ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"02" грудня 2019 р. Справа № 925/346/19
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого: Буравльова С.І.
суддів: Пономаренка Є.Ю.
Пашкіної С.А.

без повідомлення учасників справи

розглянувши апеляційну скаргу Акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України
на рішення Господарського суду Черкаської області від 29.05.2019 р. (повне рішення складено 30.05.2019 р.)
у справі № 925/346/19 (суддя Скиба Г.М.)
за позовом Акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України
до Головного центру підготовки особового складу Державної прикордонної служби України імені генерал-майора Ігоря Момота (військова частина НОМЕР_1 )
про стягнення заборгованості у розмірі 10230,77 грн

ВСТАНОВИВ:

У березні 2019 року Акціонерне товариство Національна акціонерна компанія Нафтогаз України звернулося з позовом до Головного центру підготовки особового складу Державної прикордонної служби України імені генерал-майора Ігоря Момота (військова частина НОМЕР_1 ) про стягнення заборгованості за договором постачання природного газу № 126/16-БО(Т)-36 від 19.02.2016 р. у загальному розмірі 10230,77 грн, з яких: 9517,83 грн пеня та 712,94 грн 3% річних.
Вимоги позивача обґрунтовані тим, що оскільки відповідач несвоєчасно оплатив переданий газ відповідно до умов договору постачання природного газу № 126/16-БО(Т)-36 від 19.02.2016 р., останнім вчинено порушення господарського зобов`язання. Відтак, позивачем заявлено до стягнення з відповідача пеню та 3% річних за порушення строків виконання основного зобов`язання.
Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 02.04.2019 р. відкрито провадження у справі № 925/346/19 та вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
До суду першої інстанції відповідачем подано відзив на позов, у якому Головний центр підготовки особового складу Державної прикордонної служби України імені генерал-майора Ігоря Момота (військова частина НОМЕР_1 ), зокрема, наголосив на наявності підстав, передбачених ст. 233 Господарського кодексу України та ст. 551 Цивільного кодексу України, для зменшення розміру штрафних санкцій.
Рішенням Господарського суду Черкаської області від 29.05.2019 р. (повне рішення складено 30.05.2019 р.) у справі № 925/346/19 судом зменшено розмір заявленої до стягнення пені до 1,00 грн, у зв`язку з чим позов Акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України задоволено частково, стягнуто з відповідача на користь позивача 712,94 грн 3% річних та 1,00 грн пені, в іншій частині у задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись із вказаним рішенням, Акціонерне товариство Національна акціонерна компанія Нафтогаз України подало апеляційну скаргу, у якій просить скасувати оскаржуване рішення суду в частині відмови у стягненні пені та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позовних вимог.
Апеляційна скарга позивача мотивована тим, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення порушено норми матеріального права та не досліджено усі істотні обставини справи.
Так, у поданій апеляційній скарзі Акціонерне товариство Національна акціонерна компанія Нафтогаз України зазначає, що судом першої інстанції під час розгляду даної справи було неправомірно зменшено розмір заявленої до стягнення з відповідача пені та не враховано, при цьому, інтереси позивача.
Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 02.07.2019 р. апеляційну скаргу Акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України у справі № 925/346/19 передано на розгляд колегії суддів у складі: Буравльов С.І. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Пашкіна С.А., Пономаренко Є.Ю.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 08.07.2019 р. апеляційну скаргу у справі № 925/346/19 залишено без руху на підставі ч. 2 ст. 260 ГПК України та надано заявникові строк на усунення її недоліків.
До суду 26.07.2019 р. від скаржника надійшла заява про усунення недоліків апеляційної скарги.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 29.07.2019 р. позивачу поновлено строк на апеляційне оскарження, відкрито апеляційне провадження у справі № 925/346/19, зупинено дію оскаржуваного рішення суду, розгляд справи вирішено здійснювати без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання) на підставі ч. 10 ст. 270 ГПК України, а також встановлено відповідачу строк на подання відзиву на апеляційну скаргу впродовж 15 днів з дня отримання копії цієї ухвали.
До суду 05.08.2019 р. від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому Головний центр підготовки особового складу Державної прикордонної служби України імені генерал-майора Ігоря Момота (військова частина 9930) заперечує проти доводів апеляційної скарги та просить її відхилити, а оскаржуване рішення суду залишити без змін.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів встановила наступне.

