ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2019 року Справа № 903/614/17

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючий суддя Олексюк Г.Є., суддя Розізнана І.В. , суддя Грязнов В.В.

секретар судового засідання Ткач Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий центр "Темпо" на ухвалу Господарського суду Волинської області від 16.10.2019 р. у справі №903/614/17 (суддя Костюк С.В., повний текст ухвали складено 21.10.2019 р.)

за скаргою товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий центр "Темпо" на дії приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області Ковальського Максима Романовича у справі №903/614/17

за позовом публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" (м. Київ)

до відповідачів: 1) товариства з обмеженою відповідальністю "Пакко Холдинг" (м. Луцьк);

2) товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий центр "Темпо" (м.Житомир)

про стягнення 92 770 022, 62 грн.

за участю представників сторін:

позивача - не з`явився;

відповідача - 1 - Загородній М.В.;

відповідача - 2 - не з`явився;

приватний виконавець - Дяденчук А.І. (представник);

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий центр "Темпо" звернулося до Господарського суду Волинської області із скаргою (вх. № 01-52/15/19 від 15.07.2019 р.) на дії приватного виконавця Ковальського М. Р., в якій просило:

- зупинити вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні № 59273186;

- визнати неправомірною та скасувати постанову приватного виконавця Ковальського М. Р. про опис та арешт майна боржника від 14.06.2019 р. у виконавчому провадженні №59273186;

- зобов`язати приватного виконавця Ковальського М.Р. повідомити суд і скаржника про виконання ухвали у десятиденний строк з дня її одержання.

Обґрунтовуючи вимоги скарги, заявник посилається на те, що дії приватного виконавця, які виразилися у винесенні постанови про опис та арешт майна боржника від 14.06.2019р. у виконавчому проваджені № 59273186 неправомірні та не були вчинені відповідно до закону, що порушило права боржника. На думку заявника, рішення Господарського суду Волинської області від 10.10.2018 р. у даній справі мало б виконуватися лише Відділом примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, а не приватним виконавцем, оскільки сума зобов`язання за рішенням суду становить більше п`ятдесяти мільйонів гривень.

Окрім того, постанова про опис та арешт майна боржника від 14.06.2019 р. не відповідає вимогам ст. ст. 18, 22, 29 56 Закону України "Про виконавче провадження" та Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Мін`юсту №512/5 від 02.04.2012 р., оскільки виконавцем не вжито передбачених законом заходів щодо примусового виконання рішень; в постанові не міститься обов`язкових реквізитів, а саме: не зазначено дата, час її складання, строк і порядок оскарження постанови, а лише вказано посилання на спеціальний закон; приватний виконавець передав на зберігання майно у незаконний спосіб; приватний виконавець попередив особу, якій на зберігання передав майно про кримінальну та матеріальну відповідальність, незаконно та у спосіб та за дії, які не передбачено Законом; приватним виконавцем не було роз`яснено понятим їх права та обов`язки, а лише формально вказано про це в оскаржуваній постанові.

Окрім того, заявник просив суд першої інстанції зупинити вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні №59273186, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 34 Закону України "Про виконавче провадження".

Ухвалою Господарського суду Волинської області від 16.10.2019 р. у справі №903/614/17 в задоволенні скарги відмовлено.

Приймаючи ухвалу, суд першої інстанції посилаючись на абз. 2-3 ч.2 ст.5 Закону України "Про виконавче провадження" та встановивши, що ОСОБА_1 є діючим приватним виконавцем, а виконавче провадження №59273186 відкрите після проходження першого року зайняття діяльністю приватним виконавцем, дійшов висновку, що виконання рішення Господарського суду Волинської області від 10.10.2018 р. підвідомче останньому. При цьому, судом вказано, що інших заборон чинне законодавство України не містить, а в Інструкції визначено розподіл підвідомчості між органами державної виконавчої служби.

