ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2019 року Справа № 915/1772/19

м.Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складі судді Мавродієвої М.В.,

за участю:

секретаря судового засідання Берко О.В.,

представника позивача: не з`явився,

представника відповідача: не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Миколаївська Ера

(юридична адреса: 54000, м.Миколаїв, вул.Івана Франка, буд.14, ;

адреса представника адвоката Глушаниці А.Л.: 54038, м.Миколаїв, вул.Морехідна, буд.1В/3),

до відповідача: Товариства з додатковою відповідальністю Миколаївський домобудівельний комбінат

(юридична адреса: 54028, м.Миколаїв, вул.Гмирьова, буд.1, ),

про: стягнення заборгованості в розмірі 1368233,94 грн, -

в с т а н о в и в:

22.07.2019 Товариство з обмеженою відповідальністю Миколаївська Ера звернулось до Господарського суду Миколаївської області з позовною заявою б/н від 19.07.2019 (вх.№12185/19), в якій просить суд стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю Миколаївський домобудівельний комбінат заборгованість за Договором №11/09 про надання поворотної фінансової допомоги від 11.09.2018 в розмірі 1368233,94 грн, з яких: 1300000,0 грн основного боргу, 47397,94 грн інфляційних втрат та 20836,0 грн - 3% річних.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що в порушення приписів чинного законодавства та умов Договору №11/09 про надання поворотної фінансової допомоги від 11.09.2018 відповідач своєчасно не повернув грошові кошти, отримані у позику, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка станом на дату подання позову не погашена. Неналежне виконання з боку відповідача умов договору стало підставою для нарахування інфляційних втрат та 3% річних.

Крім того, разом з позовною заявою ТОВ Миколаївська Ера подало до суду клопотання б/н від 19.07.2019 (вх.№12188/19) про забезпечення позову, в якому просить вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на рахунки ТДВ Миколаївський домобудівельний комбінат в межах суми 1380233,94 грн, з яких: 1300000,0 грн основного боргу, 47397,94 грн інфляційних втрат, 20836,0 грн 3% річних, 12000,0 грн винагороди за надання правової допомоги.

24.07.2019 суд ухвалив в задоволенні клопотання б/н від 19.07.2019 (вх.№12188/19) Товариства з обмеженою відповідальністю Миколаївська Ера про забезпечення позову, відмовити.

Ухвалою суду від 25.07.2019 даний позов залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви, десять днів з дня вручення цієї ухвали.

29.07.2019 від позивача на адресу суду надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви б/н від 29.07.2019 (вх.№12542/19), викладених в ухвалі суду від 25.07.2019.

Ухвалою суду від 02.08.2019 було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу визначено розглядати за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання у справі на 20.08.2019.

20.08.2019 суд ухвалив відкласти підготовче засідання на 02.10.2019.

Ухвалою суду від 02.10.2019 продовжено строк проведення підготовчого провадження на 30 днів та відкладено підготовче засідання на 21.10.2019.

21.10.2019 суд ухвалив закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті на 13.11.2019.

12.11.2019 від позивача на адресу суду надійшло клопотання б/н від 08.11.2019 (вх.№17432/19), в якому просить суд проводити розгляд справи без участі його представника на підставі наявних у справі матеріалів та просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідач не скористався наданим йому ч.ч.1, 2, 4 ст.161 ГПК України правом на подання відзиву на позовну заяву.

Відповідно до ч.9 ст.165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Представник відповідача у судові засідання 20.08.2019, 02.10.2019, 21.10.2019 та 13.11.2019 не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Відповідно до ч.1 ст.202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до п.1) ч.3 ст.202 ГПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причини неявки.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності представників сторін.

У судовому засіданні 13.11.2019 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд встановив наступні обставини.

11.09.2018 між Товариством з додатковою відповідальністю Миколаївський домобудівельний комбінат (позичальник, відповідач у справі) та Товариством з обмеженою відповідальністю Миколаївська Ера (позикодавець, позивач у справі) укладено Договір №11/09 про надання поворотної фінансової допомоги (надалі Договір), відповідно до п.1., якого позикодавець надає позичальнику поворотну фінансову допомогу, а позичальник зобов`язується повернути надані грошові кошти в порядку та на умовах, передбачених даним договором.

У відповідності до п.2.1. Договору поворотна фінансова допомога надається в національній валюті України в межах суми 1300000 (один мільйон триста тисяч гривень 00 коп.) гривень 00 коп.

Згідно п.3.2. Договору повернення грошових коштів проводиться шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок позичкодавця за реквізитами, зазначеними в даному договорі.

