевим бюджетом недоотримана орендна плата за землю;

- судом першої інстанції не взяті до уваги висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 14.11.2018 у справі № 314/3881/15-ц, від 23.05.2018 у справі № 389/29/17-ц, від 20.06.2018 у справі № 378/766/15-ц та від 22.05.2019 у справі № 366/2648/16-ц.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 16.09.2019р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою заступника прокурора Запорізької області на рішення Господарського суду Запорізької області від 30.07.2019р. у справі № 908/684/19, розгляд апеляційної скарги призначено в судове засідання на 16.10.2019р.

В судовому засіданні по справі оголошувались перерви з 16.10.2019р. по 30.10.2019р. та з 30.10.19р. по 13.11.2019р.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 06.11.2019р. у зв`язку з перебуванням судді-члена колегії Кузнецова В.О. у відрядженні та неможливістю проведення судового засідання 13.11.2019р., розгляд апеляційної скарги у справі № 908/684/19 призначено в судове засідання на 18.11.2019р.

У судовому засіданні представник Прокуратури Запорізької області доводи апеляційної скарги підтримав у повному обсягу.

Представники Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області, Фермерського господарства "Дом-Ленд" та ОСОБА_1 у відзивах на апеляційну скаргу та в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечують, вважають оскаржуване рішення законним та обгрунтованим, прийнятим у відповідності до фактичних обставин справи та з правильним застосуванням норм матеріального і процесуального права, а апеляційну скаргу апелянта безпідставною, посилаючись при цьому на відсутність у діях відповідачів з оформлення оренди спірної земельної ділянки будь-яких порушень чинного законодавства України.

Також, відповідачі та третя особа вказують, що гр. ОСОБА_1 було надано усі, передбачені законодавством документи, для одержання в оренду земельної ділянки для ведення фермерського господарства, а тому у Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області були відсутні підстави для відмови у задоволенні його заяви. Закон України «Про фермерське господарство» не містить обмежень щодо кількості земельних ділянок, які має право одержати особа для ведення фермерського господарства та не встановлює вимог щодо строку створення фермерського господарства - юридичної особи. Після створення Фермерського господарства "Дом-Ленд" ним було укладено договори на купівлю необхідних матеріалів та обробку земельної ділянки, тобто останнє має усі можливості для ведення фермерського господарства. Умови спірного договору оренди земельної ділянки відповідають вимогам чинного законодавства, в т.ч. і щодо визначення нормативної грошової оцінки землі та розміру орендної плати. Прокурором не доведено порушення прав держави та необхідності захисту її інтересів шляхом пред`явлення даного позову. У справах, які наведені апелянтом та переглядалися Верховним Судом, були інші фактичні обставини, тому висновки Верховного Суду, викладені у відповідних постановах не можуть враховуватися під час розгляду даної справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, судова колегія дійшла до висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, вірно встановлено місцевим господарським судом та не оспорюється сторонами, 14.07.2014 громадянин ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Держземагенства у Запорізькій області з клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду строком на 15 років, розташовану на території Кіровської сільської ради Токмакського району Запорізької області за межами населеного пункту, за рахунок земель державної власності для ведення фермерського господарства розміром 58,0 га. До заяви додано довідку з державної статистичної звітності форми 6-зем, викопіювання з планово-картографічного матеріалу, копію паспорту, довідку про стаж роботи в сільському господарстві, копію трудової книжки, обґрунтування розмірів земельної ділянки.

Відповідно до довідки від 19.06.2014 № 83, виданої приватним сільськогосподарським підприємством "Дом", що веде товарне сільськогосподарське виробництво, ОСОБА_1 працює на даному підприємстві з 01.07.2009, а з 08.11.2010 призначений директором. Загальний стаж роботи на підприємстві становить п`ять років, з них директором - три роки вісім місяців. Зазначені відомості відповідають даним, що зазначені у трудовій книжці ОСОБА_1

Довідкою з державної статистичної звітності форми 6-зем від 18.06.2014 № 233 підтверджено, що витребувана земельна ділянка орієнтовною площею 58,00 га належить до земель резерву державної власності, має сільськогосподарське призначення, вид угідь - рілля. Обмеження, обтяження щодо земельної ділянки відсутні, кадастровий номер земельної ділянки не визначений.