Окрім того, досліджуючи відповідність постанови приватного виконавця від 14.06.2019 р. про опис та арешт майна боржника вимогам ст. ст. 18, 22, 56 Закону України "Про виконавче провадження" та Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Мін`юсту № 512/5 від 02.04.2012 р., суд першої інстанції встановив, що вона повністю відповідає вимогам закону та містить усі необхідні реквізити. В свою чергу, твердження скаржника, що у постанові не міститься дата, час їх складання, строк і порядок оскарження суд повважав безпідставними, оскільки у даній ситуації роз`яснення порядку та строків оскарження відбулося шляхом відсилання на спеціальний Закон, який є загальнодоступний для користування. В оскаржуваній постанові приватного виконавця є вказівка на роз`яснення понятим їх прав та обов`язків, що останні засвідчили своїми підписами, тобто приватним виконавцем дотримано вимоги Закону в частині роз`яснення понятим їх прав і обов`язків. Окрім того, суд першої інстанції критично оцінив доводи заявника, що в постанові не вказано час вчинення виконавчих дій, оскільки норма Закону не передбачає обов`язку зазначення виконавцем у постановах часу проведення виконавчої дії, а лише вказує на часові межі їх вчинення із вказівкою на самостійне визначення виконавцем доцільного (конкретного) часу вчинення останніх.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий центр "Темпо" звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу суду, прийняти нове рішення, яким вимоги скарги задоволити.

Мотивуючи апеляційну скаргу, скаржник зазначає, що постанова про опис та арешт майна боржника від 14.06.2019 р. не відповідає вимогам ст. 22 Закону України "Про виконавче провадження", оскільки не можливо ідентифікувати особи понятих, відсутні інформація про засоби зв`язку та паспортні дані, а також ст. 56 Закону та розділу 8 п. 10 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Мін`юсту №512/5 від 02.04.2012 р., так як в постанові не зазначено кількість кімнат (приміщень), їх площа, матеріали стін, інформація про підсобні приміщення та споруди.

Також, на думку скаржника, суд першої інстанції не надав правової оцінки його аргументам щодо необхідності зупинення вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 07.11.2019 р. відкрито апеляційне провадження у справі, розгляд апеляційної скарги призначено на 27.11.2019 р. об 14:50 год.

Розпорядженням керівника апарату суду від 26.11.2019р. №01-04/1054 у зв`язку із перебуванням у відпустці суддів-членів колегії у справі - Петухова М.Г. та Бучинської Г.Б., відповідно до ст. 32 ГПК України, ст. 155 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", п.п. 18, 20 Розділу VIII Положення про автоматизовану систему документообігу суду та п. 8.2 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду у Північно-західному апеляційному господарському суді, призначено заміну суддів-членів колегії у справі.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.11.2019 р. для розгляду справи визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Олексюк Г.Є., суддя Маціщук А.В., суддя Розізнана І.В.

Розпорядженням керівника апарату суду від 27.11.2019р. №01-04/1059 у зв`язку із непрогнозованою тимчасовою непрацездатністю судді-члена колегії у справі - Маціщук А.В., відповідно до ст. 32 ГПК України, ст. 155 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", п.п. 18, 20 Розділу VIII Положення про автоматизовану систему документообігу суду та п. 8.2 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду у Північно-західному апеляційному господарському суді, призначено заміну судді-члена колегії у справі.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.11.2019 р. для розгляду справи визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Олексюк Г.Є., суддя Грязнов В.В., суддя Розізнана І.В.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 27.11.2019р. апеляційну скаргу прийнято до провадження у новому складі суду.

Приватний виконавець виконавчого округу Житомирської області Ковальський М.Р. надіслав до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін. Вказує на те, що ним було дотримано положення Закону України "Про виконавче провадження" та Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Мін`юсту №512/5 від 02.04.2012 р. при винесенні постанови про опис та арешт майна боржника від 14.06.2019 р.

Приватний виконавець виконавчого округу Житомирської області Ковальський М.Р. також надіслав до суду заяву, в якій зазначає, що не зможе з`явитися в судове засідання, тому просить суд розглядати скаргу без його участі.

В судовому засіданні 27.11.2019 р. представник приватного виконавця заперечив доводи апеляційної скарги, просить відмовити в її задоволенні, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Представник ТОВ "Пакко Холдинг" в судовому засіданні 27.11.2019 р. зазначив про те, що не заперечує щодо задоволення апеляційної скарги ТОВ "Торговий центр "Темпо".

Інші учасники справи не забезпечили явку повноважних представників в судове засідання 27.11.2019 р., причини неявки суд не повідомили, про день, час та місце судового розгляду справи повідомлялися належним чином.

