ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" листопада 2019 р. Справа№ 927/483/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Жук Г.А.

суддів: Дикунської С.Я.

Мальченко А.О.

за участю секретаря судового засідання Костяк В.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу №11-08/12319 від 14.08.2019 (вх. №09.1-04.4/6501/19 від 19.08.2019) Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної у м.Чернігові ради на рішення Господарського суду Чернігівської області від 31.07.2019

у справі №927/483/19 (суддя Белов С.В.)

за позовом Публічного акціонерного товариства Укртелеком в особі Чернігівської філії Публічного акціонерного товариства Укртелеком

до Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної у м.Чернігові ради

про стягнення 1 838 363,04 грн компенсації пільг на телекомунікаційні послуги надані пільговим категоріям громадян

за участю представників учасників справи;

від позивача: Волошина О.Г. довіреність № 4241 від 18.01.19

від відповідача: не з`явились

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Укртелеком" в особі Чернігівської філії ПАТ "Укртелеком" звернулося до суду з позовом до Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної у м.Чернігові ради про стягнення заборгованості у сумі 1.838.363 грн. 04 коп. по компенсації пільг на телекомунікаційні послуги надані пільговим категоріям громадян, відповідно до Законів України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", "Про жертви нацистських переслідувань", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів органів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист", "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", "Про охорону дитинства",

"Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні", якими встановлено пільги з оплати вартості послуг, а відповідно до чинного законодавства на відповідача, як розпорядника коштів місцевих бюджетів покладено обов`язок здійснювати розрахунки з постачальниками послуг пільговим категоріям громадян.

Рішенням Господарського суду Чернігівської області від 31.07.2019 позов задоволено повністю. Стягнуто з Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної у м.Чернігові ради (, вул. Шевченка, 44, м. Чернігів, 14027) на користь Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" (бульв. Шевченка, 18, м.Київ, 01601) в особі Чернігівської філії Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" (просп. Миру, 28, м. Чернігів, 14000, код ЄДРПОУ 21560,04 грн заборгованості з компенсації пільг.

Стягнуто з Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної у м.Чернігові ради на користь Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Чернігівської філії Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" 27.575,45 грн судового збору.

Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач - Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної у м.Чернігові ради, подав апеляційну скаргу №11-08/12319 від 14.08.2019 (вх. №09.1-04.4/6501/19 від 19.08.2019) на рішення Господарського суду Чернігівської області від 31.07.2019 у справі №927/483/19 просить рішення місцевого господарського суду скасувати та ухвалити нове рішення, про відмову у задоволені позову .

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що оскаржуване рішення прийнято з порушенням норм процесуального права та за неправильним застосуванням норм матеріального права.

За твердженням апелянта суд не дослідив, що спір стосується виконання бюджетів, що регулюється Бюджетним кодексом України, а відтак спір не підвідомчий господарському суду. На даний час Чернігівською міською радою не прийнято рішення щодо виділення коштів на відшкодування витрат за надання пільг за послуги зв`язку окремим категоріям громадян. Таким чином, у зв`язку з відсутністю бюджетних призначень на період з 01.01.2018 по 31.12.2018 управління не підписувало актів звіряння розрахунків за надані населенню послуги, на які надаються пільги та не реєструвало зобов`язання. Звертає увагу та те, що при складанні місцевого бюджету міста на 2018 рік видатки на надання пільг за послуги зв`язку не передбачалися, то і відповідні видатки на зазначені цілі не затверджувались у кошторисах розпорядників коштів та у відповідних паспортах бюджетних програм. Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної у місті Чернігові ради є неприбутковою організацією і виплачує ті кошти, які надходять на її рахунки з будь-яких бюджетів. Іншого фінансування Управління не має, кошторисних призначень на 2018-2019 роки на відшкодування телекомунікаційних послуг, наданих пільговим категоріям громадян, які проживають у Деснянському районі міста в період 01.01.2018 по 31.12.2018 Чернігівська міська рада Управлінню не доводила.

Згідно Витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.08.2019 апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді Жук Г.А., суддів Мальченко А.О., Дикунська С.Я.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.08.2019 апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної у м.Чернігові ради залишено без руху у зв`язку з неоплатою судового збору в розмірі визначеному Законом України «Про судовий збір» та не підтвердженням повноваження особи, яка підписала апеляційну скаргу.