Розглянувши клопотання громадянина ОСОБА_1 , Головним управління Держземагенства у Запорізькій області видано наказ від 22.08.2014 № 8-265/15-14-СГ "Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою", згідно з яким:

- надано громадянину ОСОБА_1 дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення для передачі в оренду земельної ділянки, розташованої на території Кіровської сільської ради Токмацького району Запорізької області (за межами населених пунктів), за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності (вид угідь - рілля). Орієнтовний розмір земельної ділянки - 58,00 га з цільовим призначенням - для ведення фермерського господарства (01.02);

- визначено строк подання на затвердження до Головного управління Держземагенства у Запорізькій області розробленого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки - не пізніше ніж у шестимісячний термін після прийняття даного наказу;

- зобов`язано начальника відділу Держземагенства у Токмацькому районі при наданні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки забезпечити в установленому законодавством порядку: розгляд проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на предмет погодження, реєстрацію земельної ділянки у Державному земельному кадастрі.

В межах встановленого строку громадянин ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Держземагенства у Запорізькій області із клопотанням від 18.09.2014 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення фермерського господарства площею 58,00 га, кадастровий номер: :04:001:0026 на території Кіровської сільської ради Токмацького району Запорізької області та передачу в оренду вказаної земельної ділянки.

Наказом Головного управління Держземагенства у Запорізькій області від 19.09.2014 № 8-381/15-14-СГ "Про затвердження документації із землеустрою та передачу земельної ділянки в оренду":

- затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 58,00 га сільськогосподарського призначення із земель державної власності в оренду ОСОБА_1 для ведення фермерського господарства на території Кіровської сільської ради Токмацького району Запорізької області;

- надано в оренду громадянину ОСОБА_1 земельну ділянку сільськогосподарського призначення державної власності площею 58,00 га ріллі (кадастровий номер: :04:001:0026) строком на 15 років для ведення фермерського господарства, розташовану на території Кіровської сільської ради Токмакського району Запорізької області за межами населеного пункту;

- встановлено річну орендну плату за користування вказаною земельною ділянкою в розмірі 4% від її нормативної грошової оцінки;

- громадянину Деркачу П . О . укласти договір оренди земельної ділянки та приступити до використання земельної ділянки після встановлення її меж в натурі (на місцевості) та здійснення державної реєстрації права оренди у Державному реєстрі речових прав; земельну ділянку використовувати за цільовим призначенням з дотриманням вимог статей 96, 103 Земельного кодексу України та інших нормативно-правових актів.

22.10.2014 між Головним управлінням Держземагенства у Запорізькій області (орендодавець) та громадянином ОСОБА_1 (орендар) укладено договір оренди землі відповідно до п. п. 1, 2 якого орендодавець надає, а орендар приймає у строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення державної власності площею 58,00 га (рілля) для ведення фермерського господарства (кадастровий номер: :04:001:0026) (далі за текстом - земельна ділянка), яка знаходиться на території Кіровської сільської ради Токмацького району Запорізької області (за межами населеного пункту).

Договір укладено на 15 років (п. 6 договору).

Пунктом 38 договору визначено, що цей договір набирає чинності після його підписання сторонами та державної реєстрації права оренди в порядку, встановленому чинним законодавством.

На виконання договору орендодавець передав, а орендар прийняв земельну ділянку в оренду, що підтверджується актом прийому-передачі об`єкта оренди (земельної ділянки).

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно право оренди земельної ділянки зареєстровано 04.11.2014, номер запису: 7569371.

В подальшому сторони внесли зміни до договору в частині нормативної грошової оцінки землі додатковим договором про внесення змін до договору оренди землі (№ 58/57-17-ДО від 07.08.2017).

Після отримання спірної земельної ділянки в оренду громадянин ОСОБА_1 створив Фермерське господарство "Дом-Ленд". Згідно з відомостями Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань дану юридичну особу зареєстровано 21.03.2016р.

Токмацькою місцевою прокуратурою під час вирішення питання наявності підстав для представництва інтересів держави в суді у сфері земельних відносин надано оцінку наказам Головного управління Держземагенства у Запорізькій області та зроблено висновок про надання земельної ділянки Деркачу П.О . для ведення фермерського господарства всупереч положенням статей 1, 7, 8 Закону України "Про фермерське господарство" та ч. ч. 2, 3 ст. 134 Земельного кодексу України поза процедурою земельних торгів, що і було підставою для звернення з даним позовом до господарського суду.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог прокурора місцевий господарський суд виходив з відсутності будь-яких порушень чинного законодавства при видачі Головним управлінням Держземагенства у Запорізькій області спірних наказів та відповідно відсутності підстав для визнання недійсним спірного договору оренди землі та повернення державі отриманої за цим договором земельної ділянки.

