ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2019 року м. ОдесаСправа № 915/1471/19
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі:

головуючого судді Л.В. Поліщук,

суддів: Л.О. Будішевська, С.В. Таран,

секретар судового засідання - І.В. Іванов,

за участю представників сторін:

від ЗАТ BALTIJOS LAIVU VALDYMAS (Балтійос Лаіву Валдимас): не з`явився

від LEYMARK INDUSTRIAL LIMITED PARTNERSHIP (ЛЕЙМАРК ІНДАСТРІАЛ ЛІМІТЕД ПАРТНЕРШІП): не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу LEYMARK INDUSTRIAL LIMITED PARTNERSHIP (ЛЕЙМАРК ІНДАСТРІАЛ ЛІМІТЕД ПАРТНЕРШІП)

на ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 24.05.2019 (суддя Семенчук Н.О., м. Миколаїв, повний текст ухвали складено 24.05.2019)

про забезпечення позову

у справі №915/1471/19

за заявою ЗАТ BALTIJOS LAIVU VALDYMAS ( Балтійос Лаіву Валдимас )

особа, щодо якої вжито заходи забезпечення позову: LEYMARK INDUSTRIAL LIMITED PARTNERSHIP (ЛЕЙМАРК ІНДАСТРІАЛ ЛІМІТЕД ПАРТНЕРШІП),

ВСТАНОВИВ:

У травні 2019 року ЗАТ BALTIJOS LAIVU VALDYMAS ( Балтійос Лаіву Валдимас ) звернулось до Господарського суду Миколаївської області із заявою про забезпечення позову у вигляді арешту морського судна, в якій просило суд:

- накласти арешт на морське судно GINGER (IMO 6521915, прапор Танзанії, власником якого є - LEYMARK INDUSTRIAL LIMITED PARTNERSHIP (ЛЕЙМАРК ІНДАСТРІАЛ ЛІМІТЕД ПАРТНЕРШІП), з місцезнаходженням: апартаменти № 260; 2323-32 Авеню Н . Е . , Калгарі, Альберта Т2Е 6Z3, Канада), яке знаходиться в акваторії Миколаївського морського торговельного порту Миколаївської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (вул. Заводська 23, Миколаїв, 54020, Україна), шляхом обмеження в його пересуванні в Миколаївському морському торговельному порту Миколаївської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" та заборони виходу з акваторії Миколаївського морського торговельного порту Миколаївської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України".

- ухвалу про арешт морського судна GINGER (ІМО 6521915, прапор Танзанії, власником якого є - LEYMARK INDUSTRIAL LIMITED PARTNERSHIP (ЛЕЙМАРК ІНДАСТРІАЛ ЛІМІТЕД ПАРТНЕРШІП), з місцезнаходженням: апартаменти № 260; 2323-32 Авеню Н . Е . , Калгарі, Альберта Т2Е 6Z3, Канада), направити для негайного виконання Капітану Миколаївського морського торговельного порту (54002, м. Миколаїв, вул. Заводська, 23, ), Миколаївській філії ДП "Адміністрація морських портів України" (54002, м. Миколаїв, вул. Заводська, 23, ел. пошта: ), Херсонському прикордонному загону Державної прикордонної служби України (75000, м.Херсон, вул. Перекопська, 175, ел. пошта: herson ), Миколаївській митниці Державної фіскальної служби України (54017, м. Миколаїв, вул. Московська 57-а, ел. пошта: ).

Заяву про вжиття заходів забезпечення позову мотивовано тим, що у ЗАТ BALTIJOS LAIVU VALDYMAS (Балтійос Лаіву Вальдимас ) виникла морська вимога до LEYMARK INDUSTRIAL LIMITED PARTNERSHIP (ЛЕЙМАРК ІНДАСТРІАЛ ЛІМІТЕД ПАРТНЕРШІП) у розмірі 50000,00 доларів США та 31072,16 Євро, що еквівалентно 2211195,00 гривень, в результаті неоплати Судновласником вищезазначеної суми за надання послуг Заявником з технічного управління судном GINGER (ІМО 6521915) у вигляді поставки запасних частин для судна згідно з умовами укладеної між сторонами Стандартної Угоди про надання послуг з управління судном (назва коду 98) від 15.05.2017.

