ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.11.2019м. ДніпроСправа № 904/4476/19

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АЛЬЯНС ЕНЕРГО ТРЕЙД", м. Київ

до Приватного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний завод", м. Дніпро

про стягнення заборгованості

Суддя Ярошенко В.І.

Секретар судового засідання Ільєнко Д.Ю.

Представники:

від позивача: Бєлінгіо В.О., витяг з ЄДР № НОМЕР_1 від 07.10.2019, заступник директора;

від відповідача: Корсун С.О., довіреність №269 від 28.12.2018, адвокат.

ПРОЦЕДУРА:

Товариство з обмеженою відповідальністю "АЛЬЯНС ЕНЕРГО ТРЕЙД" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Приватного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний завод" про стягнення 4260317, 83 грн, з яких: 4022742 грн - основний борг, 218315, 39 грн - пеня, 19260, 44 грн - 3% річних.

Ухвалою суду від 07.10.2019 прийнято справу № 904/4476/19 до свого провадження. Розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання на 04.11.2019.

29.10.2019 від представника позивача надійшла заява про зменшення позовних вимог та клопотання про повернення судового збору у зв`язку із зменшенням розміру позовних вимог.

01.11.2019 через канцелярій суду від відповідача надійшов відзив на позов.

Ухвалою суду від 04.11.2019 відкладено підготовче засідання на 25.11.2019.

21.11.2019 від представника позивача надійшли заява про зменшення позовних вимог, у зв`язку із частковою оплатою відповідачем бору, в якому позивач просить суд стягнути з відповідача суму основного боргу у розмірі 2898231, 40 грн, пеню у розмірі 218315, 39 грн, 3% річних у сумі 19260, 44 грн.

21.11.2019 від позивача надійшла відповідь на відзив.

Ухвалою суду від 25.11.2019 прийнято заяви позивача про зменшення розміру позовних вимог до розгляду. Закрито підготовче провадження у справі № 904/4476/19 та розпочато розгляд справи по суті 25.11.2019.

Представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача заперечив проти задоволенні позову.

В судовому засіданні 25.11.2019 у нарадчій кімнаті ухвалено судове рішення в порядку статті 240 Господарського процесуального кодексу України з оформленням вступної та резолютивної частини.

АРГУМЕНТИ СТОРІН

Позиція позивача

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем умов договору № 799/2019 від 02.05.2019 в частині повної та своєчасної оплати поставлених нафтопродуктів.

Позивач ґрунтує свої вимоги на статтях 526, 530, 549, 610-612, 625, 692, 712 Цивільного кодексу України.

Позиція відповідача, викладена у відзиві на позов

Відповідач просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Разом із відзивом відповідачем було заявлено клопотання про зменшення нарахованого позивачем розміру пені на 75%, яке обґрунтоване тяжким фінансовим станом товариства.

Позиція позивача, викладена у відповіді на відзив

Позивач заперечив проти задоволення клопотання відповідача про зменшення розміру пені на 75%, вказавши на те, що тяжкий фінансовий стан не є тією винятковою обставиною, з якою закон пов`язує можливість зменшення розміру неустойки, оскільки статтею 129 Господарського процесуального кодексу України, як одну із засад судочинства, визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом.

Перелік обставин, які є предметом доказування у справі

Обставини укладання договору, факт поставки товару, строк оплати, наявність часткової оплати, наявність прострочення оплати.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ТА ДОКАЗИ, ЩО ЇХ ПІДТВЕРДЖУТЬ

02.05.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Альянс Енерго Трейд" (далі - позивач, постачальник) та Приватним акціонерним товариством "Дніпровський металургійний завод" (далі - відповідач, покупець) було укладено договір № 799/2019 (далі - договір), відповідно до пункту 1.1 якого постачальник зобов`язується передати покупцю продукцію бензин А-92, дизельне пальне (далі - товар), а покупець зобов`язується прийняти у власність і оплатити товар на передбачених цим договором умовах.

Номенклатурний перелік, асортимент, кількість, ціна і вартість товару узгоджуються сторонами в заявці, яка надсилається покупцем постачальнику, і є невід`ємною частиною цього договору, на підставі раніше спрямованої постачальником покупцеві комерційної пропозиції (пункт 1.2 договору).

У період з 30.05.2019 по 20.08.2019 відповідачем було подано позивачу заявки на поставку товару згідно договору (арк. с. 46, 50, 54, 58, 62, 66, 70, 74, 78, 82, 86, 90 том 1).

Поставка товару здійснюється партіями. Партія товару - товар, оформлений одним товарно-транспортним документом. Датою поставки вважається дата, проставлена на видатковій накладній при отриманні товару (пункті 2.1, 2.4 договору).

Загальна ціна (вартість) договору визначається вартістю всього поставленого товару в межах дії цього договору на підставі видаткових накладних, які є невід`ємною частиною договору (пункт 3.2 договору в редакції протоколу розбіжностей від 02.05.2019).

На виконання умов договору, позивач поставив відповідачу товар на загальну суму 7501671 грн, що підтверджується видатковими накладними, підписаними обома сторонами (арк. с. 47, 51, 55, 59, 63, 67, 71, 75, 79, 83, 87, 91 том 1).

Пунктом 4.1 договору встановлено, що оплата вартості партії товару здійснюється в гривнях, на розрахунковий рахунок постачальника, зазначений у цьому договорі, на умовах оплати узгоджених сторонами у відповідній заявці до цього договору. У цьому випадку, умови оплати поширюються тільки на партії товару передбачені такими заявками.

Підставою для оплати узгодженої до відвантаження партії товару є виставлений постачальником рахунок (пункт 4.2 договору).