Проте, суд апеляційної інстанції вважає такі висновки безпідставними та помилковими, здійсненими без врахування правової позиції Верховного Суду в аналогічних справах.

Так, відповідно до положень статей 22, 31, 93, 124 Земельного Кодексу України, землі сільськогосподарського призначення можуть надаватися громадянам для ведення фермерського господарства та використовуватися цим господарством, зокрема, на умовах оренди. За правилом статті 124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок державної або комунальної власності здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки. Передача в оренду земельних ділянок державної або комунальної власності здійснюється за результатами проведення земельних торгів.

Частинами другою та третьою статті 134 ЗК України визначені випадки, коли земельні торги не проводяться, а передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється в порядку, встановленому статтею 123 цього Кодексу. Зокрема, земельні торги не проводяться при передачі громадянам земельних ділянок для ведення фермерського господарства.

Відповідно до частини другої статті 123 ЗК України особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, в якому зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки). Органам, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 ЗК України, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Частиною третьою статті 123 ЗК України передбачено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Отже, стаття 123 ЗК України врегульовує загальний порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування в тих випадках, коли згідно із законом земельні торги не проводяться; визначає вимоги до змісту клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки; забороняє компетентним органам вимагати інші, ніж установлені цією статтею, матеріали та документи; установлює загальні підстави для відмови в наданні такого дозволу.

Разом з тим відносини, пов`язані зі створенням, діяльністю та припиненням діяльності фермерських господарств, регулюються, крім ЗК України, Законом України від 19.06.2003 № 973-IV "Про фермерське господарство" та іншими нормативно-правовими актами України (стаття 2 цього Закону). У таких правовідносинах Закон № 973-IV є спеціальним нормативно-правовим актом, а ЗК України - загальним.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 1 Закону України від 19.06.2003 № 973-IV "Про фермерське господарство" (тут і далі - у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян із створенням юридичної особи, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, займатися її переробкою та реалізацією з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм для ведення фермерського господарства, відповідно до закону.

Фермерське господарство може бути створене одним громадянином України або кількома громадянами України, які є родичами або членами сім`ї, відповідно до закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 цього Закону право на створення фермерського господарства має кожний дієздатний громадянин України, який досяг 18-річного віку та виявив бажання створити фермерське господарство.

Згідно з ч. ч. 1, 2, 3, 4, 7 ст. 7 Закону України "Про фермерське господарство", для отримання (придбання) у власність або в оренду земельної ділянки державної власності з метою ведення фермерського господарства громадяни звертаються до відповідної районної державної адміністрації. Для отримання у власність або в оренду земельної ділянки із земель комунальної власності з метою ведення фермерського господарства громадяни звертаються до місцевої ради.

У заяві зазначаються: бажаний розмір і місце розташування ділянки, кількість членів фермерського господарства та наявність у них права на безоплатне одержання земельних ділянок у власність, обґрунтування розмірів земельної ділянки з урахуванням перспектив діяльності фермерського господарства. До заяви додаються документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі.

Перелік документів, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві, затверджується Кабінетом Міністрів України за поданням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної аграрної політики.

Заяву громадянина про надання земельної ділянки у власність або в оренду районна або міська державні адміністрації або орган місцевого самоврядування розглядають у місячний строк і в разі її задоволення дають згоду на підготовку землевпорядною організацією проекту відведення земельної ділянки.

Проект відведення земельних ділянок розробляється за рахунок Українського державного фонду підтримки фермерських господарств.

Проект відведення земельної ділянки погоджується та затверджується відповідно до закону.

Земельні ділянки для ведення фермерського господарства передаються громадянам України у власність і надаються в оренду із земель державної або комунальної власності.

У разі відмови органів державної влади та органів місцевого самоврядування у наданні земельної ділянки для ведення фермерського господарства питання вирішується судом. Рішення суду про задоволення позову є підставою для відведення земельної ділянки в натурі (на місцевості), видачі документа, що посвідчує право власності або укладання договору оренди. Відведення земельної ділянки в натурі (на місцевості) проводиться після збирання врожаю на цій ділянці попереднім землекористувачем.