Заява про забезпечення позову обґрунтована положеннями статей 30, 136, 137, 139, 140, 144, 365, 366 Господарського процесуального кодексу України, Міжнародною конвенцією з уніфікації деяких правил щодо накладення арешту на морські судна від 10.05.1952 та практикою ЄСПЛ. Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 24.05.2019 заяву ЗАТ BALTIJOS LAIVU VALDYMAS (Балтійос Лаіву Вальдимас ) (вх. № 8497/19 від 23.05.2019) про забезпечення позову у вигляді арешту морського судна задоволено, накладено арешт на морське судно GINGER (IMO 6521915, прапор Танзанії, власником якого є - LEYMARK INDUSTRIAL LIMITED PARTNERSHIP (ЛЕЙМАРК ІНДАСТРІАЛ ЛІМІТЕД ПАРТНЕРШІП), з місцезнаходженням: апартаменти № 260; 2323-32 Авеню Н . Е . , Калгарі, Альберта Т2Е 6Z3, Канада), яке знаходиться в акваторії Миколаївського морського торговельного порту Миколаївської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (вул. Заводська 23, Миколаїв, 54020, Україна), шляхом обмеження в його пересуванні в Миколаївському морському торговельному порту Миколаївської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" та заборони виходу з акваторії Миколаївського морського торговельного порту Миколаївської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України". Ухвалу про арешт морського судна GINGER (ІМО 6521915, прапор Танзанії, власником якого є - LEYMARK INDUSTRIAL LIMITED PARTNERSHIP (ЛЕЙМАРК ІНДАСТРІАЛ ЛІМІТЕД ПАРТНЕРШІП), з місцезнаходженням: апартаменти №260; 2323-32 Авеню Н . Е . , Калгарі, Альберта Т2Е 6Z3, Канада), направлено для негайного виконання Капітану Миколаївського морського торговельного порту (54002, м. Миколаїв, вул. Заводська, 23, ), Миколаївській філії ДП "Адміністрація морських портів України" (54002, м. Миколаїв, вул. Заводська, 23, ел. пошта: ), Херсонському прикордонному загону Державної прикордонної служби України (75000, м.Херсон, вул. Перекопська, 175, ел. пошта: herson ), Миколаївській митниці Державної фіскальної служби України (54017, м. Миколаїв, вул. Московська 57-а, ел. пошта: ).

Місцевий господарський суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог заявника та наявність підстав для забезпечення позову у вигляді арешту морського судна, оскільки у заявника виникла морська вимога щодо судна GINGER (ІМО 6521915, попередня назва "СЕВЕРОДВІНСЬКИЙ"), власником якого є компанія LEYMARK INDUSTRIAL LIMITED PARTNERSHIP (особа, щодо якої заявник просить вжити заходи забезпечення позову). При цьому суд першої інстанції зазначив, що викладені у заяві обставини підтверджені належними доказами та дійсно існує реальна загроза порушення прав заявника, оскільки за умов відсутності будь-якого іншого майна, належного судновласнику на території України, єдиним можливим законним засобом захисту порушених прав заявника є арешт судна GINGER (IMO 6521915), який полягає в обмеженні його пересування.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, LEYMARK INDUSTRIAL LIMITED PARTNERSHIP (ЛЕЙМАРК ІНДАСТРІАЛ ЛІМІТЕД ПАРТНЕРШІП) звернулось з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи та неправильне застосування норм процесуального права, просило скасувати вказану ухвалу суду та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні заяви ЗАТ BALTIJOS LAIVU VALDYMAS (Балтійос Лаіву Валдимас) про вжиття запобіжних заходів.

Так, скаржник навів наступні доводи:

- твердження ЗАТ BALTIJOS LAIVU VALDYMAS ( Балтійос Лаіву Валдимас ) про здійснення поставок товарів або матеріалів, що здійснюється для судна з метою його експлуатації або технічного обслуговування, ремонту судна, не відповідає положенням угоди, оскільки оператор за жодних обставин не повинен був за власний рахунок здійснювати поставку товарів і матеріалів для ремонту судна;

- місцевий господарський суд не перевірив наявність у капітана судна повноважень на підписання документів, долучених ЗАТ BALTIJOS LAIVU VALDYMAS (Балтійос Лаіву Валдимас) до клопотання про забезпечення позову, як і не перевірив, чи проводились на судні інспекції, за результатами яких були виявлені недоліки, що стало б наслідком для їх (недоліків) усунення, наприклад шляхом ремонту, враховуючи, що вищеперелічені дії повинні бути зареєстровані;

