ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

18 листопада 2019 року м. ОдесаСправа № 916/1293/18
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Богацької Н.С.

суддів: Принцевської Н.М., Ярош А.І.

секретар судового засідання: Клименко О.В.

за участю представників учасників справи:

від позивача: Попова М.О., ордер;

від відповідача: Лобанова А.А., довіреність;

від третьої особи: не з`явився;

розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Укркава» про забезпечення позову

при розгляді апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України»

на рішення Господарського суду Одеської області від 25.10.2018

у справі №916/1293/18

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Укркава»

до відповідача: Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України»

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Малого Олексія Сергійовича

про: визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,-

В С Т А Н О В И В:

В червні 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Укркава» звернулось до Господарського суду Одеської області з позовом до Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про визнання виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Малим Олексієм Сергійовичем за реєстровим номером №2730 від 09.11.2017 таким, що не підлягає виконанню.

Позов мотивовано недотриманням при вчиненні оспорюваного виконавчого напису вимог Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» та приписів Закону України «Про нотаріат».

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 02.07.2018 позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі №916/1293/18; постановлено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників процесу; до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: залучено приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Малого Олексія Сергійовича.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 25.10.2018 у справі №916/1293/18 позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Укркава» задоволено: визнано виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Малим Олексієм Сергійовичем за реєстровим №2730 від 09.11.2017, за заявою Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеського обласного управління публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» таким, що не підлягає виконанню; вирішено питання про розподіл судових витрат.

Задовольняючи позов місцевий господарський суд виходив з того, що вчинення виконавчого напису відбулось з порушенням норм Закону України «Про нотаріат», Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», оскільки вимоги кредитора, в рахунок погашення яких зверталось стягнення на предмет застави не відповідали критеріям безспірності через їх припинення та наявність на момент вчинення напису спору у справі №916/2943/17. Крім того, судом також встановлено, що вчинення виконавчого напису здійснено з порушенням річного строку з дня виникнення вимоги (з 05.05.2016) та за відсутності проведення 07.07.2017 державної реєстрації обтяження рухомого майна.

Не погодившись з означеним рішенням суду, Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Одеської області від 25.10.2018 у справі №916/1293/18 повністю та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, зазначаючи, що висновок суду про припинення нарахування та стягнення з боржника процентів за користування кредитними коштами суперечить умовам кредитного договору та вимогам ст. ст. 530, 610, 611, 612, 625 Цивільного кодексу України, оскільки дію кредитного договору внаслідок направлення вимоги про дострокове виконання зобов`язання припинено не було; провадження у справі №916/2943/17 було відкрито 29.11.2017, тобто після вчинення виконавчого напису, а отже, на момент його вчинення, спору щодо стягуваної суми між сторонами не існувало; приватному нотаріусу для вчинення виконавчого напису надано повний перелік документів, що передбачений Постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29.06.1999 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» та Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012; виходячи з аналізу норм Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» передбачена можливість реєстрації зміни відомостей про обтяження, а не обов`язок кредитора реєструвати зміни відомостей про звернення стягнення законом; статтею 88 Закону України «Про нотаріат» не обмежено нарахування заборгованості, на стягнення якої вчиняється виконавчий напис трьохрічним строком, за умов встановлення сторонами відповідно до ст. 259 Цивільного кодексу України збільшення позовної давності для відповідної вимоги; відповідно до п. 9.4 Договору строк позовної давності за будь-якими вимогами збільшено до 10 років, а отже виконавчий напис вчинено з дотримання відповідних строків (аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 15.05.2018 у справі №307/1580/17).

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 05.12.2018 за вказаною апеляційною скаргою відкрито апеляційне провадження; учасникам справи встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу.

27.12.2018 від Товариства з обмеженою відповідальністю «Укркава» надійшов відзив на апеляційну скаргу, згідно якого останнє просило залишити без задоволення апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», а рішення Господарського суду Одеської області від 25.10.2018 у справі №916/1293/18 без змін.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 08.01.2019 розгляд справи призначено на 23.01.2019 о 15:30 год.

23.01.2019 від скаржника надійшли пояснення та клопотання про зупинення провадження у справі, за змістом яких скаржник зазначав, що на розгляді Великої Палати Верховного суду наразі перебуває справа №916/3006/17, в якій суд касаційної інстанції вважав за необхідне відступити від висновків щодо застосування норми права (ст. 88 Закону України «Про нотаріат», п.п. 3.1, 3.3 п. 3 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України) у подібних правовідносинах у раніше ухваленому рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів іншого касаційного суду (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 17.05.2018 у справі №307/1580/17).

