ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2019 року Справа № 906/279/19

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Тимошенко О.М., суддя Юрчук М.І. , суддя Крейбух О.Г.

секретар судового засідання Котюбіна А.О.

за участю представників сторін:

від позивача: Ковальчук Л.М.

від відповідача: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Ващенко Олег Миколайович на рішення Господарського суду Житомирської області, ухваленого 02.07.2019 суддею Лозинською І.В. у справі № 906/279/19

за позовом Житомирське обласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України

до Фізичної особи-підприємця Ващенко Олега Миколайовича

про стягнення 99350,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Житомирське обласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України звернулось до Господарського суду Житомирської області з позовом про стягнення з Фізичної особи - підприємця Ващенка Олега Миколайовича 99 350,00 грн., з яких 49 675,00 грн. пені та 49 675,00 грн. штрафу.

Рішенням господарського суду Житомирської області від 02.07.2019 у справі № 906/279/19 (суддя Лозинською І.В.) позов задоволено. Стягнуто з Фізичної особи - підприємця Ващенка Олега Миколайовича у дохід загального фонду Державного бюджету України на рахунок УДКСУ, відкритий за місцем реєстрації відповідача, код класифікації доходів бюджету - 21081100 (символ звітності 106): 49675,00 грн. штрафу; 49675,00 грн. пені.

Стягнуто з Фізичної особи - підприємця Ващенка Олега Миколайовича на користь Житомирського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України: 1921,00 грн. судового збору.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, відповідач - Фізична особа-підприємець Ващенко Олег Миколайович подав апеляційну скаргу, в якій просить останнє скасувати та прийняти нове про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування скарги зазначає, що не отримував рішення Житомирського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 31.10.2017 року № 13-р/к "Про прушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу" у справі №3.5-47/2016, а тому і обов`язку щодо сплати штрафу та пені у нього не виникло. Зазначає, що судом першої інстанції при прийнятті рішення не застосовано до спірних правовідносин норм цивільного законодавства щодо строків позовної давності та норми ст. ст. 232, 250 Господарського кодексу України.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився. Судом встановлено, що ухвала про призначення судового засідання на 07.11.2019 не була отримана скаржником, оскільки поштове відправлення повернулось з поміткою "За закінченням встановленого строку зберігання". Разом з цим суд вважає, що дана обставина не є перешкодою для розгляду скарги, оскільки апеляційна скарга подана саме відповідачем та про її прийняття судом до розгляду останній був повідомлений належним чином. Явка представників сторін в судове засідання обов`язковою не визнавалась. Ухвала суду про призначення судового засідання розміщена в мережі інтернет на вебсайті "Єдиний державний реєстр судових рішень України", а також інформація про графік слухання справ судом відповідно до ст. 9 ГПК України постійно оприлюднюється на офіційному веб-порталі судової влади України. З огляду на відкритість інформації щодо справи, апелянт не був позбавлений можливості своєчасно дізнатись про дату, час і місце судового розгляду його скарги.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу проти доводів апелянта заперечує. Вважає, що вимоги апеляційної скарги є необґрунтованими, а доводи апелянта не спростовують висновків господарського суду Житомирської області, які містяться в оскаржуваному рішенні. Просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Зазначає, що накладений на відповідача штраф є видом відповідальності за вчинення правопорушення, а нарахована пеня способом забезпечення сплати цього штрафу.

Позивач в судовому засіданні підтримав викладені у відзиві заперечення.

За умовами статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, розглянувши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, вважає, що у задоволенні вимог апеляційної скарги слід відмовити, а рішення місцевого господарського суду залишити без змін враховуючи таке.

Як вбачається з матеріалів справи, на підставі ст. ст. 7, 12, 12-1, 14 Закону України "Про Антимонопольний комітет України", ст. 48 Закону України "Про захист економічної конкуренції" та п. 11 Положення про територіальне відділення Антимонопольного комітету України, затвердженого розпорядженням Антимонопольного комітету України від 23.02.2001 №32-р (із змінами), пункту 33 Правил розгляду справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, затверджених розпорядженням Антимонопольного комітету України від 19.04.1994 № 5 (у редакції розпорядження Антимонопольного комітету України від 29.06.1998 № 169-р) (із змінами), адміністративна колегія Житомирського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України прийняла рішення від 31.10.2017 № 13 р/к "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу" у справі №3.5-47/2016 (далі - рішення адміністративної колегії від 31.10.2017).