- в матеріалах заяви про вжиття заходів забезпечення позову відсутні належні та допустимі докази виникнення у ЗАТ BALTIJOS LAIVU VALDYMAS ( Балтійос Лаіву Валдимас ) морської вимоги до LEYMARK INDUSTRIAL LIMITED PARTNERSHIP (ЛЕЙМАРК ІНДАСТРІАЛ ЛІМІТЕД ПАРТНЕРШІП) згідно угоди про надання послуг з управління судном від 15.05.2017;

- суд не дослідив в повній мірі ту обставину, що судно є єдиним майном відповідача. Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 18.06.2019 (у складі колегії суддів: Принцевської Н.М., Ярош А.І., Савицького Я.Ф.) зазначену ухвалу місцевого суду від 24.05.2019 скасовано та відмовлено в задоволенні заяви ЗАТ BALTIJOS LAIVU VALDYMAS (Балтійос Лаіву Вальдимас) про забезпечення позову.

Вказану постанову мотивовано тим, що судом першої інстанції не з`ясовано, а заявником не наведено жодної обставини та не додано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що судновласником здійснюються дії, які можуть призвести до утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів. Крім того, суд першої інстанції, вирішуючи питання про забезпечення позову шляхом накладення арешту на морське судно, не врахував, що в матеріалах справи відсутні будь-які належні та допустимі докази, які б свідчили про вжиття заходів щодо залишення цим судном території України. Також апеляційний суд зазначив, що у матеріалах справи відсутні докази вжиття ЗАТ BALTIJOS LAIVU VALDYMAS ( Балтійос Лаіву Валдимас ) заходів щодо повідомлення власника судна про існування заборгованості та будь-яких вимог до останнього, а також спроби заявника вирішити спір щодо повернення заборгованості з 2017 року.

Постановою Верховного Суду від 18.09.2019 постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 18.06.2019 у справі № 915/1471/19 скасовано; справу №915/1471/19 направлено на новий розгляд до Південно-західного апеляційного господарського суду.

Вказана постанова мотивована тим, що апеляційний господарський суд розглянув справу за відсутності представника ЗАТ BALTIJOS LAIVU VALDYMAS, належним чином не повідомленого про дату, час і місце судового засідання.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 21.06.2019 призначено справу № 915/1471/19 до нового розгляду в Південно-західному апеляційному господарському суді у судовому засіданні на 19.11.2019 року о 12:00 год.

У судовому засіданні 19.11.2019 представники учасників справи не з`явились, про день, час та місце проведення засідання повідомлені належним чином.

Дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм процесуального права, апеляційна інстанція встановила наступне.

Відповідно до ст. 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пунктом 9 ч. 1 статті 137 вказаного Кодексу передбачено, що позов забезпечується, зокрема, арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги.

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч. 4. ст. 137 ГПК України).

Відповідно до п.п. k, l ч. 1 ст. 1 Міжнародної конвенції з уніфікації деяких правил щодо накладення арешту на морські судна від 10.05.1952 (далі - Конвенція), ратифікованої згідно із Законом України "Про приєднання України до Міжнародної конвенції з уніфікації деяких правил щодо накладення арешту на морські судна" від 07.09.2011, морська вимога означає вимогу, що виникає на підставі, зокрема, поставок товарів або матеріалів, що здійснюються для судна з метою його експлуатації або технічного обслуговування, незалежно від того, де ці поставки здійснюються, а також будування, ремонту або спорядження судна чи докових зборів.

За положенням п. 2 ст. 1 Конвенції "арешт" означає затримання судна за ухвалою суду для забезпечення морської вимоги, але не включає конфіскацію судна на виконання судового рішення.