Враховуючи те, що судом вчинено всі необхідні дії для належного повідомлення всіх учасників справи про день, час та місце розгляду скарги, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу в даному судовому засіданні за наявними матеріалами.

Відповідно до ч.1 ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній та додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судова колегія апеляційного суду, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваної ухвали, заслухавши пояснення представника приватного виконавця та боржника, зазначає наступне.

Як встановлено апеляційним судом, рішенням Господарського суду Волинської області від 10.10.2018 р., яке залишене без змін постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 16.01.2019 р. та постановою Верховного Суду від 26.03.2019 р. у справі №903/614/17, було солідарно стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю "Пакко Холдинг" та товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий центр "Темпо" на користь акціонерного товариства 63450000 грн. заборгованості по тілу кредиту, 16562543,69 грн. заборгованості по відсотках за користування кредитом, 5070562,11 грн. пені по тілу кредиту, 3368121,10 грн. пені по відсотках, а також 590470,15 грн. витрат по сплаті судового збору. В решті позову відмовлено.

01.02.2019 р. Господарським судом Волинської області видані накази №903/614/17-1 та №903/614/17-2 про примусове виконання рішення Господарського суду Волинської області від 10.10.2018 р.

Ухвалою Господарського суду Волинської області від 14.05.2019 р. виправлено описку, допущену в резолютивній частині рішення від 10.10.2018 р. та наказі суду від 01.02.2019 р., оскільки встановлено, що при виготовлені рішення допущено описку в п. 2 резолютивної частини, а саме вказано в користь акціонерного товариства, а необхідно в користь акціонерного товариства "Укрсоцбанк".

Таким чином, виправлено допущену в п. 2 резолютивної частини рішення Господарського суду Волинської області від 10.10.2018 р. у справі № 903/614/17 описку, виклавши його в такій редакції: стягнути солідарно з товариства з обмеженою відповідальністю "Пакко Холдинг" та товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий центр "Темпо" на користь акціонерного товариства "Укрсоцбанк" 63450000 грн. заборгованості по тілу кредиту, 16562543,69 грн. заборгованості по відсотках за користування кредитом, 5070562,11 грн. пені по тілу кредиту, 3368121,10 грн. пені по відсотках, а також 590470,15 грн. витрат по сплаті судового збору.

Виправлено допущену в резолютивній частині наказу Господарського суду Волинської області № 903/614/17-1 від 01.02.2019 р. у справі № 903/614/17 описку, виклавши її в такій редакції: стягнути солідарно з товариства з обмеженою відповідальністю "Пакко Холдинг" та товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий центр "Темпо" на користь акціонерного товариства "Укрсоцбанк" 63450000 грн. заборгованості по тілу кредиту, 16562543,69 грн. заборгованості по відсотках за користування кредитом, 5070562,11 грн. пені по тілу кредиту, 3368121,10 грн. пені по відсотках, а також 590470,15 грн. витрат по сплаті судового збору.

Виправлено допущену в резолютивній частині наказу Господарського суду Волинської області № 903/614/17-2 від 01.02.2019 р. у справі № 903/614/17 описку, виклавши її в такій редакції: стягнути солідарно з товариства з обмеженою відповідальністю "Пакко Холдинг" та товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий центр "Темпо" на користь акціонерного товариства "Укрсоцбанк" 63450000 грн. заборгованості по тілу кредиту, 16562543,69 грн. заборгованості по відсотках за користування кредитом, 5070562,11 грн. пені по тілу кредиту, 3368121,10 грн. пені по відсотках, а також 590470,15 грн. витрат по сплаті судового збору.

Ухвалою Господарський суд Волинської області від 17.05.2019 р. виправлено описку в резолютивній частині наказу №903/614/17-2 від 01.02.2019 р., оскільки при виготовлені даної ухвали в п. 3 резолютивної частини допущено описку, а саме вказано в користь акціонерного товариства, а необхідно в користь акціонерного товариства "Укрсоцбанк".

