ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" листопада 2019 р. Справа №921/586/19

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючого судді Кордюк Г.Т.

суддів Данко Л.С.

Кравчук Н.М.

секретар судового засідання Андреюк Х.В.

розглянувши апеляційну скаргу Дочірнього підприємства "Західдорвибухпром" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України", вих. №296 від 11.10.2019 (вх. №01-05/3710/19 від 15.10.2019),

на ухвалу Господарського суду Тернопільської області від 02.10.2019

про забезпечення позову

у справі №921/586/19 (суддя Боровець Я.Я.)

за позовом: Фізичної особи - підприємця Фіялка Андрія Миколайовича, м. Львів

до відповідачів:

1. Відкритого акціонерного товариства "Берестовецький спецкар"єр", с. Берестовець, Костопільський район, Рівненська область,

2. Дочірнього підприємства "Західдорвибухпром" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України", м. Тернопіль

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів: Костопільський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області, м. Костопіль, Рівненська область)

про:

- визнання недійсним укладений між ВАТ "Берестовецький спецкар"єр" та ДП "Західдорвибухпром" ВАТ "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" договір купівлі-продажу дробарки СМД-111 за ціною 133 622,74 грн;

- визнання недійсним договору зберігання №2 від 04.11.2011 укладений між ДП "Західдорвибухпром" ВАТ "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" та ВАТ "Берестовецький спецкар"єр";

- визнання за фізичною особою - підприємцем Фіялкою Андрієм Миколайовичем право власності на дробарку СМД - 111 та зняття з неї арешт, накладений постановою державного виконавця Костопільського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області.

За участю представників від:

позивача: Алексеєнко А.А. - представник;

відповідача-1: не з`явився;

відповідача-2: Салюк І.Є. - директор;

третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: не з`явився;

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа - підприємець Фіялка Андрій Миколайович звернувся до Господарського суду Тернопільської області з позовом до Відкритого акціонерного товариства "Берестовецький спецкар"єр" та Дочірнього підприємства "Західдорвибухпром" ВАТ "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України", за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів Костопільського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області про:

- визнання недійсним укладеного між ВАТ "Берестовецький спецкар"єр" та ДП "Західдорвибухпром" ВАТ "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" договору купівлі-продажу дробарки СМД-111 за ціною 133 622,74 грн.;

- визнання недійсним договору зберігання №2 від 04.11.2011, укладеного між ДП "Західдорвибухпром" ВАТ "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" та ВАТ "Берестовецький спецкар"єр";

- визнання за Фізичною особою - підприємцем Фіялкою Андрієм Миколайовичем права власності на дробарку СМД - 111 та зняття з неї арешту, накладеного постановою державного виконавця Костопільського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області.

Окрім того, Фізична особа - підприємець Фіялка А.М. звернувся до Господарського суду Тернопільської області із заявою про забезпечення позову шляхом:

- зупинення стягнення на підставі наказу Господарського суду Рівненської області №918/572/18 від 20.02.2019;

- заборони посадовим особам органу державної виконавчої служби вчиняти дії щодо вилучення у ВАТ "Берестовецький спецкар"єр" дробарки СМД-111 та передачі її Дочірньому підприємству "Західдорвибухпром" Відкритого акціонерного товариства "Автомобільні дороги України".

Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 02.10.2019 у справі №921/586/19 заяву про забезпечення позову задоволено частково. Вжито заходи забезпечення позову шляхом заборони посадовим особам органу державної виконавчої служби вчиняти дії щодо вилучення у Відкритого акціонерного товариства "Берестовецький спецкар"єр" дробарки СМД-111 та передачі її Дочірньому підприємству "Західдорвибухпром" Відкритого акціонерного товариства "Автомобільні дороги України". В іншій частині заяви про забезпечення позову, відмовлено.