Позивач виставив відповідачу рахунки на оплату товару на вищевказану суму (арк. с. 94-102 том 1).

Відповідач здійснив часткову оплату вартості поставленого товару на суму 3478929 грн, що підтверджується копією банківської виписки (арк. с. 103-105 том 1).

Так на момент звернення позивача із даним позовом до суду несплаченим залишався товар на суму 4022742 грн.

Під час розгляду судом даної справи, відповідачем було частково сплачено вартість товару на суму 1124510, 60 грн, що підтверджується відповідними платіжними дорученнями (арк. с. 148-152 том 1, арк. с. 4-8 том 2).

Таким чином несплаченим залишається товар на суму 2898231, 40 грн.

На момент розгляду справи, з урахуванням пункту 4.1 договору та заявок до нього, строк оплати товару на суму 2898231, 40 грн є таким, що настав. Доказів оплати відповідачем товару на вищевказану суму суду не надано.

Таким чином у відповідача утворилась заборгованість перед позивачем у розмірі 2898231, 40 грн.

У зв`язку із несвоєчасною оплатою відповідачем вартості поставленого товару, позивач нарахував йому пеню у сумі 218315, 39 грн за період з 25.06.2019 по 01.10.2019 та 3% річних у сумі 19260, 44 грн за період з 25.06.2019 по 01.10.2019.

ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ СТОРІН, ВИСНОВКИ СУДУ

Щодо правовідносин сторін

Частиною 1 статті 265 Господарського кодексу України передбачено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 712 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

З огляду на наявний в матеріалах справи договір та обставини справи, між позивачем та відповідачем виникли правовідносини з поставки товару.

Щодо суми основного боргу.

Частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України зазначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтями 525 та 526 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова вiд зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином вiдповiдно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Статтею 530 Цивільного кодексу України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Як встановлено судом вище, у відповідності пункту 4.1 договору та заявок до нього, на момент розгляду спору строк оплати товару на суму 2898231, 40 грн є таким, що настав.

Відповідач доказів оплати товару на вищевказану суму не надав.

З огляду на викладене, суд вважає позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача основного боргу у розмірі 2898231, 40 грн є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо нарахування пені

Відповідно до положень статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно пункту 8.7 договору (в редакції протоколу розбіжностей до договору), покупець несе відповідальність за порушення умов оплати товару та сплачує пеню у вигляді подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення.

У зв`язку з несвоєчасним виконанням відповідачем своїх зобов`язань щодо оплати поставленого товару, відповідно до пункту 8.7 договору, позивачем нараховано пеню у розмірі 218315, 39 грн за період з 25.06.2019 по 01.10.2019.

Перевіривши здійснений позивачем розрахунок пені, суд встановив, що він є арифметично вірним. А тому позовна вимога позивача про стягнення з відповідача пені у розмірі 218315, 39 грн підлягає задоволенню у повному обсязі.

Щодо нарахування 3% річних

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач заявив вимогу про стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 19260, 44 грн за період з 25.06.2019 по 01.10.2019.

Перевіривши здійснені позивачем нарахування 3 % річних, суд встановив, що він є вірним. Вимога про стягнення 3% річних у розмірі 19260, 44 грн підлягає задоволенню.

Щодо клопотання відповідача про зменшення розміру пені

Статтею 233 Господарського суду України встановлено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Частиною 3 статті 551 Цивільного кодексу України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Виходячи із загальних засад, встановлених у статті 3 Цивільного кодексу України, а саме - справедливості, добросовісності та розумності, суд, з урахуванням усіх конкретних обставин справи, має право при винесенні рішення про стягнення штрафу зменшувати його розмір.

При вирішенні питання про зменшення штрафних санкцій, суд, крім розміру збитків, повинен також враховувати: ступінь виконання зобов`язання, майновий стан сторін, не лише майнові, а й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу, тобто суд має дати належну оцінку правовідносинам сторін з точки зору винятковості випадку. Суд також може зменшити розмір штрафних санкцій у разі наявності інших обставин, які мають істотне значення, однак, зменшення розміру штрафних санкцій не є обов`язком суду, а є його правом і виключно у виняткових випадках.

Відповідач обґрунтовує клопотання про зменшення розміру пені на 75 % тяжким фінансовим становищем підприємства.

При цьому, відповідачем не надано суду належних доказів в підтвердження свого майнового становища, поважності причин неналежного виконання зобов`язань та причинних наслідків, винятковості даного випадку та невідповідності розміру пені наслідкам порушення. А тому, зважаючи на обставини справи, суд не вбачає вказані обставини винятковими.

Враховуючи викладене, клопотання відповідача про зменшення пені на 75 % задоволенню не підлягає.

СУДОВІ ВИТРАТИ.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору стягуються з відповідача на користь позивача у розмірі 47037, 11 грн.

Керуючись статтями 2, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 185, 191, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний завод» (49064, м. Дніпро, вул. Маяковського, буд. 3; ідентифікаційний код 05393056) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Альянс Енерго Трейд» (01015, м. Київ, вул. Старонаводницька, буд. 13, корпус Б, офіс 33; ідентифікаційний код 38489035) основний борг у розмірі 2898231, 40 грн, пеню у розмірі 218315, 39 грн, 3% річних у сумі 19260, 44 грн та 47037, 11 грн судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дня складання повного судового рішення і може бути оскарженим протягом цього строку до Центрального апеляційного господарського суду в порядку ст.ст. 256, 257 ГПК України з урахуванням пп. 17.5 п.17 ч.1 розділу ХІ ГПК України

Повне рішення складено 28.11.2019

Суддя В.І. Ярошенко