Таким чином, виправлено описку, допущену в резолютивній частині наказу Господарського суду Волинської області №903/614/17-2 від 01.02.2019 р. у справі №903/614/17, виклавши її в такій редакції: стягнути солідарно з товариства з обмеженою відповідальністю "Пакко Холдинг" та товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий центр "Темпо" на користь акціонерного товариства "Укрсоцбанк" 63450000 грн. заборгованості по тілу кредиту, 16562543,69 грн. заборгованості по відсотках за користування кредитом, 5070562,11 грн. пені по тілу кредиту, 3368121,10 грн. пені по відсотках, а також 590470,15 грн. витрат по сплаті судового збору.

Позивач/стягувач - акціонерне товариство "Укрсоцбанк" звернулося до приватного виконавця Ковальського М.Р. із заявою про відкриття виконавчого провадження по виконанню наказу господарського суду № 903/614/17-2 від 01.02.2019 р.

04.06.2019 р. приватним виконавцем Ковальським М.Р. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №59273186 з виконання наказу №903/614/17-2, виданого 01.02.2019р. Господарським судом Волинської області.

04.06.2019 р. приватним виконавцем Ковальським М.Р. винесено постанову про арешт майна боржника та стягнення з боржника основної винагороди

06.06.2019 р. приватним виконавцем Ковальським М.Р. винесено постанову про арешт коштів боржника - товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий центр "Темпо".

14.06.2019 р. приватним виконавцем Ковальським М.Р. винесено постанову про опис та арешт майна боржника - товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий центр "Темпо", відповідно до якої виконавцем описано та арештовано майно боржника, а саме: нежитлова будівля (магазин "Будинок взуття" з базою), загальною площею 9061,4 кв.м., яка складається з основної триповерхової будівлі магазину та п`ятиповерхової бази взуття, місцезнаходження: м. АДРЕСА_1 , вул. Київська, 87.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий центр "Темпо" звернулося до Господарського суду Волинської області із скаргою (вх. № 01-52/15/19 від 15.07.2019 р.) на дії приватного виконавця Ковальського М. Р., в якій просило:

- зупинити вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні № 59273186;

- визнати неправомірною та скасувати постанову приватного виконавця Ковальського М. Р. про опис та арешт майна боржника від 14.06.2019 р. у виконавчому провадженні №59273186;

- зобов`язати приватного виконавця Ковальського М.Р. повідомити суд і скаржника про виконання ухвали у десятиденний строк з дня її одержання.

Надаючи в процесі апеляційного перегляду оцінку обставинам справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів зазначає, що згідно ст. 339, ч. 2 ст. 342 ГПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Закону України "Про виконавче провадження" рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

За положеннями ст. 129 Конституції України та ст. ст. 18, 326 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на усій території України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, унормовано Законом України "Про виконавче провадження".

Статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які проводяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до п.п. 11 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про виконавче провадження" підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: судові накази.

Статтею 4 даного Закону передбачені вимоги до виконавчого документа.

Згідно ч. 1 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний, зокрема, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом (ч.1 ст.18 Закону України "Про виконавче провадження").

Порядок проведення дій з опису та арешту майна боржника передбачений ст. 56 Закону. Частиною 5 вказаної статті встановлено, що про проведення опису майна боржника виконавець виносить постанову про опис та арешт майна боржника.

Колегія суддів, надаючи оцінку доводам заявника зазначає, що приватні виконавці мають низку обмежень у своїй діяльності, зокрема:

- щодо змісту рішень (ч. 2 ст. 5 Закону України "Про виконавче провадження" містить перелік рішень, які можуть виконуватися лише державними виконавцями. За змістом цієї норми до таких рішень фактично відносяться рішення, де боржником чи стягувачем є держава, або здійснюється виконання рішень адміністративних судів, рішень Європейського суду з прав людини, рішень про виселення та вселення фізичних осіб, рішень про конфіскацію майна, рішень, де боржники - діти або недієздатні особи та інші);

- щодо кількості виконавчих документів (згідно з п. 1 ч. 3 ст. 5 Закону України "Про виконавче провадження" приватний виконавець має право повернути виконавчий документ стягувачу, якщо на момент подачі стягувачем заяви про примусове виконання рішення кількість виконавчих документів за рішеннями про стягнення періодичних платежів, заробітної плати, заборгованості фізичних осіб з оплати житлово-комунальних послуг, поновлення на роботі перевищує 20 відсотків загальної кількості виконавчих документів, що перебувають на виконанні у приватного виконавця);

- щодо суми стягнення (протягом першого року зайняття діяльністю приватного виконавця приватний виконавець не може здійснювати примусове виконання рішень, за якими сума стягнення становить двадцять та більше мільйонів гривень або еквівалентну суму в іноземній валюті (абзац 13 ч. 2 ст. 5 Закону України "Про виконавче провадження").