Земельні ділянки надаються громадянам для ведення фермерського господарства єдиним масивом з розташованими на них водними джерелами та лісовими угіддями, наближеними до існуючих шляхів, електро- і радіотелефонних мереж, газо- і водопостачальних систем та інших видів інженерної інфраструктури.

Можливість реалізації громадянином права на створення фермерського господарства безпосередньо пов`язана з наданням (передачею) йому земельних ділянок для ведення фермерського господарства, що є обов`язковою умовою для державної реєстрації фермерського господарства (стаття 8 Закону № 973-IV).

Отже, спеціальний Закон № 973-IV визначає обов`язкові вимоги до змісту заяви про надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства, які дещо відрізняються від загальних вимог, передбачених статтею 123 ЗК України, до змісту клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Зокрема, в заяві про надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства повинні бути зазначені не лише бажаний розмір і місце розташування ділянки, але й обґрунтування розмірів земельної ділянки з урахуванням перспектив діяльності фермерського господарства.

Зазначені вимоги відповідають загальним принципам земельного законодавства (стаття 5 ЗК України) та меті правового регулювання земельних відносин у сфері діяльності фермерських господарств, яка полягає в створенні умов для реалізації ініціативи громадян щодо виробництва товарної сільськогосподарської продукції, її переробки та реалізації на внутрішньому і зовнішньому ринках, а також для забезпечення раціонального використання і охорони земель фермерських господарств, правового та соціального захисту фермерів України (преамбула Закону № 973-IV).

Крім того, Закон № 973-IV передбачає, що заява громадянина про надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства повинна бути розглянута по суті. При цьому норми Закону № 973-IV не містять імперативної вказівки про задоволення заяви за наявності певних формальних умов, допускаючи можливість прийняття органом державної влади чи органом місцевого самоврядування рішення про відмову в задоволенні заяви без визначення виключного переліку підстав для відмови.

При вирішенні позовних вимог про законність рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства застосуванню підлягають правила надання (передачі) земельних ділянок для ведення фермерського господарства згідно із статтею 7 Закону № 973-IV як спеціального по відношенню до статті 123 ЗК України.

Таким чином, за змістом статей 1, 7, 8 Закону № 973-IV заява громадянина про надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства повинна містити комплекс передбачених частиною першою статті 7 цього Закону умов і обставин. У свою чергу, розглядаючи заяву громадянина по суті, орган виконавчої влади чи місцевого самоврядування (а в разі переданого на розгляд суду спору - суд) повинен дати оцінку обставинам і умовам, зазначеним у заяві, перевірити доводи заявника, наведені на обґрунтування розміру земельної ділянки з урахуванням перспектив діяльності фермерського господарства, в тому числі щодо наявності трудових і матеріальних ресурсів.

За наслідками зазначеної перевірки орган державної виконавчої влади чи орган місцевого самоврядування повинен пересвідчитися в дійсності волевиявлення заявника, наявності в нього бажання створити фермерське господарство та спроможності вести господарство такого виду - виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, займатися її переробкою та реалізацією з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих для ведення фермерського господарства. У протилежному випадку відсутність належної перевірки, формальний підхід до вирішення заяви громадянина створює передумови для невиправданого, штучного використання процедури створення фермерського господарства як спрощеного, пільгового порядку одержання іншими приватними суб`єктами в користування земель державної чи комунальної власності поза передбаченою законом обов`язковою процедурою - без проведення земельних торгів.

Вищенаведений висновок про застосування норм права у спірних правовідносинах викладений Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 16.10.2019р. у справі № 365/65/16-ц та Верховним Судом в постановах від 14.11.2018 у справі № 314/3881/15-ц, від 23.05.2018 у справі № 389/29/17-ц, від 20.06.2018 у справі № 378/766/15-ц та від 22.05.2019 у справі № 366/2648/16-ц.

Відповідно ж до правового висновку, який викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 24.04.2019р. у справі № 525/1225/15-ц, з урахуванням вимог статей 7, 12 Закону № 973-IV, статей 116, 118, 121, 123, 134 ЗК України, право на безоплатне отримання земельної ділянки державної власності одного виду громадянин може використати один раз. Додатково земельні ділянки громадянин або фермерське господарство можуть отримати на конкурентних засадах через участь у торгах.