05.09.2019 листом за № 11-08/13289 від 03.09.2019 Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної у м.Чернігові ради представило належні докази сплати судового збору (платіжне доручення № 2965 від 22.08.2019) та копію розпорядження Деснянської районної у місті Чернігові ради № 42р/к від 07.04.2018 року про призначення Максимову В.М. на посаду начальника Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної у м.Чернігові.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.09.2019 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою №11-08/12319 від 14.08.2019 (вх. №09.1-04.4/6501/19 від 19.08.2019) Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної у м.Чернігові ради на рішення Господарського суду Чернігівської області від 31.07.2019 у справі № 927/483/19, справу призначено до розгляду на 04.11.2019, встановлено позивачу процесуальний строк для подання відзиву на апеляційну скаргу протягом п`яти днів з дня вручення ухвали про відкриття апеляційного провадження, але не пізніше 21.10.2019.

27.09.2019 від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач заперечив доводи апелянта, стверджує, що відшкодування вартості послуг, які надано позивачем особам, які згідно чинного законодавства мають право на соціальні пільги відноситься саме до компетенції Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної у м.Чернігові ради і обов`язок такого відшкодування покладено на Управління, як розпорядника коштів, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення місцевого господарського суду залишити без змін.

В судовому засіданні 04.11.2019 представник позивача підтримав правову позицію викладену в позовній заяві та у відзиві на апеляційну скаргу.

Апелянт не скористався правом участі в судовому засіданні 04.11.2019, хоча про час та місце судового засідання був повідомленій належним чином.

Враховуючи неявку у судове засідання представника апелянта, керуючись принципами господарського судочинства, закріпленими у ст.ст. 13, 14 ГПК України, суд апеляційної інстанції визнав за необхідне відкласти розгляд справи про що винесено ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 04.11.2019. Про місце, дату і час наступного судового засідання представників сторін повідомлено належним чином.

14.11.2019 від апелянта надійшов лист за № 11-08/16696 від 12.11.2019 в якому Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної у м.Чернігові ради повідомляє, що підтримує апеляційну скаргу в повному обсязі та просить розглянути справу за відсутності представника управління, оскільки управління не має достатніх коштів на фінансування відряджень працівників.

В судовому засіданні 25.11.2019 представник позивача не заперечував проти розгляду спору за відсутності представника апелянта, з доводами апеляційної скарги ознайомлений, заперечення надав у відзиві на апеляційну скаргу, надав усні пояснення по суті спору .

З огляду на приписи ч. ч. 2, 3 ст. 120, ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторони або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ст. 269, ч. 1 ст. 270 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. У суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених при перегляді справ в порядку апеляційного провадження.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази в їх сукупності, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, заслухавши пояснення представника апелянта, Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги в межах викладених скаржником доводів та вимог, виходячи з наступного.

Місцевим господарським судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що Публічне акціонерне товариство "Укртелеком" в особі Чернігівської філії Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" є оператором телекомунікацій, який надає телекомунікаційні послуги споживачам відповідно до вимог Цивільного та Господарського кодексів України, Закону України "Про телекомунікації", Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №295 від 11.04.2012 року та інших законодавчих актів України.

Відповідно до ч. 3 ст. 63 Закону України "Про телекомунікації" телекомунікаційні послуги споживачам, які мають установлені законодавством України пільги з їх оплати, надаються операторами, провайдерами телекомунікацій відповідно до законодавства України.

Згідно з п. 63 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №295 від 11.04.2012 року, встановлені законами пільги з оплати послуг надаються споживачеві відповідно до законодавства за місцем його проживання з дня пред`явлення ним документа, що підтверджує право на пільги.

Статтею 19 Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії" встановлено, що пільги щодо оплати житлово-комунальних, транспортних послуг і послуг зв`язку та критерії їх надання визначаються виключно законами України. Державні соціальні гарантії є обов`язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

Публічне акціонерне товариство "Укртелеком" в особі Чернігівської філії в період з січня по грудень (включно) 2018 року надавало телекомунікаційні послуги на пільгових умовах абонентам, які проживають в Деснянському районі м Чернігова на загальну суму 1822200,93грн.. Крім того, у зазначений період на пільгових умовах встановлено квартирні телефони абонентам в травні в розмірі 168,00грн та липні 2018 в розмірі 84,00грн. За період з 01.05.2016 по 30.11.2016 було встановлено на пільгових умовах квартирні телефони абонентам, які проживають в Деснянськму районі м Чернігова на загальну суму 949,20грн.

