ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.11.2019 року м.Дніпро Справа № 904/1907/15

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Верхогляд Т.А. (доповідач)

суддів: Березкіної О.В., Паруснікова Ю.Б.,

cекретар судового засідання: Колесник Д.А.

представники сторін:

від Стасика Олександра Васильовича : Смолов Костянтин Вікторович адвокат, ордер ДП №00007 від 16.06.2016 р.;

від Стасика Олександра Васильовича : Стасик Олександр Васильович боржник, паспорт серії НОМЕР_1 від 19.09.1997 р.;

від ОСОБА_3 : Дрозд Валерія Романівна представник, довіреність №1646 від 19.09.2017 р.;

від ліквідатора: Юдицький Олександр Вікторович ліквідатор, посвідчення №416 від 05.04.2013 р.;

від ПП "Комін Фінанс": Пропадущий Андрій Володимирович адвокат, посвідчення №1122 від 15.05.2019 р.;

інші представники сторін у судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином;

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 15.08.2019 року у справі № 904/1907/15 (суддя Камша Н.М.)

за заявою Приватного підприємтсва "Білоножко", м. Черкаси

до боржника Суб`єкта підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця Стасика Олександра Васильовича, АДРЕСА_1

про визнання грошових вимог на суму 1 321, 50 грн. та судового збору у розмірі 3 842,00 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області 15.08.2019 року у справі № 904/1907/15 визнано грошові вимоги Приватного підприємства "Білоножко" до Суб`єкта підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця Стасика Олександра Васильовича на суму 5 163,50 грн. - 3 черга задоволення вимог кредиторів.

Ухвала мотивована положеннями ч.2 ст.92 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Не погодившись із вказаною ухвалою, ОСОБА_3 звернувся до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій зазначав, що:

- обов`язковою ознакою грошового зобов`язання боржника є наявність матеріально - правових відносин, що не містять заявлені ПП "Білоножко" вимоги;

- кошти, визнані судом в оскаржуваній ухвалі, можуть бути стягнуті у відповідному виконавчому провадженні;

- матеріалами справи підтверджено, а ПП "Білоножко" не спростовується, що грошові вимоги ПП "Білоножко" у задоволеному оскаржуваною ухвалою розмірі, були погашені банкрутом добровільно, що підтверджується квитанцією про сплату 5163,50 грн., копія якої наявна в матеріалах справи.

Скаржник вважає, що господарський суд не врахував правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 29.03.2018 року у справі №925/1165/16, згідно якої господарський суд зобов`язаний надати правовий аналіз поданих кредиторських вимог, підстав їх виникнення, характеру грошових вимог.

Просить скасувати ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 15.08.2019 року у справі №904/1907/15 про визнання грошових вимог Приватного підприємства "Білоножко" у загальному розмірі 5163,50 грн. Винести постанову, якою відхилити грошові вимоги Приватного підприємства "Білоножко" у справі про банкрутство фізичної особи - підприємця Стасик О.В. №904/1907/15 у загальному розмірі 5163,50 грн.

У відзиві на апеляційну скаргу арбітражний керуючий - ліквідатор О.В. Юдицький вважає, що ухвала господарського суду Дніпропетровської області від 15.08.2019 року у справі №904/1907/15 винесена з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що господарський суд Дніпропетровської області при винесенні оскаржуваної ухвали керувався рішенням юрисдикційного органу - постановою Центрального апеляційного господарського суду від 11.02.2019 року у справі №904/1907/15, ст.284 ГПК України, ст.129-1 Конституції України, ст.326 ГПК України, а також приписами Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", отже висновки ухвали господарського суду Дніпропетровської області від 15.08.2019 року цілком відповідають правовій позиції Верховного Суду.

Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу залишити без змін.

Апелянт надав відповідь на відзив арбітражного керуючого Юдицького О.В. на подану апеляційну скаргу та спростовує доводи ліквідатора.

Інші учасники справи відзив на подану апеляційну скаргу не надали. В усних поясненнях в судовому засіданні представник боржника та боржник Стасик Олександр Васильович доводи апелянта підтримали, представник ПП "Комін Фінанс" проти задоволення апеляційної скарги заперечував.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, заслухавши пояснення представників сторін, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на наступне:

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" грошове зобовязання це зобов`язання боржника сплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового правочину (договору) та на інших підставах, передбачених законодавством України;

- кредитор - юридична або фізична особа, а також органи доходів і зборів та інші державні органи, які мають підтверджені у встановленому порядку документами вимоги щодо грошових зобов`язань до боржника; конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли до відкриття провадження (проваджень) у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника; поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли після відкриття провадження (проваджень) у справі про банкрутство; забезпечені кредитори - кредитори, вимоги яких забезпечені заставою майна боржника (майнового поручителя).