Зі встановлених місцевим господарським судом обставин справи убачається, що 19.02.2016 р. між Публічним акціонерним товариством Національна акціонерна компанія Нафтогаз України (постачальник) та Навчальним центром Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1 ) (споживач) укладено договір постачання природного газу № 126/16-БО(Т)-36, відповідно до умов якого постачальник зобов`язався передати у власність споживачу у 2016 році природний газ, а споживач зобов`язався прийняти та оплатити цей газ на умовах цього договору (п. 1.1 договору).
Газ, що постачається за цим договором, використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами/організаціями та іншими споживачами (п. 1.2 договору).
Відповідно п. 2.1 договору постачальник передає споживачеві з 01 лютого 2016 року по 31 березня 2016 року (включно) газ обсягом до 250,00 тис куб м, у тому числі по місяцях згідно наведеного графіку.
Пунктом 5.2 договору узгоджено, що ціна за 1000 куб м газу за цим договором з 01 січня 2016 року становить 6398,00 грн, крім того податок на додану вартість 20%.
До ціни газу додається тариф на транспортування природного газу магістральними трубопроводами ПАТ «Укртрансгаз» відповідно до території ліцензованої діяльності газорозподільних підприємств 373,30 грн, крім того ПДВ 20%, всього з ПДВ 447,96 грн.
До сплати за 1000 куб м природного газу 6771,30 грн, крім того ПДВ 20%, всього з ПДВ 8125,56 грн.
Оплата планових обсягів газу з урахуванням вартості транспортування магістральними трубопроводами ПАТ «Укртрансгаз» здійснюється покупцем виключно грошовими коштами у національній валюті шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу (п. 6.1 договору).
Згідно з п. 8.2 договору у разі невиконання споживачем умов пункту 6.1 договору він зобов`язується сплатити постачальнику, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України, що діяла у період, за який стягується пеня, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.
Договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін, поширює дію на відносини, що фактично склалися між сторонами з 01 лютого 2016 року і діє в частині реалізації газу до 31 березня 2016 року, а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення (розділ 12 договору).
Також, до даного договору були укладені додаткові угоди, на підставі яких змінювалися реквізити постачальника та обсяги і ціна газу.
З наданих позивачем доказів убачається, що Акціонерне товариство Національна акціонерна компанія Нафтогаз України взяті на себе зобов`язання стосовно постачання природного газу на користь відповідача виконало належним чином, зауважень щодо поставки газу від відповідача не надходило.
Вказане підтверджується наявними у матеріалах справи актами приймання-передачі природного газу на загальну суму 608604,91 грн а саме:
- акт приймання-передачі природного газу від 29.02.2016 р. на суму 322262,35 грн;
- акт приймання-передачі природного газу від 31.03.2016 р. на суму 286342,56 грн.
У зв`язку з простроченням відповідачем виконання грошового зобов`язання з оплати поставленого природного газу позивач звернувся до суду з даним позовом та просив стягнути з Головного центру підготовки особового складу Державної прикордонної служби України імені генерал-майора Ігоря Момота (військова частина НОМЕР_1 ) нараховану пеню у розмірі 9517,83 грн, а також 712,94 грн 3% річних.
Частинами 1, 3, 5 статті 626 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичних та інших ресурсів через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.
За змістом ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України (далі ГК України) за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. Договір поставки укладається на розсуд сторін або відповідно до державного замовлення.
Покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару (ч. 1 ст. 692 ЦК України).
Згідно з ч. 1 ст. 693 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.
Як було зазначено вище, згідно з наявними у матеріалах даної справи актами приймання-передачі природного газу позивачем поставлено, а відповідачем прийнято природний газ загальною вартістю 608604,91 грн.
За змістом ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим до виконання сторонами.
Як вже було зазначено вище, у пункті 6.1 договору сторонами узгоджено, що оплата планових обсягів газу з урахуванням вартості транспортування магістральними трубопроводами ПАТ «Укртрансгаз» здійснюється покупцем виключно грошовими коштами у національній валюті шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.
Судом встановлено, що відповідач повинен був здійснити оплату за отриманий газ за актом приймання-передачі природного газу від 29.02.2016 р. до 14.03.2016 р. включно, а за актом приймання-передачі природного газу від 31.03.2016 р. до 14.04.2019 р. включно. Разом з цим, відповідач здійснив оплату по акту від 29.02.2016 р. лише 18.03.2016 р., а по акту від 31.03.2016 р. 12.05.2016 р. Отже, відповідачем допущено прострочення взятих на себе грошових зобов`язань за договором постачання природного газу.
Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).
Позивач на підставі ст. 625 ЦК України просив стягнути з Головного центру підготовки особового складу Державної прикордонної служби України імені генерал-майора Ігоря Момота (військова частина НОМЕР_1 ) 712,94 грн 3% річних.
Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Апеляційний суд погоджується з висновком місцевого господарського суду стосовно того, що позивачем правильно розраховано розмір 3% річних, відтак зазначена сума підлягає стягненню з Головного центру підготовки особового складу Державної прикордонної служби України імені генерал-майора Ігоря Момота (військова частина НОМЕР_1 ) у повному обсязі.
Також, відповідно до п. 8.2 договору у разі невиконання споживачем умов пункту 6.1 договору він зобов`язується сплатити постачальнику, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України, що діяла у період, за який стягується пеня, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.