До розміру позовних вимог позивачем включена, також, сума 14.960,91грн на відшкодування вартості телекомунікаційних послуг наданих пільговим категоріям громадян та видатків на пільгове встановлення квартирного телефону за 2017, які не сплачено відповідачем. При цьому, позивачем зазначено, що при розгляді спору за попередній період у 2018 році було проведено звіряння розрахунків на підставі акту звірки щомісячних обсягів (кількісних показників) та щомісячних сум наданих послуг по пільговим категоріям споживачів, в результаті було виявлено розбіжності в розрахунках на зменшено розмір нарахованих видатків саме на суму 14960,61грн. Враховуючи те, що у жовтні місяці було проведено коригування по пільговиках на суму 14960,91грн., яку включено позивачем до позовних вимог, загальна сума яких складає 1838363,04грн.

Позивач посилаючись на Закони України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального статусу", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист", "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", "Про жертви нацистських переслідувань", "Про охорону дитинства", "Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні", "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні", за якими на певним категоріям громадян передбачено надання пільг при оплаті за послуги зв`язку (телекомунікаційні послуги) просить стягнути з відповідача, як розпорядника коштів, 1838363,04грн., що становить вартість послуг наданих пільговикам за період 2018 року та неоплачені послуги 2017року..

Так, відповідно Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захист" за № 3551-XII, учасникам бойових дій (статті 5, 6) надаються такі пільги: позачергове користування всіма послугами зв`язку та позачергове встановлення на пільгових умовах квартирних телефонів (оплата у розмірі 20 процентів від тарифів вартості основних та 50 процентів - додаткових робіт). Абонентна плата за користування телефоном встановлюється у розмірі 50 процентів від затверджених тарифів (п. 19 частини 1 статті 12 закону). Для осіб з інвалідністю внаслідок війни та прирівняним до них особам (стаття 7) надаються такі пільги: позачергове безплатне встановлення квартирних телефонів і позачергове користування всіма послугами зв`язку. Абонентна плата за користування квартирним телефоном встановлюється у розмірі 50 процентів від затверджених тарифів, а осіб з інвалідністю внаслідок Другої світової війни зі 100-процентною знижкою від затверджених тарифів (п. 10 частини 1 статті 13 закону). Учасникам бойових дій у період Другої світової війни, яким виповнилося 85 років і більше, надаються пільги, передбачені статтею 13 Закону для осіб з інвалідністю внаслідок війни I групи. Закону передбачено надання учасникам війни (статті 8, 9) таких пільг: позачергове користування всіма послугами зв`язку та позачергове встановлення телефонів (оплата у розмірі 20 процентів від тарифів вартості основних та 50 процентів - додаткових робіт). Абонентна плата за користування телефоном встановлюється у розмірі 50 процентів від затверджених тарифів (п. 18 ч. 1 ст. 14 закону). Особам, на яких поширюється чинність цього Закону (стаття 10), надаються такі пільги: позачергове користування всіма послугами зв`язку та позачергове встановлення на пільгових умовах квартирних телефонів (оплата у розмірі 20 процентів від тарифів вартості основних та 50 процентів - додаткових робіт). Абонентна плата за користування телефоном встановлюється у розмірі 50 процентів від затверджених тарифів(п. 20 ч. 1 ст. 15 закону ).

Відповідно до вимог Закону України "Про жертви нацистських переслідувань" від 23.03.2000 № 1584-ІІІ колишнім неповнолітнім (яким на момент ув`язнення не виповнилося 18 років) в`язням концентраційних таборів, гетто, інших місць примусового тримання, створених фашистською Німеччиною та її союзниками в період Другої світової війни, а також дітям, які народилися у зазначених місцях примусового тримання їх батьків, надаються пільги, зокрема, позачергове користування всіма послугами зв`язку та позачергове встановлення на пільгових умовах квартирних телефонів (оплата в розмірі 20 відсотків тарифів на основні та 50 відсотків - на додаткові роботи). Абонентна плата за користування телефоном установлюється в розмірі 50 відсотків затверджених тарифів. (п. 18 ч. 1 ст. 6-1 Закону). Колишнім малолітнім (яким на момент ув`язнення не виповнилося 14 років), в`язням концентраційних таборів, гетто та інших місць примусового тримання, визнаним особам з інвалідністю від загального захворювання, трудового каліцтва та з інших причин, надаються такі пільги: позачергове безоплатне встановлення квартирних телефонів і позачергове користування всіма послугами зв`язку. Абонентна плата за користування квартирним телефоном установлюється в розмірі 50 відсотків затверджених тарифів (п. 10 ч. 1 ст. 6-2 закону). Колишнім в`язням концентраційних таборів, гетто та інших місць примусового тримання в період Другої світової війни; особам, які були насильно вивезені на примусові роботи на територію Німеччини або її союзників, що перебували у стані війни з колишнім Союзом РСР, або на території окупованих Німеччиною інших держав; дітям партизанів, підпільників, інших учасників боротьби з націонал-соціалістським режимом у тилу ворога, яких у зв`язку з патріотичною діяльністю їх батьків було піддано репресіям, фізичним розправам, гонінням, надаються такі пільги: позачергове користування всіма послугами зв`язку та позачергове встановлення телефонів (оплата у розмірі 20 відсотків тарифів на основні та 50 відсотків - на додаткові роботи). Абонентна плата за користування телефоном установлюється в розмірі 50 відсотків затверджених тарифів (п. 17 ч. 1 ст. 6-3 Закону). Дружинам (чоловікам) померлих жертв нацистських переслідувань, визнаних за життя особами з інвалідністю від загального захворювання, трудового каліцтва та з інших причин, які не одружилися вдруге, надаються такі пільги: позачергове користування всіма послугами зв`язку та позачергове встановлення на пільгових умовах квартирних телефонів (оплата в розмірі 20 відсотків від тарифів на основні та 50 відсотків - на додаткові роботи). Абонентна плата за користування телефоном установлюється в розмірі 50 відсотків затверджених тарифів (п. 19 ч. 1 ст. 6-4закону)