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 23.01.2019 апеляційне провадження за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на рішення Господарського суду Одеської області від 25.10.2018 у справі №916/1293/18 зупинено до закінчення перегляду Великою Палатою Верховного Суду справи №916/3006/17.

Ухвалою суду апеляційної інстанції від 04.11.2019 апеляційне провадження за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на рішення Господарського суду Одеської області від 25.10.2018 у справі №916/1293/18 поновлено з 18.11.2019; справу №916/1293/18 призначено до розгляду на 18.11.2019 о 14:00 год.

15.11.2019 від апелянта надійшло клопотання про зупинення апеляційного провадження до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи №912/1120/16.

В обґрунтування вказаного клопотання, скаржник зазначає, що, відповідно до п. 2.7.2 Кредитного договору, проценти нараховуються методом факт/факт на фактичну суму заборгованості позичальника за кредитом та за термін фактичного користування ним, починаючи з першого дня видачі кредиту включно, та до повного погашення заборгованості за цим договором. Таким чином, строк (термін) виконання зобов`язання може збігатися зі строком договору, а може бути відмінним від нього, зокрема коли сторони погодили строк (термін) виконання ними зобов`язання за договором і визначили строк останнього, зазначивши, що він діє до повного виконання вказаного зобов`язання. Отже, Банк звертає увагу на те, що строк дії Кредитного договору не закінчився, а його умови є діючими і Банк правомірно нараховує та стягує проценти за користування Товариством з обмеженою відповідальністю «Укркава» кредитними коштами. Проте, на сьогодні виникають суперечки в питаннях нарахування банками процентів як плати за користування кредитом після настання строку погашення кредиту, тому зазначене стало підставою для звернення із клопотанням про зупинення апеляційного провадження.

18.11.2019 від апелянта також надійшли додаткові пояснення та заява, за змістом яких скаржник узагальнив доводи апеляційної скарги та просив врахувати викладену в них позицію при прийнятті судового рішення у даній справі, а також додатково повідомляв, що ухвалою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 10.10.2019 у справі №916/1315/18 (в якій переглядаються судові рішення з аналогічних правовідносин за участю Банку та Товариства з обмеженою відповідальністю «Укркава») зупинено касаційне провадження до прийняття відповідного рішення Великою Палатою Верховного Суду у справі №912/1120/16.

18.11.2019 від Товариства з обмеженою відповідальністю «Укркава» надійшла заява про забезпечення позову у справі №916/1293/18, відповідно до якої заявник просить суд вжити заходів забезпечення позову у справі №916/1293/18 шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Малим О.С. 09.11.2017 та зареєстрованого в реєстрі за №2730.

В обґрунтування вказаної заяви, позивач зазначає, що в рамках виконавчого провадження №56479163 з примусового виконання виконавчого напису №2730, виданого 09.11.2017 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Малим О.С. (зведене виконавче провадження №56093328) державним виконавцем вчиняються активні дії, спрямовані на звернення стягнення майна Товариства з обмеженою відповідальністю «Укркава», що є предметом застави за Договором застави обладнання від 28.12.2011.

На думку заявника, існує реальна загроза, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису №2730 від 09.11.2017, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Малим О.С., яким звернуто стягнення на належне Товариству з обмеженою відповідальністю «Укркава» майно, що є предметом застави за Договором застави обладнання від 28.12.2011, може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених прав Товариства з обмеженою відповідальністю «Укркава» (у разі залишення рішення суду першої інстанції без змін). Адже у разі, якщо до закінчення розгляду даної справи виконавчою службою буде примусово реалізовано майно на прилюдних торгах, Товариство з обмеженою відповідальністю «Укркава» не зможе захистити або поновити свої права в межах одного цього судового провадження без нових звернень до суду, що істотно ускладнить чи взагалі унеможливить поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів Товариства з обмеженою відповідальністю «Укркава».

Разом з тим, позивач зазначає, що звернення з даною заявою обумовлено наявністю у Товариства з обмеженою відповідальністю «Укркава» обґрунтованих припущень щодо можливості зупинення провадження у справі №916/1293/18, що в свою чергу, у разі зупинення провадження у справі №916/1293/18 до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи №912/1120/16 (як це відбулось у інших справах з подібним предметом спору, у тому числі за участю заявника), належне Товариству з обмеженою відповідальністю «Укркава» майно може бути реалізовано.