Апеляційний суд, також вважає за необхідне зазначити, що фактичні обставини дійсно мають відмінності у вищенаведених справах та у даній справі, втім викладений правовий висновок Верховного Суду має універсальний характер та стосуєтться саме застосування норм матеріального права у спірних правовідносинах, тобто підлягає застосуванню судом при розгляді даної справи в силу ч. 4 ст. 236 ГПК України, а відповідні заперечення відповідача-2 та третьої особи є безпідставними.

В порушення вищенаведених норм ЗК України та Закону № 973-ІV Головним управлінням Держземагенства у Запорізькій області при винесені наказів про передачу в оренду гр. ОСОБА_1 спірної земельної ділянки не встановлено волевиявлення заявника на створення фермерського господарства з урахування перспектив його діяльності, не перевірено наявність власних матеріальних та трудових ресурсів для обробітку землі.

Окрім цього, з матеріалів справи вбачається, що гр. ОСОБА_1 одержав в оренду для створення фермерського господарства шість земельних ділянок загальною площею понад 360 га., які розташовані на території різних сільських рад. При цьому він не обґрунтував належним чином необхідності одержання землі такої значної площі з урахуванням можливості її обробітку, не вказав перспектив діяльності фермерського господарства, наявності в нього техніки для обробітку землі, не зазначив про кількість членів фермерського господарства та наявності у них права на безоплатне одержання земельних ділянок у власність, а додане до заяви обгрунтування розмірів земельної ділянки має загальний характер та не містить будь-якої конкретики, що свідчить про відсутність в нього волевиявлення та можливості ведення фермерського господарства, раціональному використанні земельних ділянок у відповідності до норм та мети Закону № 973-IV.

На підтвердження можливості ведення фермерського господарства та оброблення спірної земельної ділянки, відповідачем-1 надані до матеріалів справи копії договорів поставки добрив, телескопічного навантажувача та сільскогосподарської продукції, надання послуг з обробки земельної ділянки та збирання врожаю, оренди нерухомого майна, надання послуг охорони, а також копії первинних документів до наведених договорів, які датовані 2016р.-2017, тобто не спростовують обставин щодо формальної перевірки Головним управлінням Держземагенства у Запорізькій області, при винесенні спірних наказів, волевиявлення та спроможності гр. ОСОБА_1 займатися фермерською діяльністю та лише підтверджують, що фактичне оброблення спірної земельної ділянки та виготовлення товарної сільскогосподарської продукції розпочалося лише в 2016р. та всупереч вимогам ст..ст. 1, 3, 27 Закону України "Про фермерське господарство" здійснюється не гр. ОСОБА_1 та членами його родини, які не мають для цього власних матеріально-технічних ресурсів, а іншими особами на підставі господарських договорів.

Також, відповідно до ст. 8 Закону України "Про фермерське господарство", після одержання засновником державного акта на право власності на земельну ділянку або укладення договору оренди земельної ділянки та його державної реєстрації фермерське господарство підлягає державній реєстрації у порядку, встановленому законом для державної реєстрації юридичних осіб.

Отже, з одного боку, можливість реалізації громадянином права на створення фермерського господарства безпосередньо пов`язана з одержанням ним державного акта на право власності на земельну ділянку або укладення договору оренди земельної ділянки для ведення фермерського господарства, що є передумовою для державної реєстрації останнього, з іншого - відсутність такої реєстрації протягом розумного строку є невиконанням умов закону для отримання земельної ділянки з метою ведення фермерського господарства.

Вищенаведений висновок про застосування норм права у спірних правовідносинах викладений Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 16.10.2019р. у справі № 365/65/16-ц.

У даному випадку, договір оренди землі укладено між Головним управлінням Держземагенства у Запорізькій області (орендодавець) та громадянином ОСОБА_1 (орендар) 22.10.2014, а громадянином ОСОБА_1 . Фермерське господарство "Дом-Ленд" створено та зареєстровано 21.03.2016р., тобто майже через півтора року після одержання в оренду земельної ділянки для федення фермерського господарства, що також свідчить про відсутність можливості для її використання за призначенням.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 4 ст. 122 Земельного кодексу України та Положення

про Головне управління Держгеокадастру в області, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України 29.09.2016 № 333, що зареєстрований в Міністерстві юстиції України 25.10.2016 за № 1391/29521, Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області є розпорядником земель сільськогосподарського призначення державної власності на території Запорізької області, а також є правонаступником прав та обов`язків Головного управління Держземагенства у Запорізькій області, яким видані спірні накази.