Відповідно п. 11, 28 ч. 1 ст. 20 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991р. № 796-XII, особам, віднесеним до категорії 1 (пункт 1 статті 14), надаються гарантовані державою компенсації та пільги: 50-процентна знижка плати за користування телефоном (абонентна плата, оплата послуг електрозв`язку за місцеві телефонні розмови з квартирних телефонів при посекундному обліку їх тривалості); позачергове встановлення телефону з оплатою 50 процентів вартості його встановлення. Зазначені у п.11 пільги надаються також членам сімей громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, які проживають у жилих будинках (квартирах) усіх форм власності в межах норм, передбачених законом. До членів сімей громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, належать: дружина (чоловік), неповнолітні діти, непрацездатні батьки, особа, яка проживає разом з постраждалою внаслідок Чорнобильської катастрофи особою - інвалідом I групи та доглядає за нею, за умови, що ця особа не перебуває у шлюбі; особа, яка знаходиться під опікою або піклуванням громадянина, що має право на пільги, та проживає разом з ним.

Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 20, п. 1 ч. 1 ст. 21, ч. 2 ст. 21 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" пільги, передбачені пунктами 5, 7, 8, 11, 12, 20, 23 і 27 ч. 1 ст.20, надаються дружинам (чоловікам), якщо та (той) не одружилися вдруге, померлих громадян, смерть яких пов`язана з участю у ліквідації інших ядерних аварій, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт; особам, віднесеним до категорії 2 (пункт 2 статті 14), надаються такі гарантовані державою компенсації та пільги, передбачені пунктами 1, 2, 3, 5, 6, 7, 8, 11, 12, 17, 18, 20, 22, 23, 24, 25, 26, 27, 29, 30, 31 статті 20; дружині (чоловіку) померлого громадянина, смерть якого пов`язана з Чорнобильською катастрофою, або опікуну (на час опікунства) дітей померлого.

Закон України "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист" від 24.03.1998 №203/98-ВР, передбачає надання пільг ветеранам військової служби, ветеранам органів внутрішніх справ, ветеранам Національної поліції, ветеранам податкової міліції, ветеранам державної пожежної охорони, ветеранам Державної кримінально-виконавчої служби України, ветеранам служби цивільного захисту, ветеранам Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України і членами їх сімей, які проживають разом з ними: 50-відсоткова знижка плати за користування квартирним телефоном (п. 6 частини 1 статті 6 закону); право на пільги мають вдови (вдівці) померлих (загиблих) ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції, ветеранів податкової міліції, ветеранів державної пожежної охорони, ветеранів Державної кримінально-виконавчої служби України, ветеранів служби цивільного захисту, ветеранів Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України та члени їх сімей, які перебувають на їх утриманні (ч. 3 ст. 7 закону).

Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 за № 2011-ХІІ особам, звільненим з військової служби, які стали особами з інвалідністю під час проходження військової служби, надається 50-відсоткова знижка плати за встановлення і користування квартирним телефоном (абз. 2 частини 5 статті 12 Закону).