Як вбачається з наявних доказів, відповідно до постанови Центрального апеляційного господарського суду від 11.02.2019 року у даній справі з боржника на користь ПП "Білоножко" стягнуто 1 321,50 грн. судового збору за розгляд апеляційної скарги.

Постанова набрала законної сили. Отже, сплата зазначеної суми є грошовим зобов`язанням боржника в розумінні ч.1 ст.1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", яке виникло з інших, передбачених законодавством, підстав.

Тому, доводи апелянта про те, що грошові зобов`язання боржника мають виникати саме з матеріальних правовідносин, колегія суддів вважає помилковими.

Оскільки грошове зобов`язання в розмірі 1 321,50 грн. виникло у кредитора після порушення провадження у справі про банкрутство, ПП "Білоножко" є поточним кредитором боржника.

Частиною 2 ст. 92 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" встановлено, що до задоволення вимог кредиторів із коштів, внесених на спеціальний банківський рахунок, відшкодовуються витрати, пов`язані з провадженням у справі про банкрутство фізичної особи - підприємця і виконанням постанови господарського суду про визнання фізичної особи - підприємця банкрутом. Вимоги кредиторів задовольняються в такій черговості:

- у першу чергу задовольняються вимоги кредиторів за зобов`язаннями, забезпеченими заставою майна фізичної особи - підприємця; вимоги громадян, перед якими фізична особа - підприємець несе відповідальність за заподіяння шкоди життю та здоров`ю громадян, шляхом капіталізації відповідних періодичних платежів, у тому числі до Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України за громадян, які застраховані у цьому Фонді у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, вимоги щодо стягнення аліментів; розрахунки щодо виплати вихідної допомоги та оплати праці особам, які працюють за трудовим договором (контрактом), і щодо виплати авторської винагороди, а також задовольняються вимоги, що виникли із зобов`язань щодо сплати страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування;

- у другу чергу задовольняються вимоги щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів);

- у третю чергу проводяться розрахунки з іншими кредиторами.

Враховуючи, що за подання заяви про визнання кредиторських вимог у розмірі 1 321,50 грн. ПП "Білоножко" сплатив судовий збір 3 842,00 грн., то загальна сума визнаних судом вимог визначена вірно - 5 163,50 грн. і правомірно віднесена до третьої черги задоволення.

Щодо доводів апелянта про можливість стягнення коштів з ФОП Стасика О.В. у виконавчому провадженні, то вони суперечать п.3 ч.4 ст.4 Закону України "Про виконавче провадження", за змістом якої у разі, якщо боржника визнано банкрутом, виконавчий документ повертається стягувачу.

Крім того, відповідно до п.8 ч.1 ст.39 Закону України "Про виконавче провадження" у разі визнання боржника банкрутом, виконавче провадження підлягає закінченню.

Відповідно до абз.2 ч.1 ст.40 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Таким чином, з моменту визнання боржника банкрутом і до моменту завершення ліквідаційної процедури грошові вимоги до боржника можуть бути пред`явлені виключно в межах провадження у справі про банкрутство.

Щодо доводів скаржника про те, що визнана судом в оскаржуваній ухвалі сума була добровільно сплачена боржником на користь кредитора ПП "Білоножко", то такі обставини також відхиляються колегією суддів з огляду на наступне:

Докази щодо вказаних обставин на час постановлення оскаржуваного рішення в матеріалах справи були відсутні, оскільки про проведення оплати суду повідомлено на наступний день після ухвалення оскаржуваного рішення.

Вище зазначено, що ч.2 ст. 92 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" встановлює порядок задоволення вимог кредиторів. Вимоги кожної наступної черги кредиторів задовольняються після задоволення вимог кредиторів попередньої черги. Сплата боржником визнаних судом вимог порушує зазначений порядок.

Крім того, сума судового збору 3 842,00 грн. за подання заяви про визнання кредиторських вимог у розмірі 1 321,50 грн. не є безпосередньо кредиторською вимогою до ФОП Стасика О.В.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків оскаржуваного рішення. Ухвала суду першої інстанції від 15.08.2019 року у даній справі є законною, обґрунтованою і підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 269, 275, 276, 281 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 15.08.2019 року у справі № 904/1907/15 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя: Т.А. Верхогляд

Суддя: О.В. Березкіна

Суддя: Ю.Б. Парусніков

Повний текст складено 25.11.2019 року.