Згідно зі ст. 2 даної Конвенції судно, яке ходить під прапором однієї з Договірних Держав, може бути заарештоване в межах юрисдикції будь-якої з Договірних Держав лише стосовно морської вимоги й жодної іншої, але ніщо в цій Конвенції не може розглядатися як розширення чи обмеження прав і повноважень, якими наділені уряди чи їхні установи, органи державної влади чи портові або докові власті згідно з їхніми чинними внутрішніми законами або правилами щодо арешту, затримання або іншого способу перешкоджання відходу суден, які перебувають у межах їхньої юрисдикції.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції з урахуванням положень пункту 4 цієї статті й статті 10, позивач може накласти арешт або на конкретне судно, щодо якого виникла морська вимога, або на будь-яке інше судно, власником якого є особа, яка була в момент виникнення морської вимоги власником конкретного судна, навіть якщо заарештоване судно готове до відплиття, але жодне судно, за винятком окремого судна, щодо якого виникла морська вимога, не може бути заарештоване стосовно будь-якої з морських вимог, перелічених у підпунктах "о", "p" або "q" пункту 1 статті 1.

За змістом вказаної статті судно не може бути заарештовано більше одного разу в межах однієї чи більше юрисдикцій будь-якої з Договірних Держав за однією й тією самою морською вимогою одного й того самого позивача.

На судно може бути накладений арешт не інакше, як з дозволу суду або відповідного судового органу Договірної Держави, в якій здійснено арешт (ст. 4 названої вище Конвенції).

У частині 2 статті 8 вказаної Конвенції передбачено, що судно, що ходить під прапором Держави, яка не є Договірною Державою Конвенції, може бути заарештоване в межах юрисдикції будь-якої з Договірних Держав щодо будь-якої з морських вимог, що перераховані у статті 1, чи будь-якої іншої вимоги, щодо якої закон цієї Договірної Держави дозволяє арешт.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 41 КТМ України судно може бути арештоване чи звільнене з-під арешту тільки за рішенням суду, господарського суду або голови Морської арбітражної комісії. Арешт судна означає будь-яке затримання судна або обмеження в його пересуванні, що здійснюються для забезпечення морських вимог, зазначених у статті 42 цього Кодексу, під час перебування судна в морському порту України.

За положеннями п.п. 13, 14 ч. 1 ст. 42 вказаного Кодексу судно може бути арештоване тільки на морські вимоги. Морська вимога - це вимога, що виникає з права власності та інших майнових прав на судно, будівництво судна, управління, експлуатацію або комерційне використання судна, заставу судна чи здійснення заходів, пов`язаних з рятуванням судна, а саме вимога у зв`язку з постачанням продуктів харчування, матеріалів, палива, запасів, обладнання, включаючи контейнери, для експлуатації судна або утримання його; будівництвом, ремонтом, перебудовою або переобладнанням судна.

Будь-яке судно або судна можуть бути арештовані, якщо на момент початку процедури, пов`язаної з арештом судна або суден, вони перебувають у власності особи, яка несе відповідальність за морською вимогою і яка на час виникнення вимоги була власником судна, стосовно якого морська вимога виникла, або фрахтувальником такого судна за бербоут-чартером, тайм-чартером або рейсовим чартером (ч. 2 ст. 43 Кодексу торговельного мореплавства України).

Відповідно до ст. 46 даного Кодексу особа, на вимогу якої судно арештовано, несе відповідальність за будь-які збитки, завдані власнику судна або фрахтувальнику його за бербоут-чартером у результаті необґрунтованого арешту судна або надання надмірного забезпечення морської вимоги.

Згідно з ч. 2 ст. 30 ГПК України справи про арешт судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, розглядаються господарським судом за місцезнаходженням морського порту України, в якому перебуває або до якого прямує судно, або порту реєстрації судна.

За приписами ч. 2 ст. 138 ГПК України заява про арешт морського судна подається за місцезнаходженням порту реєстрації судна або за місцезнаходженням морського порту, в якому судно знаходиться або до якого прямує, незалежно від того, чи має такий суд юрисдикцію щодо розгляду по суті справи щодо морської вимоги, яка є підставою для арешту.

Судно GINGER ходить під прапором Танзанії, яка не є Договірною Державою Конвенції, однак вказане судно може бути заарештоване в межах юрисдикції України (Договірна Держава Конвенції) щодо будь-якої з морських вимог, перерахованих в Конвенції.

15.05.2017 між ЗАТ BALTIJOS LAIVU VALDYMAS (Оператор) та LEYMARK INDUSTRIAL LIMITED PARTNERSHIP (Власник) укладено стандартну угоду про надання послуг з управління судном (назва коду Shipman 98) від 15.05.2017 (далі - Угода).