Законом України "Про охорону дитинства" від 26.04.2001 за №2402-ІІІ багатодітним сім`ям надаються пільги, зокрема, позачергове встановлення квартирних телефонів. Абонентна плата за користування квартирним телефоном встановлюється у розмірі 50 відсотків від затверджених тарифів. Дитячим будинкам сімейного типу та прийомним сім`ям, в яких не менше року проживають відповідно троє або більше дітей, а також сім`ям (крім багатодітних сімей), в яких не менше року проживають троє і більше дітей, враховуючи тих, над якими встановлено опіку чи піклування, надаються пільги, передбачені частиною третьою, з урахуванням умов, визначених частиною четвертою цієї статті (п. 4,5 ч. 3 ст. 13 закону)

У відповідності до п. 7 частини 1 статті 9 Закону України "Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні" № 3721-ХІІ особам, які мають особливі трудові заслуги перед Батьківщиною, надаються такі пільги: звільнення від плати за користування домашнім телефоном. Зазначені пільги зберігаються за одним із подружжя, що пережило, і батьками Героїв Соціалістичної Праці, Героїв України, повних кавалерів ордена Трудової Слави.

За приписами абз. 2 ст. 35 Закону України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні"№875-XII особи з інвалідністю першої та другої груп мають право на позачергове і пільгове встановлення квартирних телефонів за рахунок видатків, що здійснюються з місцевих бюджетів і враховуються під час визначення обсягу міжбюджетних трансфертів. Порядок і умови встановлення телефонів особам з інвалідністю визначаються Кабінетом Міністрів України з урахуванням пропозицій всеукраїнських громадських організацій осіб з інвалідністю.

Згідно ст.17 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" (№3551-XII), ч. 6 ст. 6 Закону України "Про жертви нацистських переслідувань" (№1584 -ІІІ), ст. 63 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (№ 796-XII), ч. 2 ст. 1 Закону України "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист" (№203/98-ВР), ст. 23 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (від 20.12.1991 № 2011-ХІІ) фінансування витрат, пов`язаних з наданням пільг здійснюється за рахунок коштів державного та місцевих бюджетів.

Видатки на соціальний захист та соціальне забезпечення належать до видатків, що здійснюються з Державного бюджету України, при цьому, порядок та умови надання субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам визначаються Кабінетом Міністрів України (ст. 87, ч.2 ст. 97 Бюджетного кодексу України).

Відповідно до частин 1, 4 та 5 статті 20 Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії" надання державних соціальних гарантій здійснюється за рахунок бюджетів усіх рівнів, коштів підприємств, установ та організацій та соціальних фондів на засадах адресності та цільового використання.

Місцевий господарський суд правомірно зазначив, що розробка та виконання Державного бюджету України, бюджету Автономної Республіки Крим та місцевих бюджетів здійснюються на основі пріоритетності фінансування видатків для забезпечення надання державних соціальних гарантій.

На підтвердження факту надання телекомунікаційних послуг за період з 01.01.2018 по 31.12.2018 пільговим категоріям громадян Публічним акціонерним товариством "Укртелеком" в особі Чернігівської філії надані розрахунки видатків на відшкодування витрат, пов`язаних з наданням пільг за січень 2018 - грудень 2018 року (а.с. 17-75) та супровідні листи про направлення форми "2-пільга" за період з січня по грудень 2018 року відповідачу. Факт отримання вказаної форми для здійснення розрахунків відповідач не спростовує.

22.05.2019 позивачем направлялась відповідачу претензія №14-12/145 від 22.05.2019 з вимогою у термін до 03.06.2019 перерахувати кошти у сумі 1838363,04грн, що підтверджено наявними у матеріалах справи описом вкладення у цінний лист від 22.05.2019 та фіскальним чеком від 22.05.2019. Відповіді на претензію відповідачем не надано.

Позивачем на адресу відповідача направлялись листи (копіїї яких додані до матеріалів справи), з вимогами забезпечення дотримання чинного законодавства щодо прийняття від Чернігівської філії "Укртелеком" щомісячних звітів формою "2-пільга"

Як вбачається з матеріалів справи, позивач у період з травня 2016 по листопад 2016 щомісяця надсилав відповідачу розрахунки видатків на відшкодування витрат, пов`язаних з відшкодуванням пільг за формою " 2-пільга". Також позивачем на адресу відповідача направлялись розрахунки видатків на відшкодування витрат, пов`язаних з наданням пільг за період з січня 2018 по грудень 2018. Крім цього, позивачем в період з лютого 2018 по січень 2019 направлялись відповідачу листи щодо повернення актів звіряння.