Приймаючи вказану ухвалу суд першої інстанції виходив з того, що предметом спору у даній справі є визнання права власності на майно та зняття арешту з майна; спірне майно є предметом виконавчого провадження №58458832 щодо примусового виконанню наказу Господарського суду Рівненської області від 20.02.2019 у справі №918/572/18, яке здійснюється Костопільським районним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області; 28.02.2019 органом ДВС винесено постанову про арешт майна боржника, при примусовому виконанні наказу Господарського суду Рівненської області від 20.02.2019 у справі №918/572/18; листом за № 13365 Костопільський районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області повідомив, що 03.10.2019 о 10:00 год. буде здійснюватися демонтаж та перевезення майна - дробарки СМД-111 в межах виконавчого провадження №58458832 від 21.02.2019 з примусового виконання виконавчого документа від 20.02.2019 у справі №918/572/18; якщо орган ДВС продовжуватиме здійснювати примусове виконання рішення в рамках виконавчого провадження до вирішення питання про визнання права власності на спірне майно і про зняття з нього арешту, то вказана ситуація може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист права, за яким заявник звернувся до суду, оскільки такий захист, у випадку невжиття заявленого заходу, не зможе відбутися в межах розгляду однієї справи та потребуватиме нових звернень до суду з іншими позовами.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що заява про вжиття заходів до забезпечення позову підлягає до задоволення в частині заборони посадовим особам органу державної виконавчої служби вчиняти дії щодо вилучення у ВАТ "Берестовецький спецкар"єр" дробарки СМД-111 та передачі її Дочірньому підприємству "Західдорвибухпром" Відкритого акціонерного товариства "Автомобільні дороги України".

Разом з тим, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про забезпечення позову в частині зупинення стягнення на підставі наказу Господарського суду Рівненської області від 20.02.2019 у справі №918/572/18, оскільки зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа застосовується судами, як захід забезпечення позову, при розгляді справ щодо оскарження виконавчих написів та про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, а забезпечувати позов шляхом зупинення виконання судових рішень, що набрали законної сили недопустимо.

Не погодившись з вказаною ухвалою суду першої інстанції, Дочірнє підприємство"Західдорвибухпром" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" звернулось до Західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу Господарського суду Тернопільської області від 02.10.2019 у справі №921/586/19 про забезпечення позову скасувати.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги скаржник зазначає, що Дочірнє підприємство"Західдорвибухпром" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" є власником спірної дробарки СМД-111 з 2011 року, що підтверджується рішеннями судів усіх інстанцій у справі №918/572/18, якими задоволено позов про витребування вказаного майна від Відкритого акціонерного товариства "Берестовецький спецкар"єр" на користь Дочірнього підприємства"Західдорвибухпром" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України".

Відтак, скаржник вважає, що суд першої інстанції не вправі заборонити Костопільському районному відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області витребовувати належне скаржнику на праві власності майно, а тому, приймаючи оскаржувану ухвалу, порушив права Дочірнього підприємства"Західдорвибухпром" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" як власника спірного майна - дробарки СМД-111.

04.11.2019 до суду від Фізичної особи - підприємця Фіялка Андрія Миколайовича поступив відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач просить ухвалу Господарського суду Тернопільської області від 02.10.2019 у справі №921/586/19 залишити без змін з підстав її законності та обгрунтованості, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Зокрема, позивач вказує, що, приймаючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції встановив обставини щодо ймовірності істотного ускладнення чи унеможливлення ефективного захисту та поновлення прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, без вжиття заходів до забезпечення позову, оскільки у випадку витребування спірного майна у Відкритого акціонерного товариства "Берестовецький спецкар"єр" на користь Дочірнього підприємства"Західдорвибухпром" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України", розгляд позову у даній справі не забезпечить відновлення порушених прав позивача. Крім того, позивач зазначає, що фактичне переміщення майна, яке є частиною цілісного майнового комплексу та технологічно змонтоване, призведе до необхідності понесення додаткових витрат для його повернення.

Відкрите акціонерне товариство "Берестовецький спецкар"єр" відзиву на апеляційну скаргу не подало.

Відповідно до ч.3 ст. 263 ГПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції

Автоматизованою системою документообігу суду справу №921/586/19 розподілено до розгляду судді - доповідачу Кордюк Г.Т. Введено до складу судової колегії суддів Кравчук Н.М. та Данко Л.С., що підтверджується витягом з автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.10.2019.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 21.10.2019 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Дочірнього підприємства "Західдорвибухпром" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" на ухвалу Господарського суду Тернопільської області від 02.10.2019 у справі №921/586/19, розгляд апеляційної скарги призначено в судовому засіданні на 11.11.2019.

В судове засідання прибули представники позивача та відповідача-2.

