РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.11.2019 м. КиївСправа № 910/12804/19

За позовом: підприємства з іноземними інвестиціями "АМІК УКРАЇНА";

до: акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ";

про: стягнення 3.437,99 грн.

Суддя Балац С.В.

Представники: без виклику сторін.

С У Т Ь С П О Р У :

Підприємство з іноземними інвестиціями "АМІК УКРАЇНА" звернулося до господарського суду міста Києва із позовом до акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" про стягнення 3.437,99 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем порушено зобов`язання за укладеним між сторонами спору договором про надання послуг від 12.02.2018 № 08906/ЦТЛ-2018/18/158 у вигляді несвоєчасного здійснення доставки вантажу, що призвело до звернення позивача до господарського суду із вимогами про стягнення з відповідача неустойки в сумі 3.437,99 грн.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 19.09.2019 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 910/12804/19 та вирішено розгляд справи здійснювати в порядку (за правилами) спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, оскільки вказана справа є справою незначної складності та визнана судом малозначною.

Відповідач скориставшись своїм правом, наданим ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, надав суду відзив, в якому останній просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на те, що загальний строк доставки вантажу, визначений відповідно до Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення та Правил обчислення термінів доставки вантажів, складає 13 діб, натомість фактично вантаж доставлено за 12 діб.

Позивач скориставшись своїм правом, наданим ст. 166 Господарського процесуального кодексу України, надав суду відповідь на відзив, в якій позивач зазначає, що відзив відповідача не спростував твердження та аргументи стосовно суті позовних вимог, оскільки відповідач у відзиві неправильно розрахував фактичний строк доставки вантажу.

Дослідивши наявні у матеріалах даної справи докази, господарський суд міста Києва,

В С Т А Н О В И В :

12.02.2018р. між підприємством з іноземними інвестиціями "АМІК Україна" (за договором - Замовник, позивач) та публічним акціонерним товариством "Укрзалізниця" (за договором - Перевізник, відповідач) було укладено договір про надання послуг № 08906/ЦТЛ-2018/18/158 (далі - Договір), відповідно до умов якого відповідач зобов`язався здійснювати перевезення вантажів, надавати вантажний вагон для перевезення, та інші послуги, пов`язані з організацією перевезення вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученнях (експорт, імпорт) і вагонах відповідача, вагонах залізниць інших держав та/або вагонах позивача і проведення розрахунків за ці послуги.

Пунктом 1.2 Договору передбачено, що перевезення - послуга, в процесі надання якої Перевізник зобов`язується доставити довірений Замовником вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а Замовник зобов`язується оплатити послуги у передбаченому цим Договором порядку.

Перевезення оформлюється залізничною накладною відповідно до цього Договору, Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 № 457 зі змінами та доповненнями, Збірника Тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язані з ними послуги, який затверджено наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 26.03.2009 № 317, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 15.04.2009 за № 340/16356, Правил перевезення вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 09.12.2002 № 873, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29.12.2009 за № 1030/7318, Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення, Конвенції про міжнародні залізничні перевезення.

На виконання умов договору була оформлена накладна № 0479398 (далі - Накладна) від 05.01.2019. Відповідач взяв на себе зобов`язання відправити зі станції Буганяй Литовської залізниці вантаж у вагонах № 51622868, 53612933 до станції Одеса-Ліскі Одеської залізниці, про що зазначено у графі 22 Накладної. Накладна складається з двох частин: паперова накладна засвідчує факт перевезення вантажу на території Литви, а електронна - на території України. Факт укладення договору перевезення підтверджується графою 26 накладної.

Як вбачається із відмітки штемпелю митниці у графі 34, вантаж перетнув кордон із Республікою Білорусією 06.01.2019, у зв`язку з чим час перебування вантажу на території Литви становив 1 доба (відстань по території Литви - 349 км), 07.01.2019 вантаж перетнув кордон України, тобто час перебування вантажу на території Республіки Білорусь становив 1 доба (відстань по території Республіки Білорусь - 554 км).

Відповідно до графи 32 "Продовження строку доставки" накладної вантаж був затриманий з 06:30 год. 08.01.2019 по 19:40 год. 09.01.2019, тобто на 37 годин 10 хвилин, відповідно до параграфу 5 ст. 24 Угоди неповна доба вважається за повну, тому строк доставки вантажу продовжено на 2 доби.