Однак, відповідач в порушення приписів законодавства звірку не проводив, та ухилявся від складання актів звіряння розрахунків форми №3-пільга, копії яких додані до матеріалів справи.

Відповідач не здійснив відшкодування позивачу наданих послуг зв`язку пільговим категоріям населення та пільгове встановлення квартирних телефонів громадянам, у результаті за відповідачем утворилась заборгованість у розмірі 1838363,04 грн., що відповідачем не спростовано.

Як вбачається з матеріалів справи, сума боргу в частині відшкодування абонентної плати за користування телефоном, наданої позивачем пільговим категоріям населення в період з 01.01.2018 по 31.12.2018, становить1822200,93 грн,зокрема: у січні 2018- 228947,52 грн; у лютому 2018 - 148066,14 грн, у березні 2018 року - 148610,61 грн, у квітні 2018 року - 148549,49 грн, у травні 2018 року - 148273,96 грн, у червні 2018 року - 147355,01 грн, у липні 2018 року - 143800,85 грн, у серпні 2018 року - 143256,10 грн, у вересні 2018 року - 1411554,74 грн, у жовтні 2018 року - 105474,00 грн, у листопаді 2018 року - 160372,56 грн, у грудні 2018 року - 157939,95 грн. За наведених обставин, суд доходить висновку, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості по відшкодуванню вартості телекомунікаційних послуг, наданих пільговим категоріям громадян за період з 01.01.2018 по 31.12.2018 є обгрунтованими і підлягають задоволенню.

Сума боргу в частині відшкодування пільг за встановлення позивачем квартирного телефону пільговим категоріям громадян становить за період з 01 травня 2016 року по 30 листопада 2016 року 949,20грн, зокрема: у травні 2016 року - 67,20 грн, у червні 2016 року - 151,20 грн, у липні 2016 року - 193,20 грн, у серпні 2016 року - 151,20 грн, у вересні 2016 року - 84,00 грн, у жовтні 2016 року - 67,20 грн, у листопаді 2016 - 235,20 грн. Сума боргу в частині відшкодування встановлення на пільгових умовах квартирних телефонів абонентам у травні 2018 року - 168,00грн та в липні 2018 року -84,00грн.

Відповідачем не заперечується правомірність надання позивачем пільг з встановлення квартирного телефону пільговим категоріям населення, які одночасно користуються пільгою зі сплати абонентної плати за користування телефоном.

За змістом п. 3 ст. 63 Закону України "Про телекомунікації" та п. 63 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 11.04.2012 № 295, споживачам, які мають установлені законодавством України пільги з їх оплати, телекомунікаційні послуги надаються операторами, провайдерами телекомунікацій відповідно до законодавства України.

Цим Законом та Правилами не передбачено обмежень щодо надання послуг у разі відсутності коштів на зазначені цілі.

Вказані вище положення законодавства закріплюють реалізацію державних соціальних гарантій певним категоріям громадян. Обов`язок держави в особі її органів відшкодувати вартість наданих послуг суб`єкту господарювання, який їх надає, відповідає визначеному законодавчо обов`язку оператора телекомунікаційних послуг надавати послуги зв`язку тим категоріям громадян, які мають установлені пільги з їх оплати.

Статтею 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Згідно із ч. 6 ст. 48 Бюджетного кодексу України бюджетні зобов`язання щодо виплати субсидій, допомоги, пільг з оплати спожитих житлово-комунальних послуг та послуг зв`язку (в частині абонентної плати за користування квартирним телефоном), компенсацій громадянам з бюджету, на що згідно з законами України мають право відповідні категорії громадян, обліковуються Казначейством України незалежно від визначених на цю мету бюджетних призначень.

За приписами ст.ст. 89, 102 Бюджетного кодексу України визначено, що видатки на відшкодування вартості послуг наданих пільговим категоріям громадян здійснюються з місцевих бюджетів за рахунок коштів, які надходять з державного бюджету України (субвенцій з державного бюджету України) у порядку, встановленому КМУ.

На виконання вимог ст. 102 Бюджетного кодексу України постановою Кабінету Міністрів України № 256 від 04.03.2002 затверджено Порядок фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету та встановлено, що головні розпорядники коштів місцевих бюджетів ведуть персоніфікований облік отримувачів пільг за соціальною ознакою згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 29.01.2003 № 117 "Про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги", а також здійснюють розрахунки з постачальниками послуг на підставі поданих ними щомісячних звітів щодо послуг, наданих особам, які мають право на відповідні пільги (п. 2 Порядку).