Відповідач-1 та третя особа участі уповноважених представників в судовому засіданні не забезпечили, хоча були своєчасно та належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги.

11.11.2019 до суду від Костопільський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області поступило клопотання про розгляд справи без участі третьої особи.

Відповідно до ч.1 ст.202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Аналогічне положення викладене і у ч.12 ст. 270 ГПК України.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності представників відповідача-1 та третьої особи.

В судовому засіданні учасники процесу підтримали свої доводи та заперечення,викладені в апеляційній скарзі та у відзиві на апеляційну скаргу.

Колегія суддів, обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши у судовому засіданні присутніх представників сторін, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення судом першої інстанції, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права зазначає наступне:

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Господарського суду Рівненської області від 04.12.2018 у справі №918/572/18, залишеним без змін постановами Північно-західного апеляційного господарського суду від 04.02.2019 та Верховного Суду від 10.04.2019, витребувано від Відкритого акціонерного товариства "Берестовецький спецкар`єр" на користь Дочірнього підприємства "Західдорвибухпром" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія" "Автомобільні дороги України" дробарку СМД-111 балансовою вартістю 111 352 грн. 28 коп.

Приймаючи вказані рішення суди виходили з того, зокрема, що 04.11.2011 між Дочірнім підприємством "Західдорвибухпром" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" та Відкритим акціонерним товариством "Берестовецький спецкар`єр" було укладено Договір зберігання № 2, за умовами якого останній зобов`язався зберігати майно, передане йому позивачем, і повернути це майно у цілості на першу вимогу. На виконання умов вказаного Договору 04.11.2018 між сторонами було підписано та скріплено їх печатками акт № 1 передачі майна на зберігання, згідно якого Дочірнє підприємство "Західдорвибухпром" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" передало, а Відкрите акціонерне товариство "Берестовецький спецкар`єр" прийняло на відповідальне зберігання від позивача дробарку СМД 111 у кількості 1 шт. балансовою вартістю 111352 грн. 28 коп. Позивач звернувся до відповідача з вимогою від 18.06. 2018 № 176 про повернення йому дробарки СМД -111, однак в матеріалах справи відсутні докази надання Відкритим акціонерним товариством "Берестовецький спецкар`єр" відповіді на вказану вимогу позивача чи докази повернення вищезазначеного майна у встановленому порядку.

При цьому, суди зазначили, що факт приналежності спірного майна ДП "Західдорвибухпром" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України" на момент його передачі на зберігання ВАТ "Берестовецький спецкар`єр" за Договором та факт його придбання первісним позивачем підтверджується наявними у матеріалах справи доказами в сукупності, а саме: копією видаткової накладної від 03.11.2011 № 4538; податковою декларацією ДП "Західдорвибухпром" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України" за жовтень 2011; бухгалтерською довідкою ДП "Західдорвибухпром" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України" від 26.09.2018 № 284; Актом звірки взаєморозрахунків між сторонами із зазначенням суми вартості спірного майна з ПДВ.

21.02.2019 Головним державним виконавцем Костопільського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №58458832 щодо примусового виконанню наказу Господарського суду Рівненської області від 20.02.2019 у справі №918/572/18.

В ході даного виконавчого провадження, 27.02.2019 складено акт державного виконавця Костопільського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області, яким встановлено, що: за адресою с. Берестовець, вул. Сидорова, 3 Костопільського району Рівненської області виявлено дробарку СМД -111. Згідно договору оренди рухомого майна № 01/01 від 01.01.2016 нерухоме майно - дробарка СМД - 111 передана ФОП Фіялка Андрієм Миколайовичем в строкове платне володіння і користування на умовах оренди ВАТ "Берестовецький спецкар`єр".

28.02.2019 Головним державним виконавцем Костопільського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області винесено постанову про арешт майна боржника, якою накладено арешт на дробарку СМД - 111.

24.07.2019 державним виконавцем Костопільського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області складено акт, яким встановлено "що зі слів директора Фіни М .М . він не може передати дробарку СМД-111 оскільки вона не належить ВАТ "Берестовецький спецкар`єр", а належить Фіялці Андрію Миколайовичу . Дробарка СМД - 111 є в наявності на території ВАТ "Берестовецький спецкар 'єр"".