Відповідно до пункту 1 рішення адміністративної колегії визнано, що ФОП Седлецький Р.А. та ФОП Ващенко О.М. (відповідач) під час участі у відкритих торгах на закупівлю «Автомобіль малої тоннажності для перевезення робітників та обладнання» ДК 021:2015:34130000-7 - Мототранспортні вантажні засоби, ДК 016:2010:29.10.4 - Автомобілі для перевезення вантажів", що проводились 13.12.2016, КП "Житлове виробниче підприємство аварійних робіт" Житомирської міської ради, (оголошення UА-2016-11-24-000105-а) вчинили порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбачене пунктом 1 статті 50, пунктом 4 частини другої статті 6 Закону України "Про захист економічної конкуренції", у вигляді вчинення антиконкурентних узгоджених дій, які стосуються спотворення результатів торгів (тендерів).

У п. 3 рішення адміністративної колегії від 31.10.2017 зазначено, що за вчинення порушення, вказаного в п. 1 вирішальної частини цього рішення, згідно з ч. 2 ст. 52 Закону України "Про захист економічної конкуренції", на ФОП Вашенка О.М. накладено штраф в розмірі 49675,00 грн.

Додатково повідомлено, що за ч. 3 ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" штраф підлягає сплаті у двомісячний строк з дня одержання рішення.

З матеріалів справи вбачається, що витяг з рішення від 31.10.2017 № 13-р/к із супровідним листом від 31.10.2017 № 1.20/4-1669 (рекомендоване поштове відправлення з повідомленням № 164) під час доставки співробітником "Укрпошти" не було вручено ФОП Ващенку О.М. та 02.12.2017 повернулось до позивача з відміткою "за закінченням терміну зберігання".

Позивачем повторно супровідним листом від 05.12.2017 № 1.20/4-1888 направлено до відома та виконання Витяг з рішення від 31.10.2017 № 13-р/к, який 13.12.2017 вручено ФОП Ващенку О.М. особисто, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (а. с. 20).

Отже, згідно з ч. 3 ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" штраф за рішенням адміністративної колегії від 31.10.2017 необхідно було сплатити до 14.02.2018. Останній день сплати штрафу - 13.02.2018.

Не погоджуючись в вищезазначеним рішенням адміністративної колегії відповідач оскаржив його до суду.

Рішенням Господарського суду Житомирської області від 24.05.2018 у справі №906/87/18, залишеним без змін постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 11.09.2018 в задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Верховного Суду від 21.01.2019 у справі № 906/87/18 відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ФОП Ващенка О.М. на рішення Господарського суду Житомирської області від 24.05.2018 та постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 11.09.2018.

За ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Оскільки станом на день подання позову до суду відповідачем сума штрафу в розмірі 49675,00 грн., сплачена не була, позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення з відповідача цієї суми штрафу.

Крім, штрафу позивачем нараховано відповідачу 49675,00 грн. пені за прострочення сплати штрафу згідно з наведеним у позовній заяві розрахунком.

Місцевий господарський суд за результатами розгляду спору прийшов до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ч. ч. 1 та 2 ст. 60 Закону України "Про захист економічної конкуренції" зацікавлені особи мають право оскаржити повністю або частково рішення органів Антимонопольного комітету України до господарського суду у двомісячний строк з дня одержання рішення.