Згідно п. 3 Порядку головними розпорядниками коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення є керівники головних управлінь, управлінь, відділів та інших самостійних структурних підрозділів місцевих держадміністрацій, виконавчих органів рад, до компетенції яких належать питання праці та соціального захисту населення.

З огляду на викладене вище між сторонами виникли правовідносини з надання послуг зв`язку окремим категоріям населення на пільговій основі, у яких відповідач, як розпорядник відповідних коштів, зобов`язаний здійснювати розрахунки з організаціями, що надають послуги особам, які згідно із чинним законодавством мають право на соціальні пільги.

При цьому, чинне законодавство України не передбачає обов`язковості укладення договору про розрахунки з постачальниками послуг, наданих особам, які мають право на пільги, оскільки зобов`язання сторін у таких відносинах виникають безпосередньо із законів України.

Згідно ст. ст. 11, 509 Цивільного кодексу України цивільні права й обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права й обов`язки. Цивільні права й обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку; зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу; цивільні права й обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права й обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування.

Позивач є суб`єктом господарювання, який надає телекомунікаційні послуги споживачам, метою діяльності позивача як учасника господарських відносин є досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку відповідно до ч. 2 ст. 3 Господарського кодексу України.

Частиною 1 ст. 96 Цивільного кодексу України передбачено, що юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

З огляду на вказані норми законодавства у позивача виникло цивільне право на відшкодування фактичних витрат, що виникли у зв`язку з наданням послуг зв`язку особам, які згідно із чинним законодавством мають право на соціальні пільги, а у відповідача, через який діє держава у цивільних відносинах, - цивільний обов`язок здійснити з позивачем розрахунок за надані цим особам послуги, оскільки: по-перше, держава діє у цивільних відносинах на рівних правах з іншими учасниками цих відносин (ч.1 ст. 167 Цивільного кодексу України); по-друге, держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом (ст. 170 Цивільного кодексу України).

Отже, місцевий господарський суд правильно вказав, що відповідач зобов`язаний здійснити розрахунки з позивачем щодо послуг, наданих особам, які згідно з чинним законодавством мають право на соціальні пільги, а відсутність бюджетних призначень на відповідні видатки не є підставами для звільнення відповідача від виконання встановленого чинним законодавством зобов`язання.

Право позивача на отримання компенсації вартості телекомунікаційних послуг, наданих ним своїм абонентам, як пільговим категоріям споживачів, підлягає реалізації і захисту, незважаючи на те, що Законами України Про Державний бюджет України на відповідний рік видатків на ці потреби не передбачено, оскільки фінансові зобов`язання держави виникли не із Закону України Про Державний бюджет України на відповідний рік, а із норм чинного законодавства, яким унормовано надання соціальних пільг визначеним особам, а також з нормативно-правових актів, якими встановлено порядок здійснення розрахунків з постачальниками, зокрема, телекомунікаційних послуг таким категоріям споживачів.

Частиною 2 ст. 218 Господарського кодексу України, ст. 617 Цивільного кодексу України не передбачено такої підстави для звільнення від відповідальності, як відсутність у боржника необхідних коштів.

Конституційний Суд України неодноразово висловлював правову позицію щодо неможливості поставити гарантовані законом виплати, пільги тощо в залежність від видатків бюджету (рішення Конституційного Суду України від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002, від 17 березня 2004 року № 7-рп/2004, від 01 грудня 2004 року № 20-рп/2004, від 09 липня 2007 року № 6-рп/2007).

Зокрема, у Рішенні від 09 липня 2007 року № 6-рп/2007 Конституційний Суд України вказав на те, що невиконання державою своїх соціальних зобов`язань щодо окремих осіб ставить громадян у нерівні умови, підриває принцип довіри особи до держави, що закономірно призводить до порушення принципів соціальної, правової держави (п.п. 3.2 рішення).

Разом з тим держава, запроваджуючи певний механізм правового регулювання відносин, зобов`язана забезпечити його реалізацію. У протилежному випадку всі негативні наслідки відсутності правового регулювання покладаються на державу.

Відповідно до .ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року та практику цього суду, як джерело права.

Згідно із практикою Європейського Суду з прав людини, а саме, у справі "Кечко проти України" (заява № 63134/00), Європейський Суд зауважив, що держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату надбавок з державного бюджету, однак свідома відмова в цих виплатах не допускається, доки відповідні положення є чинними (п. 23 рішення ЄС). У п. 26 вказаного рішення зазначено, що органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів, як на причину невиконання своїх зобов`язань.