25 липня 2019 року позивачем направлено заяву на адресу Костопільського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області, в якій останнього повідомлено про неможливість вилучення у ВАТ "Берестовецький спецкар`єр" - дробарки СМД-111, оскільки остання належить ФОП Фіялка А.М. і право власності на яку набуто останнім як заставодержателем відповідно до вимог Закону України "Про заставу".

Листом №10856 від 23.07.2019 Костопільський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області повідомив позивача, що 28.02.2019 державним виконавцем було накладено арешт на майно, визначене у виконавчому документі, і відповідно до ч.1 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

З огляду на наведене, Фізична особа - підприємець Фіялка Андрій Миколайович звернувся до Господарського суду Тернопільської області з позовом до Відкритого акціонерного товариства "Берестовецький спецкар"єр" та Дочірнього підприємства "Західдорвибухпром" ВАТ "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України", за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів Костопільського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області про:

- визнання недійсним укладеного між ВАТ "Берестовецький спецкар"єр" та ДП "Західдорвибухпром" ВАТ "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" договору купівлі-продажу дробарки СМД-111 за ціною 133 622,74 грн.;

- визнання недійсним договору зберігання №2 від 04.11.2011, укладеного між ДП "Західдорвибухпром" ВАТ "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" та ВАТ "Берестовецький спецкар"єр";

- визнання за Фізичною особою - підприємцем Фіялкою Андрієм Миколайовичем права власності на дробарку СМД - 111 та зняття з неї арешту, накладеного постановою державного виконавця Костопільського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області.

Обгрунтовуючи поданий позов Фізична особа - підприємець Фіялка Андрій Миколайович зазначає, що оскільки дробарка СМД - 111 виступала предметом застави за договором застави №89/з від 23.04.2008, укладеним між ВАТ "Кредобанк" (Заставодержатель) та ВАТ "Берестовецький спецкар"єр" (Заставодавець), ВАТ "Берестовецький спецкар"єр" 03.11.2011 не мав права відчужувати дане майно Дочірньому підприємству "Західдорвибухпром" ВАТ "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" без згоди ВАТ «Кредобанк», а тому такий правочин слід визнати недійсним.

При цьому, позивач зазначає, що він є власником рухомого майна дробарки СМД - 111, яке набуте, як Заставодержателем на підставі Договору відступлення прав вимоги від 25.12.2015 за Договором кредитної лінії №89 від 23.04.2008, укладеного між ПАТ "Кредобанк" (Цедент) та Фіялка Андрієм Миколайовичем (Цесіонарій); Договору застави №89/з від 23.04.2008, укладеного між ВАТ "Кредобанк" (Заставодержатель) та ВАТ "Берестовецький спецкар"єр" (Заставодавець); Договору відступлення прав вимоги від 25.12.2015 укладеного між ПАТ "Кредобанк" (Цедент) та Фіялка Андрія Миколайовича (Цесіонарій). На даний час спірне рухоме майно використовується ВАТ "Берестовецький спецкар`єр" на підставі договору оренди рухомого майна № 01/01 від 01.01.2016.

Окрім того, Фізична особа - підприємець Фіялка А.М. звернувся до Господарського суду Тернопільської області із заявою про забезпечення позову шляхом:

- зупинення стягнення на підставі наказу Господарського суду Рівненської області №918/572/18 від 20.02.2019;

- заборони посадовим особам органу державної виконавчої служби вчиняти дії щодо вилучення у ВАТ "Берестовецький спецкар"єр" дробарки СМД-111 та передачі її Дочірньому підприємству "Західдорвибухпром" Відкритого акціонерного товариства "Автомобільні дороги України".

Обгрунтовуючи необхідність вжиття заходів забезпечення позову заявник зазначав, що листом від 27.09.2019 ВАТ "Берестовецький спецкар"єр" повідомив позивача про те, що 03.10.2019 о 10:00 год. буде здійснюватися демонтаж та перевезення майна - дробарки СМД-111 в межах виконавчого провадження №58458832 від 21.02.2019 з примусового виконання виконавчого документа від 20.02.2019 у справі №918/572/18, що підтверджується листом Костопільського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області за № 13365.