Згідно із ст. 3 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" від 26.11.1993 № 3659-XII (зі змінами та доповненнями) основним завданням Антимонопольного комітету України є участь у формуванні та реалізації конкурентної політики в частині: 1) здійснення державного контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції на засадах рівності суб`єктів господарювання перед законом та пріоритету прав споживачів, запобігання, виявлення і припинення порушень законодавства про захист економічної конкуренції; 2) контролю за концентрацією, узгодженими діями суб`єктів господарювання та дотриманням вимог законодавства про захист економічної конкуренції під час регулювання цін (тарифів) на товари, що виробляються (реалізуються) суб`єктами природних монополій; 3) сприяння розвитку добросовісної конкуренції; 4) методичного забезпечення застосування законодавства про захист економічної конкуренції; 5) здійснення контролю щодо створення конкурентного середовища та захисту конкуренції у сфері державних закупівель; 6) проведення моніторингу державної допомоги суб`єктам господарювання та здійснення контролю за допустимістю такої допомоги для конкуренції.

Як передбачено п. 15 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" у сфері здійснення контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції Антимонопольний комітет України має такі повноваження:

- звертатися до суду з позовами, заявами і скаргами у зв`язку із застосуванням законодавства про захист економічної конкуренції, а також із запитами щодо надання інформації про судові справи, що розглядаються цими судами відповідно до законодавства про захист економічної конкуренції.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції" від 11.01.2001 № 2210-III порушеннями законодавства про захист економічної конкуренції є антиконкурентні узгоджені дії.

Згідно із ст. 1 Закону України "Про захист економічної конкуренції" економічна конкуренція (конкуренція) - економічна конкуренція (конкуренція) - змагання між суб`єктами господарювання з метою здобуття завдяки власним досягненням переваг над іншими суб`єктами господарювання, внаслідок чого споживачі, суб`єкти господарювання мають можливість вибирати між кількома продавцями, покупцями, а окремий суб`єкт господарювання не може визначати умови обороту товарів на ринку.

Антиконкурентними узгодженими діями є узгоджені дії, які призвели чи можуть призвести до недопущення, усунення чи обмеження конкуренції (ч. 1 ст. 6 Закону України "Про захист економічної конкуренції").

За ч. 1 ст. 48 вищевказаного Закону за результатами розгляду справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції органи Антимонопольного комітету України приймають рішення, в тому числі про накладення штрафу.

Згідно із абз. 2 ч. 2 ст. 52 Закону України "Про захист економічної конкуренції" за порушення, передбачені пунктами 1, 2 та 4 статті 50 цього Закону, накладаються штрафи у розмірі до десяти відсотків доходу (виручки) суб`єкта господарювання від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за останній звітний рік, що передував року, в якому накладається штраф. У разі наявності незаконно одержаного прибутку, який перевищує десять відсотків зазначеного доходу (виручки), штраф накладається у розмірі, що не перевищує потрійного розміру незаконно одержаного прибутку. Розмір незаконно одержаного прибутку може бути обчислено оціночним шляхом.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" рішення та розпорядження органів Антимонопольного комітету України, голів його територіальних відділень є обов`язковими до виконання; особа, на яку накладено штраф за рішенням органу Антимонопольного комітету України, сплачує його у двомісячний строк з дня одержання рішення про накладення штрафу.

Згідно із ч. 1 ст. 22 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" та ч. 2 ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" рішення органів Антимонопольного комітету є обов`язковими до виконання.

Відповідно до ч. 5 ст. 56 Закону України "Про Антимонопольний комітет України", за кожний день прострочення сплати штрафу стягується пеня у розмірі півтора відсотка від суми штрафу. Розмір пені не може перевищувати розміру штрафу, накладеного відповідним рішенням органу Антимонопольного комітету України.

За ст. 56 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" у разі несплати штрафу у строки, передбачені рішенням та пені, органи Комітету стягують штраф та пеню у судовому порядку; суми стягнутих штрафів та пені зараховуються до державного бюджету.

Відповідно до ч. 5 ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" за кожний день прострочення сплати штрафу стягується пеня у розмірі півтора відсотка від суми штрафу. Розмір пені не може перевищувати розміру штрафу, накладеного відповідним рішенням органу Антимонопольного комітету України.

Місцевим судом встановлено, та підтверджено матеріалами справи, що відповідачем сума штрафу в розмірі 49675,00 грн., передбачена зазначеним вище рішенням адміністративної колегії від 31.10.2017, сплачена не була.