В рішенні Європейського Суду з прав людини у справі "Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України" від 18 жовтня 2005 року та у справі "Бакалов проти України" від 30 листопада 2004 року зазначено, що відсутність бюджетних коштів, передбачених у видатках Державного бюджету України, не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання (п. 48 та п.40 рішень відповідно).

З огляду на викладене вище, колегією суддів відхиляються твердження скаржника про відсутність його обов`язку здійснити розрахунок з позивачем за надані особам, які згідно із чинним законодавством мають право на соціальні пільги на телекомунікаційні послуги у період з 01. 01. 2018 по 31 12 2018 року, також за період з 01.05.2016 по 30.11.2016 за встановлення на пільгових умовах квартирних телефонів абонентам, які проживають в Деснянськму районі м Чернігова, через те, що Законом України Про Державний бюджет України на відповідний рік не передбачені кошти на ці видатки, оскільки певне право виникає у особи, а у держави - відповідне цьому праву фінансове зобов`язання, не із Закону про Державний бюджет України та похідних від нього актів (бюджетний розпис, кошторис тощо), а з нормативно-правового акта, що регулює відносини між особою та державою у певній сфері суспільних відносин.

Така ж правова позиція викладена в постановах Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2018 у справі № 927/291/17, від 17.04.2018 у справах №№ 911/4249/16, 906/621/17, від 22.05.2018 у справах №№ 927/498/17, 927/465/17, від 05.06.2018 у справі № 927/584/17, від 06.06.2018 у справах №№ 927/1155/16, 909/760/17, 911/1541/17.

Встановивши, що телекомунікаційні послуги на пільгових умовах надавались позивачем на виконання імперативних законодавчих приписів, а відповідач (як уповноважений державою орган) в силу закону має відшкодувати спірні витрати позивачу за рахунок бюджетних коштів, місцевий господарський суд обґрунтовано задовольнив позовні вимоги у заявленій позивачем сумі.

Наведені в апеляційній скарзі доводи не можуть бути підставами для скасування судового рішення, оскільки вони ґрунтуються на помилковому тлумаченні скаржником норм матеріального та процесуального права.

Колегія не погоджується з твердженням апелянта, що даний спір не підлягає вирішенню господарськими судами, оскільки згідно висновку Великої Палати Верховного Суду в аналогічній справі у Постанові від 10.04.18 по справі № 927/291/17 за участю Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної у місті Чернігові ради та Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» в особі Чернігівської філії Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» за тим же предметом спору( за інший період) у відносинах щодо розрахунку з позивачем за надані ним особам, які згідно з чинним законодавством мають право на соціальні пільги, Управління виступає не як суб`єкт владних повноважень, а як боржник у зобов`язальних цивільних правовідносинах, тому цей спір підлягає вирішенню саме в господарських судах.

З урахуванням викладеного, місцевий господарський суд на підставі повного з`ясування усіх обставин, які мають значення для справи, дійшов правомірного та обґрунтованого висновку про задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги щодо неправильного застосування норм матеріального права, а також неповноти з`ясування обставин, що мають значення для справи, під час вирішення справи в суді першої інстанції, не знайшли свого підтвердження в суді апеляційної інстанції.

Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду вважає, що місцевим господарським судом належним чином досліджено обставини справи та надано цим обставинам відповідну правову оцінку, рішення Господарського суду Чернігівської області у справі №927/483/19 відповідає фактичним обставинам справи, не суперечить чинному законодавству України, а тому передбачених законом підстав для зміни чи скасування оскаржуваного рішення в розумінні приписів ст. 277 ГПК України не вбачається. Скаржником не надано належних та допустимих доказів на підтвердження своєї правової позиції, а також не наведено переконливих аргументів у відповідності до норм чинного законодавства, щодо спростування висновків суду першої інстанції.

Судові витрати в порядку ст. 129 ГПК України покладаються на апелянта (відповідача у даній справі).

Керуючись ст. ст. 129, 253-254, 269, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної у місті Чернігові ради на рішення Господарського суду Чернігівської області від 31.07.2019 у справі №927/483/19 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Чернігівської області від 31.07.2019 у справі №927/483/19 залишити без змін.

3. Справу 927/483/19 повернути до Господарського суду Чернігівської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Сторони мають право оскаржити постанову до Верховного Суду в порядку, визначеному ст.ст. 286-291 ГПК України.

Головуючий суддя Г.А. Жук

Судді С.Я. Дикунська

А.О. Мальченко

Повний текст постанови складено 26.11.2019