Відповідно до п. 2 частини II цієї Угоди, починаючи з дати початку строку дії Угоди від 15.05.2017 та до моменту її припинення - 15.05.2022, як зазначено в Угоді (графа 17), Власники даним призначають Операторів, а Оператори даним погоджуються виступати в ролі Операторів Судна. Угода, складається з Частини І та Часттини II, а також Додатків "А" (Дані Судна), "В" (Дані Екіпажу), "С" (Бюджет) та "О" (Пов`язані судна).

Згідно із Додатком А (Дані Судна) до Угоди назва судна, яке було надано в управління - САМОВІДВАНТАЖНИЙ ДНОПОГЛИБЛЮВАЛЬНИЙ ЗЕМЛЕСОС SEVERODVINSKIY ("СЕВЕРОДВІНСЬКИЙ", ІМО 6521915, прапор Танзанії).

У подальшому назва судна була змінена на GINGER.

Відповідно до п. 3.2. "Технічне управління" Частини II цієї Угоди Оператори зобов`язані забезпечити технічне управління, що включає в себе, у тому числі організацію постачання необхідних запасів, запасних частин і мастил.

Власники зобов`язані сплатити Операторам вартість їх послуг, що надаються ними у якості Операторів за даною Угодою, щорічну плату за управління, зазначену у Графі 15, що сплачується рівними щомісячними платежами наперед (п. 8.1. Частини II Угоди).

Пунктом 5.1. Частини II Угоди встановлено, що Власники зобов`язуються виплачувати всі суми, що належать виплаті Операторам, вчасно та відповідно до умов даної Угоди.

На виконання вказаної Угоди від капітана морського судна "СЕВЕРОДВІНСЬКИЙ" (ІМО 6521915) в інтересах та від імені LEYMARK INDUSTRIAL LIMITED PARTNERSHIP, власника судна, надходили специфікації заявок до ЗАТ BALTIJOS LAIVU VALDYMAS на поставку запасних частин для судна. У відповідних Протоколах доставки для забезпечення, підписних капітаном названого судна, зазначено, що необхідні запасні частини були доставлені на борт судна.

Однак, судновласник не оплатив виставлені заявником рахунки за надані послуги щодо поставки запасних частин.

Відповідно до протоколів доставки для забезпечення (від 01.10.2017, від 15.10.2017, від 10.12.2017) та виставлених заявником рахунків №005, №006, №030, №031, №059 на ім`я судновласника, у заявника виникла морська вимога на загальну суму 50000,00 доларів США та 31072,16 Євро, що на дату подання заяви про забезпечення позову у вигляді арешту морського судна за курсом НБУ еквівалентно 2211195,00 гривень.

Вимога, що виникає з поставок товарів або матеріалів, що здійснюються для судна з метою його експлуатації або технічного обслуговування, ремонту судна є морською вимогою в розумінні статті 1 Міжнародної конвенції з уніфікації деяких правил щодо накладення арешту на морські судна від 10.05.1952.

Отже, як вірно зазначив місцевий господарський суд, у заявника виникла морська вимога на підставі п.п. "k" ч. 1 ст. 1 Конвенції.

Підтвердженням належності судновласнику права власності на судно GINGER (ІМО 6521915) є Постійне Свідоцтво про реєстрацію судна у Танзанія Занзібар Міжнародному реєстрі судноплавства, видане 05.01.2018 та дійсне до 09.04.2022, відповідно до якого власником судна GINGER (ІМО 6521915) є КОМАНДИТНЕ ТОВАРИСТВО ЛЕЙМАРК ІНДАСТРІАЛ ЛІМІТЕД (LEYMARK INDUSTRIAL LIMITED PARTNERSHIP), тобто особа, щодо якої заявник просить вжити заходи забезпечення позову (копія свідоцтва долучена до матеріалів заяви).

Згідно з доданими до заяви матеріалами найменування судна, щодо якого подається заява про арешт, - GINGER (ІМО 6521915, попередня назва "СЕВЕРОДВІНСЬКИЙ" ("SEVERODVINSKIY), що підтверджується, зокрема, листами капітана Миколаївського морського порту (вих. № 18-01-08-34/1023 від 26.04.2019 та за вих. № 18-01-08-34/024 від 03.05.2019).