Заявник доводить суду, що судовий наказ №903/614/17-2, виданий 01.02.2019 р. Господарським судом Волинської області мав виконуватися Відділом примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, а не приватним виконавцем, оскільки сума стягнення за судовим рішення, на підставі, якого видавався наказ становить більше п`ятдесяти мільйонів гривень.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції вказує, що ч. 2 ст. 5 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що строк зайняття діяльністю приватного виконавця обчислюється з дня внесення інформації про приватного виконавця до Єдиного реєстру приватних виконавців України.

Так, згідно відомостей з Єдиного реєстру приватних виконавців України (https://erpv.minjust.gov.ua/#/search-private-performer), судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 є діючим приватним виконавцем, дата рішення про надання права на здійснення діяльності - 26.02.2018 р., дата внесення до реєстру - 29.05.2018 р.

Матеріалами справи підтверджується, що виконавче провадження №59273186 відкрите приватним виконавцем 04.06.2019 р., тобто після проходження першого року зайняття діяльністю приватним виконавцем Ковальським М. Р.,

Таким чином, беручи до уваги викладене, колегія суддів приходить до висновку, що приватний виконавець правомірно відкрив виконавче провадження з виконання судового наказу №903/614/17-2 від 01.02.2019 р., дії виконавця не суперечать положенням ч. 2 ст. 5 Закону України "Про виконавче провадження".

Окрім того, суд апеляційної інстанції приймає до уваги те, що на завершальній стадії судового провадження, стягувач самостійно може зробити вибір, до кого звертатися з виконавчим документом: до державного чи приватного виконавця.

Щодо посилань боржника на порушення приватним виконавцем вимог ст. 22 Закону України "Про виконавче провадження", оскільки понятим не було роз`яснено їх права та обов`язки, а лише формально вказано про це в оскаржуваній постанові, суд зазначає наступне.

Питання необхідності залучення понятих у разі вчинення виконавчих дій з опису та арешту майна боржника врегульоване статтею 22 Закону. Зокрема, частиною 1 статті 22 Закону встановлено, що виконавчі дії можуть проводитися у присутності понятих. Згідно з ч. 2 вказаної статті присутність понятих є обов`язковою у випадку, передбаченому частиною третьою статті 53 цього Закону, а також у разі відсутності боржника або його представника під час вчинення виконавчих дій, пов`язаних з примусовим входженням на земельні ділянки, до нежитлових приміщень і сховищ, де зберігається майно боржника, на яке звернено стягнення, або майно стягувача, яке має бути повернуто йому в натурі, до житла, іншого володіння особи для забезпечення примусового виселення з нього та вселення в нього, під час проведення опису, арешту, вилучення і передачі майна.

Понятий зобов`язаний засвідчити факт, зміст і результати виконавчих дій, під час провадження яких він був присутній. Перед початком виконавчих дій виконавець роз`яснює понятим їхні права і обов`язки, про що зазначається в акті.

Колегія суддів апеляційного господарського суду, враховуючи викладене, зазначає, що в оскаржуваній постанові приватного виконавця є вказівка на роз`яснення приватним виконавцем понятим їх прав та обов`язків, що останні засвідчили своїми підписами, відтак суд приходить до висновку, що приватним виконавцем дотримано вимоги ст. 22 Закону України "Про виконавче провадження", доказів протилежного суду не подано.

Також суд констатує, що за ст. 19 Закону України "Про виконавче провадження" сторони виконавчого провадження мають право брати участь у вчиненні виконавчих дій. При цьому, суд вважає, що відсутність боржника при проведені опису майна не може бути перешкодою для проведення такого опису.

Щодо посилань боржника на порушення приватним виконавцем вимог ст. 29 Закону України "Про виконавче провадження", оскільки в оскаржуваній постанові не вказано час вчинення виконавчих дій, апеляційний суд зазначає наступне.