Даний Договір вступає в силу з моменту його підписання та діє до повного виконання сторонами їх зобов`язань за Договором. Договір може бути скасовано за домовленістю сторін (п.8.1. Договору).

Договір підписаний та скріплений печатками обох сторін.

На виконання умов Договору 11.09.2018 позивач за платіжним дорученням №1241 від 11.09.2018 сплатив відповідачу 1300000,0 грн (а.с.19).

Пунктом 3.1. Договору встановлено, що поворотна фінансова допомога підлягає поверненню до 31.12.2018.

Позивач вважаючи, що відповідач зобов`язання щодо повернення позики не виконав, грошові кошти у розмірі 1300000,0 грн позивачеві не повернув, звернувся до суду з даним позовом.

На підставі повно і всебічно з`ясованих обставин справи, на які позивач посилався як на підставу своїх вимог, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст.173 ГК України господарський договір є однією з підстав виникнення господарських зобов`язань і є обов`язковим для виконання сторонами. Аналогічно врегульовано підстави виникнення господарського зобов`язання у ст.ст.11, 629 ЦК України.

Зобов`язанням, відповідно до ст.509 ЦК України є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Як встановлено судом, між сторонами на підставі Договору №11/09 про надання поворотної фінансової допомоги від 11.09.2018 виникли відносини позики, які врегульовані статтею 1046 ЦК України, згідно якої за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Договір позики укладається в письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, незалежно від суми (ч.1 ст.1047 ЦК України).

Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Позика, надана за договором безпроцентної позики, може бути повернена позичальником достроково, якщо інше не встановлено договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок (ст.1049 ЦК України).

Укладений між сторонами Договір №11/09 про надання поворотної фінансової допомоги від 11.09.2018 предметом судових розглядів не виступав, недійсним судом не визнавався.

Відповідно до ст.ст.525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до ст.202 ГК України та ст.599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно ст.ст.73, 74 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Будь - яких інших доказів того, що відповідач належним чином і в повному обсязі виконав свої зобов`язання згідно умов та в строки визначені Договором, відповідач, у порушення приписів ст.ст.73, 74 ГПК України, суду не надав, тобто не довів безпідставність позовних вимог, тоді як надані позивачем докази, як зазначалось вище, навпаки, підтверджують наявність вказаної у позові заборгованості, а відтак і обґрунтованість позовних вимог.

Станом на день розгляду справи заборгованість у сумі 1300000,0 грн відповідачем не погашена.

Враховуючи викладене, позовні вимоги про стягнення з відповідача основного боргу у сумі 1300000,0 грн підлягають задоволенню в повному обсязі.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача інфляційні втрати за період з січня по червень 2019 року включно в розмірі 47397,94 грн та 3% річних за період з 01.01.2019 по 15.07.2019 в розмірі 20836,0 грн.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Пунктами 1.3., 4.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань №14 від 17.12.2013, зазначено, що статтею 625 ЦК України вміщено в розділі 1 книги 5 цього Кодексу - Загальні положення про зобов`язання, і ця стаття застосовується до всіх грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, які регулюють відносини, пов`язані з виникненням, зміною чи припиненням окремих видів зобов`язань.

Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Відповідно до ч.1 ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Перевіривши розрахунки нарахування інфляційних втрат та 3% річних, які відповідачем не заперечені, суд вважає позовні вимоги в цій частині обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідно до ст.129 ГПК України, у разі задоволення позову, судовий збір підлягає покладенню на відповідача.

Керуючись ст.ст.73, 74, 76-79, 91, 129, 210, 220, 232, 233, 238, 240, 241 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

2. Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю Миколаївський домобудівельний комбінат (54028, м.Миколаїв, вул.Гмирьова, буд.1, , ІПН 18, р/р НОМЕР_1 в ПАТ КБ Глобус, МФО 380526) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Миколаївська Ера (54000, м.Миколаїв, вул.Івана Франка, буд.14, , рахунок № НОМЕР_2 в ПАТ Державний ощадний банк України, МФО 326,0 грн основного боргу, 47397,94 грн інфляційних втрат, 20836,0 грн - 3% річних та 20523,51 грн судового збору.

Рішення суду, у відповідності до ст.241 Господарського процесуального кодексу України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно ч.1 ст.254 Господарського процесуального кодексу України, учасники справи, особи, які не брали участь у справі, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Згідно ст.257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до пп.17.5) п.17) ч.1 Розділу XI Перехідні положення ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повне судове рішення складено 25.11.2019 року.

Суддя М.В. Мавродієва