За наведених обставин слід дійти до висновку, що Головним управлінням Держземагенства у Запорізькій області при винесені спірних наказів про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою та про затвердження документації із землеустрою та передачу земельної ділянки в оренду гр. ОСОБА_1 було порушено порядок, визначеного Законом № 973-IV щодо надання земельних ділянок громадянам для ведення фермерського господарства, що згідно з ст. 152 ЗК України, ст.ст. 21, 393 ЦК України є підставою для визнання їх незаконними (недійсними) та скасування, а також, виходячи з приписів ст.ст. 203, 215, 216 ЦК України для визнання недійсним спірного договору оренди землі, яка була передана в оренду з порушенням вимог чинного законодавства та повернення землі державі в особі органу уповноваженого здійснювати розпорядження землею державної форми власності.

Суд першої інстанції вищенаведеного не врахував та безпідставо відмовив у задоволенні обгрунтованих вимог прокурора.

При цьому, апеляційний суд враховує, що прокурор належним чином обгрунтував в позовній заяві необідність звернення до суду з даним позовом в інтересах держави та визначив відповідачем-1 за позовом Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області, оскільки просить скасувати накази Головного управління Держземагенства у Запорізькій області, яким і допущено порущення вимог законодавства при винесенні спірних наказів, правонаступником якого є Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області, тобто у даному випадку прокурор захищає інтереси держави як позивач, що узгоджується з приписами ст. 53 ГПК України та ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», враховуючи що орган уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах є відповідачем у справі та заперечує проти позовних вимог прокурора, що також підтверджує обгрунтованість звернення прокурора з позовом до господарського суду за захистом інтересів держави як позивача.

З матеріалів справи, також вбачається, що у травні 2017 року заступник керівника Токмацької місцевої прокуратури Запорізької області в інтересах держави звернувся до Токмацького районного суду Запорізької області з аналогічним позовом до Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області та ОСОБА_1 про визнання незаконними та скасування наказів, визнання договору оренди землі недійсним, повернення земельної ділянки у володіння держави.

Постановою Верховного Суду від 21.11.2018р. у справі № 328/1420/17-ц, касаційну скаргу заступника прокурора Запорізької області задоволено частково, рішення Токмацького районного суду Запорізької області від 21 листопада 2017 року та постанову апеляційного суду Запорізької області від 10 квітня 2018 року скасовано, а провадження у справі за позовом заступника керівника Токмацької місцевої прокуратури Запорізької області в інтересах держави до головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області, ОСОБА_1 про визнання наказів та договору оренди землі недійсними, повернення земельної ділянки у володіння держави закрито.

Закриваючи провадження у справі № 328/1420/17-ц Верховний Суд виходив з того, що за змістом статей 1, 5, 7, 8 і 12 Закону України «Про фермерське господарство» після укладення договору оренди земельної ділянки для ведення фермерського господарства та проведення державної реєстрації такого господарства обов`язки орендаря цієї земельної ділянки виконує фермерське господарство, а не громадянин, якому вона надавалась. Оскільки фермерські господарства є юридичними особами, їхні земельні спори з іншими юридичними особами, у тому числі з центральним органом виконавчої влади, який реалізує політику у сфері земельних відносин, щодо користування земельними ділянками, наданими із земель державної або комунальної власності, підвідомчі господарським судам.

Отже, первісно заступник керівника Токмацької місцевої прокуратури Запорізької області звернувся до суду з позовом про визнання незаконними та скасування наказів ГУ Держземагенства у Запорізькій області від 22.08.2014 № 8-265/15-14-СГ "Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою" та від 19.09.2014 № 8-381/15-14-СГ "Про затвердження документації із землеустрою та передачу земельної ділянки в оренду", визнання недійсним договору оренди землі від 22.10.2014 та зобов`язання гр. ОСОБА_1 повернути на користь держави в особі ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області земельну ділянку площею 58 га, кадастровий номер :04:001:0026, яка розташована на території Кіровської сільської ради Токмацького району Запорізької області у межах строку позовної давності, встановленого ст. 257 ЦК України, а пред`явлення даного позову у Господарському суду Запорізької області у березні 2019р., тобто з пропуском строку позовної давності, обумовлено закриттям Верховним Судом провадження у справі № 328/1420/17-ц.

Відповідно до ч. 3-5 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Спірні накази були винесені у серпні та вересні 2014р., а договір оренди землі укладено у жовтні 2014р., тобто загальний строк позовної давності для пред`явлення данного позову сплив у серпні 2017р.