Згідно ч. 1 ст. 29 Закону України "Про виконавче провадження", виконавчі дії проводяться виконавцем у робочі дні, не раніше шостої і не пізніше двадцять другої години, якщо інше не передбачено цією статтею. Конкретний час проведення виконавчих дій визначається виконавцем.

Відтак, враховуючи вказане, колегія суддів критично оцінює дане твердження скаржника, оскільки вказана норма не передбачає обов`язку зазначення виконавцем у постанові часу проведення виконавчої дії, а лише вказує на часові межі їх вчинення із вказівкою на самостійне визначення виконавцем доцільного (конкретного) часу вчинення останніх. Вчинення виконавцем виконавчих дій раніше шостої чи не пізніше двадцять другої години 14.06.2019 р. не обґрунтовано належними та допустимими доказами.

Щодо посилань боржника на порушення приватним виконавцем вимог ст. 56 Закону України "Про виконавче провадження" та Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Мін`юсту №512/5 від 02.04.2012 р., суд зазначає наступне.

Пунктом 2, ч. 5 ст. 56 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що у постанові про опис та арешт майна (коштів) боржника обов`язково зазначаються, якщо опису підлягає будівля, споруда, приміщення, квартира - загальна площа, кількість кімнат (приміщень), їх площа та призначення, матеріали стін, кількість поверхів, поверх або поверхи, на яких розташоване приміщення (квартира), інформація про підсобні приміщення та споруди;

В свою чергу, п. 10 р. VII Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012р. №512/5, передбачено, що після виявлення майна (коштів) боржника виконавець проводить опис та арешт цього майна (коштів), про що виносить постанову. У постанові про опис та арешт майна (коштів) боржника повинні бути вказані:

- назва кожного внесеного в постанову предмета і його відмінні ознаки (вага, метраж, розмір, форма, вид, колір, товарний знак, проби, виробнича марка, дата випуску, ступінь зносу тощо);

- якщо вилучені предмети мають ознаки дорогоцінних металів, каменів органічного та неорганічного утворення, перлів тощо, то вони ретельно описуються з визначенням усіх особливих ознак, відповідним чином пакуються в конверт, прошиваються, підписуються виконавцем та іншими учасниками, які були присутніми під час опису;

- якщо проводилось опечатування предмета, зазначається, які предмети, приміщення, сховища були опечатані, кількість накладених печаток та спосіб опечатування;

- прізвище, ім`я та по батькові особи, якій передано майно на зберігання, а якщо майно передано на зберігання не боржнику, а іншій особі, - паспортні дані, ЇЇ місце проживання (далі - зберігай);

- відмітка про роз`яснення зберігачеві майна обов`язків із збереження майна, попередження про кримінальну та іншу відповідальність, встановлену законодавством, за його розтрату, відчуження, приховування, підміну, пошкодження, знищення або інші незаконні дії з майном, на яке накладено арешт;

- якщо виконавець установив зберігачеві обмеження права користуватися майном, зазначаються вид, обсяги і строки обмеження;

- відмітка про роз`яснення сторонам виконавчого провадження або заставодержателю про можливість у 10-денний строк з дня винесення постанови досягти згоди щодо вартості майна та необхідність письмово повідомити про це виконавця;

- зауваження або заяви стягувача. Боржника, осіб, що були присутні;

- постанова про опис та арешт майна (коштів) підписується виконавцем, понятими, зберігачем майна, боржником та стягувачем, їх представниками, а також іншими особами, які були присутні при проведенні опису майна (коштів). У разі відмови від підпису осіб, що були присутні при виконанні, про це робиться відмітка в постанові.

Беручи до уваги викладене, колегія суддів вказує, що постанова приватного виконавця від 14.06.2019 р. містить усі необхідні реквізити, встановлені ст. 56 Закону України "Про виконавче провадження". Відомостей вказаних у постанові достатньо для ідентифікації описаних та арештованих приміщень, а не зазначення деталізації (кількість кімнат (приміщень), їх площа, матеріали стін, інформація про підсобні приміщення та споруди) не тягне за собою правової підстави для скасування спірних постанов.

При цьому, у п. 5 спірних постанови зазначено, що остання може бути оскаржена у порядку та строки, встановлені Законом України "Про виконавче провадження", тобто у даній ситуації роз`яснення порядку та строків оскарження відбулося шляхом відсилання на спеціальний Закон, який є загальнодоступний для користування.