У зв`язку з несплатою відповідачем штрафу у розмірі 49675,00 грн., позивачем нараховано відповідачу пеню за кожен день прострочення сплати штрафу в розмірі півтора відсотки від суми штрафу (49675,00 х 1,5/100=745,00 грн.) за такі періоди:

- з 14.02.2018 до 26.02.2018 (враховуючи слухання справи у Господарському суді Житомирської області з 27.02.2018 до 24.05.2018) - за 13 днів прострочення на суму 9685,00 грн. (з розрахунку: 13 х 745 грн. );

- з 25.05.2018 до 26.07.2018 (враховуючи слухання справи у Рівненському апеляційному господарському суді з 27.07.2018 до 11.09.2018) - за 63 дні прострочення на суму 46935,00 грн. (з розрахунку: 63 х 745 грн. );

- з 12.09.2018 до 25.03.2019 (враховуючи слухання справи у Рівненському апеляційному господарському суді з 27.07.2018 до 11.09.2018) - за 166 днів прострочення на суму 123670 грн. (з розрахунку: 166 х 745 грн. ), а всього на загальну суму 180290,00 грн.

Відповідно до ч. 7 ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" у разі несплати штрафу у строки, передбачені рішенням, та пені органи Антимонопольного комітету України стягують штраф та пеню в судовому порядку.

Отже, позивачем обґрунтовано заявлено до стягнення пеню у розмірі 49675,00 грн., тобто у розмірі, що не перевищує заявлену суму штрафу, враховуючи обмеження ч. 5 ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції".

Виходячи з наведеного, зазначені нарахування, застосовані АМК на підставі Закону України "Про захист економічної конкуренції", не пов`язані з невиконанням чи неналежним виконанням грошового зобов`язання або зобов`язання щодо сплати податків і зборів та не є заходами, спрямованими на забезпечення виконання цих зобов`язань.

Також не можуть братись судом до уваги посилання Відповідача на ч.6 ст. 232 ГК України, оскільки цією статтею передбачено порядок застосування штрафних санкцій за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання, а обов`язок Відповідача щодо сплати штрафу за порушення законодавства про захист економічної конкуренції та пені, не є господарським зобов`язанням в розумінні ст. 173, 175 та 176 ГК України.

З вищезазначеного вбачається, що посилання відповідача на порушення строку в даному випадку є помилковим, оскільки відносини сторін у цій справі не є цивільно-правовими у розумінні ст. 11 ЦК України, а тому й позовна давність як інститут в даних відносинах не застосовується.

Також, Пунктом 22 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 15"Про деякі питання практики застосування конкурентного законодавства" роз`яснено, що нарахування та стягнення пені, передбаченої частиною п`ятою статті 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції", має обов`язковий характер, не потребує прийняття будь-якого рішення органу державної влади про її застосування і в зв`язку з цим не підпадає під ознаки адміністративно-господарських санкцій в розумінні статей 238, 239, 249 ГК України, які застосовуються саме на підставі рішення уповноваженого на це органу. Тому під час таких нарахувань та стягнення не застосовуються строки, про які йдеться у статті 250 названого Кодексу.

Отже, колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду вважає, що рішення господарського суду Житомирської області від 02.07.2019 року відповідає матеріалам справи, ґрунтується на чинному законодавстві і підстав для його скасування немає. Зазначені в апеляційній скарзі інші доводи скаржника не обґрунтовані та не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому не можуть бути підставою для скасування чи зміни оскаржуваного рішення.

Відповідно до ст. 129 ГПК України понесені апелянтом судові витрати за подання апеляційної скарги покладаються на останнього.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Ващенка Олега Миколайовича залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Житомирської області від 02 липня 2019 року у справі №906/279/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Справу №906/279/19 повернути господарському суду Житомирської області.

Повний текст постанови складений "21" листопада 2019 р.

Головуючий суддя Тимошенко О.М.

Суддя Юрчук М.І.

Суддя Крейбух О.Г.