Позивачем у позові наведено клопотання про визнання поважними причин пропуску позовної давності та поновлення пропущеного строку для звернення з даною позовною заявою, а відповідачем-2 подано заяву про застосування позовної давності до позовних вимог і відмову в позові з цих підстав.

Колегія суддів апеляційного суду, враховуючи обставини справи, а саме одержання гр. ОСОБА_1 спірної земельної ділянки державної форми власності з порушенням вимог чинного законодавства та інтересів держави, які потребують ефективного та реального судового захисту, виходячи в т.ч. з того, що згідно з ст.ст. 13, 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що знаходиться під особливою охороною держави, необхідності раціонального її використання, забезпечення можливості усім громадянам рівного доступу до земельних ресурсів для вироблення товарної сільськогосподарської продукції з метою отримання прибутку на земельних ділянках, зверненням прокурора з позовом з аналогічними позовними вимогами до суду цивільною юрисдикції у межах строку позовної давності, зміною практики Верховного Суду щодо юрисдикції справ даної категорії та звернення прокурора з даним позовом до господарського суду протягом незначного часу з дати закриття Верховним Судом провадження у справі № 328/1420/17-ц, керуючись ч. 5 ст. 267 ЦК України, вважає за можливе визнати поважними причини пропуску заступником керівника Токмацької місцевої прокуратури Запорізької області позовної давності при зверненні з даним позовом до господарського суду.

Виходячи з усього вищевикладеного, колегія суддів апеляційного суду вважає, що наведені відповідачами та третьою особою доводи в обгрунтування заперечень на апеляційну скаргу є безпідставними, оскаржуване судове рішення ухвалено судом з неповним з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, що є підставою для його скасування та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог прокурора у повному обсязі.

Згідно з ст. 129 ГПК України та виходячи з результатів розгляду апеляційної скарги, судові витрати по сплаті прокурорами судового збору за подання позову та сплаті судового збору за подання апеляційної скарги слід покласти на відповідачів у рівних частках.

З підстав наведеного та керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 275-284 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу заступника прокурора Запорізької області на рішення Господарського суду Запорізької області від 30.07.2019р. у справі № 908/684/19 - задовольнити.

Рішення Господарського суду Запорізької області від 30.07.2019р. у справі № 908/684/19 - скасувати.

Ухвалити нове рішення.

Позовну заяву заступника керівника Токмацької місцевої прокуратури Запорізької області - задовольнити.

Визнати незаконним та скасувати наказ Головного управління Держземагенства у Запорізькій області від 22.08.2014 № 8-265/15-14-СГ "Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою".

Визнати незаконним та скасувати наказ Головного управління Держземагенства у Запорізькій області від 19.09.2014 № 8-381/15-14-СГ "Про затвердження документації із землеустрою та передачу земельної ділянки в оренду".

Визнати недійсним договір оренди землі від 22.10.2014, укладений між Головним управлінням Держземагенства у Запорізькій області та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . щодо передачі в оренду земельної ділянки сільскогосподарського призначення, кадастровий номер :04:001:0026, площею 58,0000 га, на території Кіровської сільської ради Токмацького району Запорізької області, за межами населеного пункту, який зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно реєстраційною службою Токмацького міськрайонного управління юстиції 04.11.2014 номер запису про інше речове право 7569371, реєстраційний номер обёєкта нерухомого майна 2.

Зобов`язати Фермерське господарство "Дом-Ленд" повернути на користь держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області земельну ділянку площею 58 га, кадастровий номер :04:001:0026, яка розташована на території Кіровської сільської ради Токмацького району Запорізької області (за межами населеного пункту).

Стягнути з Головного управління Держземагенства у Запорізькій області на користь Прокуратури Запорізької області судові витрати по сплаті судового збору за подання позову у сумі 3842,00грн. та по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги у сумі 5 763,00грн.

Стягнути з Фермерського господарства "Дом-Ленд" на користь Прокуратури Запорізької області судові витрати по сплаті судового збору за подання позову у сумі 3842,00грн. та по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги у сумі 5 763,00грн.

Видачу наказів згідно зі ст. 327 ГПК України доручити Господарському суду Запорізької області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повна постанова складена та підписана 25.11.2019 року.

Головуючий суддя А.Є. Чередко

Суддя В.О. Кузнецов

Суддя О.В. Чус