Оскільки відповідач у встановлений договором строк свого обов`язку по перерахуванню коштів не виконав, останній допустив порушення виконання грошового зобов`язання.
Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, якими зокрема є сплата неустойки.
Відповідно до ст. ст. 546, 549 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, різновидом якої є штраф та пеня.
Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).
Апеляційний суд зазначає, що позивачем при здійсненні розрахунку пені було дотримано вимоги законодавства, такий розрахунок є арифметично правильним, а отже заявлена до стягнення пеня у розмірі 9517,83 грн є обґрунтованою.
Разом з цим, місцевим господарським судом на підставі ч. 3 ст. 551 ЦК України та ст. 233 ГК України, а також поданих відповідачем доказів зменшено розмір заявленої до стягнення пені до 1,00 грн.
З таким висновком погоджується і колегія суддів та вважає за необхідне зазначити наступне.
Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.
Положенням ст. 233 ГК України встановлено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.
Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки, яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки розміру збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків.
Цивільні та господарські відносини ґрунтуються на засадах справедливості, добросовісності, розумності, як складових елементів принципу верховенства права. Наявність у кредитора можливості стягувати із боржника надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне зобов`язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для боржника та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.
Отже зменшення розміру заявлених позивачем штрафних санкцій є правом суду, а за відсутності переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки (штрафних санкцій).
Як було зазначено вище, до суду першої інстанції відповідачем подано відзив на позов, у якому Головний центр підготовки особового складу Державної прикордонної служби України імені генерал-майора Ігоря Момота (військова частина НОМЕР_1 ), зокрема, наголосив на наявності підстав, передбачених ст. 233 ГК України та ст. 551 ЦК України, для зменшення розміру штрафних санкцій.
Судом встановлено, що відповідач є державною установою з особливим статусом військова частина Державної прикордонної служби України, яка функціонує як навчальний заклад професійної (професійно-технічної) освіти та здійснює освітню діяльність з метою забезпечення здобуття професійної (професійно-технічної) освіти, перепідготовку та підвищення кваліфікації особового складу прикордонної служби. Відповідач займається підготовкою та майновим забезпеченням військових, фінансується виключно за рахунок коштів державного бюджету, не має спеціального фінансування для додаткових витрат, плату за газ може вносити лише при надходженні коштів з державного бюджету.
Відповідно до ст. 6 Закону України Про Державну прикордонну службу України Головний центр є бюджетною установою і утримується за рахунок коштів Державного бюджету України. Грошові кошти на відповідні статті кошторису розрахункового рахунку надходять від головного розпорядника бюджетних коштів Адміністрації Державної прикордонної служби України, спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади через Головне управління державного казначейства України в Черкаській області цільовим призначенням.
При цьому, представником відповідача надано суду довідку щодо фінансування коштів від Адміністрації Державної прикордонної служби України за період з 01.01.2016 р. по 12.05.2016 р., згідно з якою фінансування для оплати отриманого та спожитого природного газу за лютий 2016 року було надано лише 27.04.2016 р.
З огляду на вказані обставини, беручи до уваги рівновагу інтересів сторін при вирішенні даного спору, а також врахувавши у якості виняткового випадку відсутність у будь-кого з учасників негативних наслідків від вчиненого відповідачем правопорушення, зокрема, вказане правопорушення не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, а також те, що відповідач є державною неприбутковою установою, яка здійснює підготовку та майнове забезпечення військовослужбовців, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого суду про зменшення розмір пені до 1,00 грн.
Аргументи, викладені в апеляційній скарзі, наведеного не спростовують та відхиляються колегією, як необґрунтовані.
Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Згідно зі ст. ст. 76, 77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
З огляду на усе вищезазначене, ґрунтуючись на матеріалах справи, апеляційний суд вважає, що рішення Господарського суду Черкаської області від 29.05.2019 р. прийнято з повним та усебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга Акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України задоволенню не підлягає.
У зв`язку з відмовою у задоволенні апеляційної скарги та відповідно до ст. 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору за її подання покладаються на позивача.
Згідно з ч. 5 ст. 12 ГПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Як передбачено ч. 3 ст. 287 ГПК України, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 даної статті.
Вказана справа є малозначною та не підлягає касаційному оскарженню.
Керуючись ст. ст. 267 285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду Черкаської області від 29.05.2019 р. у справі № 925/346/19 залишити без змін.
3. Поновити дію рішення Господарського суду Черкаської області від 29.05.2019 р. у справі № 925/346/19.
4. Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Акціонерне товариство Національна акціонерна компанія Нафтогаз України.
5. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Повний текст складено 02.12.2019 р.

Головуючий суддя С.І. Буравльов

Судді Є.Ю. Пономаренко

С.А. Пашкіна