На станцію призначення Одеса-Ліски Одеської залізниці вантаж прибув 18.01.2019 (відстань по території України - 862 км), що підтверджується відміткою штемпелю у графі 27 накладної. Таким чином, час перебування вантажу на території України становив 11 діб. Також враховуючи загальну відстань перевезення, продовження терміну доставки на 1 добу для операцій, пов`язаних з відправленням вантажу та на 2 доби митних операцій, що підтверджуються відміткою у графі 32 накладної та актом загальної форми №10835, загальний термін доставки вантажу складає - 12 діб, фактично вантаж доставлявся залізницею (загальний термін доставки) 13 діб.

Отже, термін доставки вантажу за договором перевезення - накладною № 0479398, не дотриманий залізницею (договірним перевізником), загальний термін доставки вантажу складає - 13 діб, перевищення терміну доставки вантажу - 1 добу.

Заперечуючи проти позовних вимог, відповідач у відзиві, зазначає, що термін доставки починається з 00:00 годин дня. наступного за днем заключення Договору, тобто з 06.01.2019, а термін доставки закінчується в момент повідомлення про прибуття вантажу, на думку відповідаче це 18.01.2019.

Проте судом доводи відповідача не приймаються, оскільки відповідно до параграфу 5 ст. 24 Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення перебіг терміну доставки вантажу починається з 0.00 годин дня, наступного за днем укладення договору перевезення, і закінчується в момент передачі одержувачу повідомлення про прибуття вантажу, при цьому неповну добу розраховують як за повну.

Оскільки відповідач прострочив термін доставки вантажу, який замість 12 діб становив 13 діб, позивач звернувся до останнього з претензією від 26.02.2019 № 476 про сплату неустойки. Дана претензія вручена відповідачу 28.02.2019 згідно з відміткою на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення, однак відповіді або грошових коштів від відповідача так і не надійшло.

Відповідно до статті 908 Цивільного кодексу України, перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення.

Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Відповідно до статті 4 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 № 457, перевезення залізницями вантажів, пасажирів, багажу і вантажобагажу у міжнародному сполученні здійснюється відповідно до угод про залізничні міжнародні сполучення.

Із матеріалів справи вбачається, що за спірними накладними мало місце міжнародне перевезення вантажу, у зв`язку з чим до правовідносин сторін застосовуються положення Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення від 01.11.1951 (далі - Угода), яка є чинною відповідно до Закону України "Про правонаступництво України" та Віденської конвенції про правонаступництво держав щодо договорів.

Згідно параграфів 2, 3 ст. 24 Угоди термін доставки вантажу визначається виходячи з наступних норм:

для контейнерів - 1 доба на кожні розпочаті 150 км;

для інших відправлень - 1 доба на кожні розпочаті 200 км.

Строк доставки вантажу збільшується на 1 добу на операції, пов`язані з відправленням вантажу.

Строк доставки вважається дотриманим, якщо вантаж прибув на станцію призначення до спливу строку доставки і перевізник повідомив отримувача про прибуття вантажу і можливості передачі вантажу в розпорядження отримувача. Порядок повідомлення отримувача визначається національним законодавством, що діє в місці видачі вантажу.

Відповідно до ст. 2 Угоди та додатку 1 до УМВС "Правила перевезення вантажів" розділу 1 пункту 2.1 відправка - це вантаж за однією накладною (відправлення) приймається до перевезення від одного відправника на одній станції відправлення на адресу одного одержувача на одну станцію призначення.

Згідно ст. 23 Статуту дата приймання і видачі вантажу засвідчується на накладній календарним штемпелем станції. В разі проведення митного контролю дата видачі вантажу ставиться після закінчення митних операцій.

Із матеріалів справи вбачається, що вагони № 51622868, 53612933 прибули на станцію призначення 18.01.2019, про що свідчить відповідний календарний штемпель станції Кременець у п. 27 залізничної накладної № 04799398.

Тобто, вантаж за вищевказаною залізничною накладною був відправлений зі станції Буганяй Литовської залізниці 05.01.2019, термін доставки розпочато 06.01.2019, та прибув на станцію призначення 18.01.2019, що становить 13 діб.

Відстань спірного перевезення складає по території Литви 349 км. + по території Білорусі 554 км. + по території України 862 км. = 1765 км., а тому нормативний термін доставки вантажу складає 12 діб (1765км/200км = 8,825 діб = 9 діб + 1 доба для операцій, пов`язаних з відправленням вантажу + 2 доба та митні операції).

На підставі викладеного, суд доходить висновку, що фактичний термін доставки вантажу за накладною № 04799398 перевищує нормативний термін доставки на 1 добу.

Параграфом 1 статті 45 Угоди визначено, що якщо перевізником не був дотриманий строк доставки вантажу, обчислений відповідно до статті 24 термін доставки вантажу, перевізник сплачує відшкодування за перевищення строку доставки у вигляді неустойки.