Також суд апеляційної інстанції приймає до уваги, окремо постанова про призначення відповідального зберігача приватним виконавцем не приймається, щодо призначення останнього вказано в п. 3 оскаржуваної постанови, копію яких надано сторонам виконавчого провадження, в тому числі скаржнику. Вказане надає можливість достовірно ідентифікувати особу, яка призначена зберігачем описаного майна, а відсутність даних про особу в постанові про опис та арешт майна не свідчить про наявність підстав для скасування такої постанови чи порушення прав боржника.

Щодо клопотання скаржника про наявність підстав для зупинення виконавчих дій у виконавчому провадженні, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 34 Закону України "Про виконавче провадження", суд зазначає наступне.

Згідно п. ч.1 ст. 34 З.У. "Про виконавче провадження" передбачено, що виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа.

Відповідно до ч. 2 ст. 34 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець не пізніше наступного робочого дня, коли йому стало відомо про обставини, зазначені в частині першій цієї статті, а з підстави, передбаченої пунктом 9 частини першої цієї статті, - у день надіслання виконавчого документа до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, зупиняє вчинення виконавчих дій, про що виносить відповідну постанову.

Враховуючи те, що доводи заявника, наведені ним у скарзі визнані судом необґрунтованими, а судом не вчинялося дій щодо зупинення стягнення на підставі судового наказу Господарського суду Волинської області №903/614/17-2 від 01.02.2019 р., суд апеляційної інстанції вважає безпідставним клопотання скаржника про наявність підстав для зупинення виконавчих дій у виконавчому провадженні, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 34 Закону України "Про виконавче провадження".

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що приватний виконавець Ковальський М.Р. виніс постанову від 14.06.2019 р. у виконавчому провадженні №59273186 про опис і арешт майна боржника відповідно до вимог Закону України "Про виконавче провадження" та в межах наданих йому повноважень, тому відсутні підстави для визнання неправомірними дій приватного виконавця та скасування оскаржуваної боржником постанови.

Окрім того, суд апеляційної інстанції приймає до уваги, що за змістом ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України і тому вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом, в межах провадження справи, в якій вони ухвалені. Виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним законом порядком у справі не допускається.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини одним з основних елементів верховенства права є принцип правової певності, який серед іншого передбачає, що рішення суду з будь-якої справи, яке набрало законної сили, не може бути поставлено під сумнів (див. рішення Суду у справах: Sovtransavto Holding v. Ukraine, no. 48553/99, § 77, від 25.07.2002; Ukraine-Tyumen v. Ukraine, no. 22603/02, §§ 42 та 60, від 22.11.2007) (пункт 4 Інформаційного листа Вищого господарського суду України Про Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та юрисдикцію Європейського суду з прав людини № 01-8/1427 від 18.11.2003).

Відповідно до пунктів 33, 34 рішення Європейського суду з прав людини від 19.02.2009 у справі Христов проти України одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів (справа Брумареску проти Румунії, п. 61).

Колегія суддів апеляційного господарського суду вважає посилання скаржника, викладені ним в апеляційній скарзі такими, що не можуть бути підставою для скасування прийнятого у справі судового рішення, а наведені доводи скаржника не спростовують висновків суду першої інстанції.

При цьому, судом звертається увага на те, що у рішенні Європейського суду з прав людини (справа Трофимчук проти України №4241/03 від 28.10.2010 р.) зазначено, що хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Статтею 276 ГПК України унормовано, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, Північно-західний апеляційний господарський суд приходить до висновку, що ухвалу Господарського суду Волинської області від 16.10.2019 р. у справі №903/614/17 необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий центр "Темпо" без задоволення.

Витрати зі сплати судового збору за розгляд апеляційної скарги покладаються на апелянта згідно ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 273, 275, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий центр "Темпо" на ухвалу Господарського суду Волинської області від 16.10.2019 р. у справі №903/614/17 - залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення до Верховного Суду, відповідно до ст. ст. 287-291 ГПК України.

3. Матеріали справи повернути до Господарського суду Волинської області.

Повний текст постанови складено 28 листопада 2019 р.

Головуючий суддя Олексюк Г.Є.

Суддя Розізнана І.В.

Суддя Грязнов В.В.