Відповідно до інформації капітана Миколаївського морського порту за вих. № 18-01-08-34/1024 від 03.05.2019 власником судна GINGER (ІМО 6521915, прапор Танзанія) є компанія "LEYMARK INDUSTRIAL LIMITED PARTNERSHIP" (ІМО 5942850, Canada).

Підтвердженням знаходження судна в акваторії Миколаївського морського торговельного порту Миколаївської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (вул. Заводська 23, Миколаїв, 54020, Україна), є:

- листи капітана Миколаївського морського порту за вих. № 18-01-08-34/1023 від 26.04.2019, за вих. № 18-01-08-34/024 від 03.05.2019 та від 24.05.2019 №18-01-08-34/030, відповідно до яких судно GINGER (ІМО 6521915, прапор Танзанія) прибуло в Миколаївський морський порт (морський термінал "Порт Очаків") 10.04.2017 під назвою "Северодвинский", в подальшому було перейменовано на "GINGER" і станом на 24.05.2019 знаходилось в межах акваторії Миколаївського морського порту;

- відомості міжнародної електронної бази даних географічних місцезнаходжень морських суден MarineTraffic htts://www.marinetraffic.com/en/ais/home/ щодо судна GINGER за посиланням

htts://www.marinetraffic.com/ru/ais/details/ships/shipid:148575/mmsi:677072700/vessel: SEVERODVINSKIY.

Як вказав заявник, єдиним майном, що належить судновласнику, тобто особі, яка є відповідальною за морською вимогою, що знаходиться на території України, є судно GINGER (ІМО 6521915), тому він вважає, що існує реальна загроза порушення його прав, оскільки за умов відсутності будь-якого іншого майна на території України, належного судновласнику, єдиним можливим законним засобом захисту порушених прав ЗАТ BALTIJOS LAIVU VALDYMAS ( Балтійос Лаіву Валдимас ) є арешт судна GINGER, який полягає в обмеженні його пересування.

Пунктом 3 частини 3 статті 139 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що заява про забезпечення позову у вигляді арешту морського судна подається в письмовій формі і повинна містити розмір та суть морської вимоги, що є підставою для арешту судна.

Отже, пунктом 3 частини 3 статті 139 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що заява про забезпечення позову у вигляді арешту морського судна повинна містити розмір та суть морської вимоги, без обов`язковості обґрунтування такого арешту.

Відтак, обґрунтування заявником належним чином необхідності забезпечення позову, не є обов`язковою умовою для задоволення відповідної заяви в силу пункту 3 частини 3 статті 139 ГПК України, про що зауважив Верховний Суд, зокрема у своїй постанові від 18.10.2019 у справі № 915/1301/19.

Враховуючи вищевикладене, господарський суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для задоволення заяви ЗАТ BALTIJOS LAIVU VALDYMAS (Балтійос Лаіву Валдимас) про забезпечення позову шляхом накладення арешту на морське судно GINGER (IMO 6521915, прапор Танзанії, власником якого є - LEYMARK INDUSTRIAL LIMITED PARTNERSHIP (ЛЕЙМАРК ІНДАСТРІАЛ ЛІМІТЕД ПАРТНЕРШІП).

Доводи LEYMARK INDUSTRIAL LIMITED PARTNERSHIP (ЛЕЙМАРК ІНДАСТРІАЛ ЛІМІТЕД ПАРТНЕРШІП), викладені в апеляційній скарзі, не спростовують вищевикладеного висновку про виникнення у заявника морської вимоги, розмір і суть якої викладені в письмовій формі відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 139 ГПК України, що є підставою для арешту судна.

За таких обставин судова колегія вважає обґрунтованою ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 24.05.2019 про забезпечення позову у справі №915/1471/19, з огляду на що, дану ухвалу слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення як таку, доводи якої не спростовують вищенаведений висновок місцевого господарського суду про наявність підстав для задоволення вказаної заяви, оскільки у заявника виникла морська вимога.

Відповідно до ст. 129 ГПК України витрати зі сплати судового збору покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст. 269-271, 276, 281-284 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 24.05.2019 про забезпечення позову у справі №915/1471/19 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду у випадках і строки, передбачені ст.ст. 287, 288 ГПК України.

Повний текст постанови складено 21.11.2019.

Головуючий суддя Л.В. Поліщук

Суддя Л.О. Будішевська

Суддя С.В. Таран