Згідно параграфу 2 ст. 45 Угоди розмір неустойки за перевищення терміну доставки вантажу визначається виходячи з провізної плати того перевізника, який допустив перевищення - терміну доставки, та величини (тривалості) перевищення терміну доставки і розраховується, як відношення перевищення терміну доставки (в добах) до загального терміну доставки, а саме:

- 6% провізної плати при перевищенні терміну доставки не зверху однією десятою загального терміну доставки;

- 18% провізної плати при перевищенні терміну доставки більше за одну десяту, але не понад три десятих загального терміну доставки;

- 30% провізної плати при перевищенні терміну доставки більше трьох десятих загального терміну доставки.

Як підтверджується календарним штемпелем на накладній № 04799398 відповідачем доставлено вантажоодержувачу вантаж із порушенням встановленого терміну доставки, визначеного ст. 24 УМВС, що у відповідності до ст. 45 вказаної Угоди є підставою для застосування до відповідача як перевізника відповідальності у вигляді неустойки.

З урахуванням викладеного, у зв`язку із простроченням відповідачем термінів доставки вантажу, визначених Угодою, позивачем згідно наданого розрахунку нараховано відповідачу 6% неустойки у розмірі 3.437,99 грн., виходячи з загальної вартості послуг перевезення за залізничною накладною № 04799398 - 57.299,80 грн.

За перерахунком суду, здійсненим на підставі наданого позивачем розрахунку, розмір неустойки за перевищення терміну спірної доставки становить 3.437,99 грн.

У частині 1 статті 19 Господарського кодексу України встановлено, що сторони вживають заходів для досудового врегулювання спору за домовленістю між собою або у випадках, коли такі заходи є обов`язковими згідно із законом.

Параграфом 1 ст. 46 Угоди передбачено, що право пред`явлення претензії до перевізника належить відправникові і одержувачеві.

Відповідно до параграфу 1 статті 47 Угоди позов може бути пред`явлено тільки після пред`явлення відповідної претензії і тільки до того перевізника, до якого булла пред`явлена претензія.

При цьому, судом врахований передбачений параграфом 2 статті 47 Угоди момент виникнення права на пред`явлення претензії та позову, за умовами якого право пред`явлення претензії та позову про відшкодування за недостачу, пошкодження (псування) вантажу, а також за перевищення строку доставки, виникає з дня видачі вантажу одержувачеві.

Як вбачається із матеріалів справи, отримавши 18.01.2019 вантаж, позивач звертався до відповідача з відповідною претензією від 26.02.2019, що надійшла до відповідача 28.02.2019, однак останній відповідь на претензію не надав. Таким чином позивач звернувся до суду з даним позовом у межах встановлених Угодою строків.

Відповідно до параграфу 7 ст. 46 Угоди претензійні вимоги, що випливають із договору міжнародного залізничного вантажного перевезення розглядаються перевізником протягом 180 днів з дня її отримання.

Згідно з параграфом 3 статті 47 Угоди позов може бути пред`явлено, якщо протягом строку на розгляд претензії перевізник повідомив особу, яка звернулася з претензією, про її відхилення повністю або частково.

Оскільки факт порушення відповідачем правил перевезення вантажу та Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення належним чином підтверджується матеріалами справи, а на момент прийняття рішення доказів оплати неустойки позивачу відповідач суду не надав, то суд приходить до висновку про обґрунтованість вимоги про стягнення з акціонерного товариства "Українська залізниця" неустойки у розмірі 3.437,99 грн.

За таких обставин, позовні вимоги підприємства з іноземними інвестиціями "АМІК Україна" підлягають задоволенню в повному обсязі.

Приписами частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Враховуючи те, що спір виник в результаті неправильних дій відповідача, суд керуючись частиною 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, покладає витрати по сплаті судового збору на відповідача.

Керуючись ст.ст. 74, 76, 77, 78, 79, 86, 123, 129, 233, 236, 238, 250, 252, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва,

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" (03680, м. Київ, вул. Тверська,5; ідентифікаційний код 40075815) на користь підприємства з іноземними інвестиціями "АМІК УКРАЇНА (04071, м. Київ, вул. Верхній Вал,68; ідентифікаційний код 30603572) неустойку в сумі 3.437(три тисячі чотириста тридцять сім) грн. 99 коп.; витрати по сплаті судового збору в сумі 1.921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) грн. 00 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду може бути оскаржено в порядку та строки встановлені ст.ст. 254, 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя С.В. Балац