Статтею 136 Господарського процесуального кодексу України, передбачено, що господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України, що позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

Частинами 1, 3 статті 138 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що заява про забезпечення позову подається: 1) до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо; 2) одночасно з пред`явленням позову - до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом; 3) після відкриття провадження у справі - до суду, у провадженні якого перебуває справа.

За змістом ст. 140 Господарського процесуального кодексу України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи. Ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Забезпечення позову застосовується господарським судом як гарантія реального виконання рішення суду.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. При зверненні до суду з заявою про вжиття заходів забезпечення позову у вигляді накладення арешту на майно відповідача, заявник зобов`язаний надати докази того, що запропонований захід до забезпечення позову дійсно може виключити можливість невиконання або утруднення виконання судового рішення.

В силу положень ст. 136 Господарського процесуального кодексу України заходи щодо забезпечення позову обов`язково повинні застосовуватися відповідно до їх мети, з урахуванням безпосереднього зв`язку між предметом позову та заявою про забезпечення позову, тобто відповідати критеріям співмірності.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод «Право на ефективний засіб юридичного захисту» встановлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів до забезпечення позову. При цьому, вжиття заходів до забезпечення позову має на меті запобігти утрудненню чи неможливості виконання рішення господарського суду, прийнятого за результатами розгляду справи.

Слід зазначити, що згідно рішення Європейського суду з прав людини від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом. У рішенні Європейського суду з прав людини від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії», було зазначено що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

Предметом даного спору є вимога про визнання виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Малим Олексієм Сергійовичем за реєстровим номером №2730 від 09.11.2017 таким, що не підлягає виконанню.

Оскільки в даній справі позивач звернувся до суду з позовними вимогами немайнового характеру, судове рішення у разі задоволення яких не вимагатиме примусового виконання. Отже, в цьому випадку, така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, не підлягає дослідженню, а має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

В немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного судового провадження за його позовом без нових звернень до суду (постанова Верховного Суду у складі суддів Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 16.08.2018 у справі №910/1040/18, постанова Верховного Суду від 13.05.2019 у справі № 911/1551/18).

Згідно поданої заяви позивач просив вжити заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Малим О.С. 09.11.2017 та зареєстрованого в реєстрі за №2730.

Виходячи з приписів ст. 136 Господарського процесуального кодексу України обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову.

У відповідності до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Отже, з урахуванням вимог, передбачених ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

З доданих до заяви про забезпечення позову документів вбачається, що оскаржуваний виконавчий напис нотаріуса став підставою для відкриття 24.05.2018 приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Парфьоновим Г.В. виконавчого провадження №56479163 з примусового виконання виконавчого напису №2730, виданого 09.11.2017 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Малим О.С.

Постановою від 17.09.2018 виконавче провадження №56479163 з примусового виконання виконавчого напису №2730 від 09.11.2017 прийнято до примусового виконання Відділом примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України; постановою від 25.02.2019 головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України виконавче провадження №56479163 приєднано до зведеного виконавчого провадження №56093328, у зведеному виконавчому провадженні №56093328 об`єднано також виконавче провадження №55644493 з примусового виконання виконавчого напису №2731 від 09.11.2017, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Малим О.С., яким також запропоновано звернути стягнення на належний Товариству з обмеженою відповідальністю «Укркава» предмет застави за Договором застави обладнання, посвідченим 28.12.2011 приватним нотаріусом Іллічівського міського нотаріального округу Одеської області Слаєвою Р.К. та зареєстрованим в реєстрі за № 7544, до якого в подальшому вносилися зміни Договором про внесення змін № 1 від 10.12.2012 року, зареєстрованим за № 5514, Договором про внесення змін № 2 від 28.08.2014, зареєстрованим за № 2894, а саме: секція очистки зеленої кави та секція обжарки (інвентарний номер УК-104000002, УК-104000004, УК-104000005); помол сирого матеріалу; секція екстракції (УК-104000006, УК-104000003); секція очищення; секція випарювання (УК-104000007); секція накопления аромату; секція сушки (УК-104000001); секція агломерації (УК-104000008); градирня малогабаритна вентилят.ТМВ-ЮОН в кількості (УК-104000117, УК-104000118, УК- 104000119).

10.10.2019 в рамках виконавчого провадження №55644493 державним виконавцем здійснено опис та арешт майна Товариства з обмеженою відповідальністю «Укркава» - обладнання, переданого в заставу за Договором застави обладнання, посвідченого 28.12.2011 приватним нотаріусом Іллічівського міського нотаріального округу Одеської області Слаєвою Р.К. та зареєстрованим в реєстрі за № 7544.

Приписи ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження», які встановлюють вичерпний перелік підстав зупинення виконавчих дій, не містять такої підстави як оскарження виконавчого документу до суду, а вказують лише на обов`язок виконавця зупинити вчинення виконавчих дій, зокрема, на підставі зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа.

Тобто, звернення до суду з позовом про визнання оскаржуваного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку із порушенням приписів закону при його вчиненні, не нівелює обов`язку виконавця вчинити примусові дії з його виконання в порядку та в межах строків, визначених Законом України «Про виконавче провадження», що свідчить про обґрунтованість посилань заявника на можливе виконання спірного виконавчого напису за час вирішення даного спору в суді.

Відтак, за наявності в матеріалах справи документального підтвердження обставин примусового виконання спірного виконавчого напису, доводи заявника про те, що невжиття заходів до забезпечення позову у даній справі шляхом зупинення стягнення за оскаржуваним виконавчим написом може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених прав Товариства з обмеженою відповідальністю «Укркава» (у разі залишення рішення суду першої інстанції без змін) є обгрунтованими та такими, що узгоджуються з приписами ст. 136 Господарського процесуального кодексу України, адже у разі повного виконання спірного виконавчого напису в період розгляду спору, таке задоволення позову не призведе до фактичного відновлення прав та інтересів, з метою захисту яких позивач звернувся з відповідним позовом до суду, оскільки на визначене у виконавчому написі майно вже буде звернуто стягнення і з метою його повернення заявнику доведеться ініціювати додаткові судові процеси.

Аналогічні висновки щодо необхідності, з метою забезпечення належного захисту прав і інтересів осіб, зупинення виконавчого провадження до розгляду спору про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис нотаріуса, на підставі якого відкрито відповідне виконавче провадження, містяться в постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 16.08.2018 у справі №910/1040/18, які в послідуючому знайшли своє застосування при вирішення тотожних питань в постановах Верховного Суду від 25.02.2019 у справах №924/789/18, №924/790/18 та від 11.10.2019 у справі №910/4762/19.

Разом з тим, слід зазначити, що забезпечення позову з даним предметом спору не вимагає зустрічного забезпечення, оскільки ч. 1 ст. 141 Господарського процесуального кодексу України передбачено право суду, а не обов`язок вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову.

Отже, розгляд судом заяви про забезпечення позову, яка не містить пропозиції щодо зустрічного позову, не є порушенням наведених норм законодавства.

Враховуючи викладене, колегія суддів доходить висновку, що застосування заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису нотаріусу є адекватним та ефективним способом забезпечення позову.

Керуючись ст. ст. 136, 137, 140, 234, 235, 269, 281 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В:

1.Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Укркава» про забезпечення позову у справі №916/1293/18 задовольнити.

2.До набрання законної сили рішенням суду у справі №916/1293/18 зупинити стягнення на підставі виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Малим Олексієм Сергійовичем за реєстровим номером №2730 від 09.11.2017.

3.Ухвала Південно-західного апеляційного господарського суду від 18.11.2019 у справі №916/1293/18 є виконавчим документом.

4.Дана ухвала набирає законної сили 18.11.2019, підлягає негайному виконанню в порядку, встановленому чинним законодавством України для виконання судових рішень, та може бути пред`явлена до виконання в порядку та строки, передбачені чинним законодавством.

5.Стягувачем за даною ухвалою є Товариство з обмеженою відповідальністю «Укркава» (ідентифікаційний код 31541491; 68000, Одеська область, м. Чорноморськ, вул. Промислова, 14А).

6.Боржником за даною ухвалою є Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» (ідентифікаційний код 00032129; 01001, м. Київ, вул. Госпітальна, 12-г) в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» (ідентифікаційний код 09328601; 65014, м. Одеса, вул. Базарна, 17).

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, передбачені ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Н.С. Богацька

судді Н.М. Принцевська

А.І. Ярош