Вчинення таких дій, на переконання заявника може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист прав, за захистом яких позивач звернувся до суду, оскільки такий захист, у випадку невжиття заходів забезпечення позову, не зможе відбутися в межах розгляду однієї справи та потребуватиме нових звернень до суду з іншими позовами.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 137 ГПК України позов забезпечується, зокрема забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективного виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду або незабезпечення таким рішенням ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Отже, умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, що має бути підтверджено доказами наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Суд зазначає, що обранням належного, відповідно до предмета спору, заходу до забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу до забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та як наслідок ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч. 4 ст. 137 ГПК України).

Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Сторона, яка звертається з заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою.

З цією метою та з урахуванням загальних вимог обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Поряд з цим, вирішуючи питання про забезпечення позову та виходячи з приписів статей 13, 15, 74 ГПК України (змагальність сторін та пропорційність у господарському судочинстві, обов`язок доказування і подання доказів), суд також оцінює обґрунтованість доводів протилежної сторони щодо відсутності підстав чи необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову, з урахуванням того, чи порушує вжиття відповідних заходів забезпечення позову права цього учасника, а відповідно чи порушується при цьому баланс інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу та яким чином; чи спроможний відповідач фактично (реально) виконати судове рішення в разі задоволення позову у разі, якщо захід забезпечення позову не буде вжито судом.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 15.01.2019 у справі № 915/870/18.

За висновком об`єднаної палати Касаційного господарського суду, викладеним у постанові від 16.08.2018 у справі № 910/1040/18, умовою застосування заходів до забезпечення позову за немайновою позовною вимогою, судове рішення у разі задоволення якої не вимагатиме примусового виконання, є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

При цьому в таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод "Право на ефективний засіб юридичного захисту" встановлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів до забезпечення позову. При цьому, вжиття заходів до забезпечення позову має на меті запобігти утрудненню чи неможливості виконання рішення господарського суду, прийнятого за результатами розгляду справи, або забезпечити ефективний захист чи поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, в разі задоволення позову.

Слід зазначити, що згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 29.06.2006 у справі "Пантелеєнко проти України" засіб юридичного захисту має бути ефективним як на практиці, так і за законом. У рішенні Європейського суду з прав людини від 31.07.2003 у справі "Дорани проти Ірландії", зазначено що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припинення порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17.07.2008) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Виконання будь-якого судового рішення є невід`ємною стадією процесу правосуддя, а отже, має відповідати вимогам ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Як наголосив Європейський суд у справі "Горнсбі проти Греції" виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як складова частина судового розгляду. Водночас судовий захист, як і діяльність суду, не може вважатися дієвим, якщо судові рішення не виконуються або виконуються неналежним чином і без контролю суду за їх виконанням. Таким чином, саме господарський суд, будучи органом правосуддя, повинен врахувати потенційні ризики можливості невиконання рішення суду та гарантувати відновлення порушених прав позивача в разі задоволення позову.

Предметом позову у цій справі є вимога позивача про визнання недійсними договорів, визнання права власності на майно та зняття з нього арешту (в порядку статті 59 Закону України "Про виконавче провадження). Тобто в позові поєднано майнові та немайнові вимоги.

Аргументуючи заяву про забезпечення позову позивач посилається на те, що він є власником майна - дробарки СМД-11128.02.2019, на яке постановою Головного державного виконавця Костопільського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області від 28.02.2019 накладено арешт.

Листом за № 13365 Костопільський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області повідомив, що 03.10.2019 о 10:00 год. буде здійснюватися демонтаж та перевезення майна - дробарки СМД-111 в межах виконавчого провадження №58458832 від 21.02.2019 з примусового виконання виконавчого документа від 20.02.2019 у справі №918/572/18. Вчинення таких дій, на переконання заявника, може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист прав, за захистом яких він звернувся до суду, оскільки такий захист, у випадку невжиття заявленого заходу, не зможе відбутися в межах розгляду однієї справи та потребуватиме нових звернень до суду з іншими позовами.

Врахувавши доводи позивача, викладені в заяві про забезпечення позову, колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з висновком суду першої інстанції про відповідність та співмірність з заявленими позовними вимогами заходу забезпечення позову шляхом заборони посадовим особам органу державної виконавчої служби вчиняти дії щодо вилучення у ВАТ "Берестовецький спецкар"єр" дробарки СМД-111 та передачі її Дочірньому підприємству "Західдорвибухпром" Відкритого акціонерного товариства "Автомобільні дороги України" , оскільки у випадку невжиття вказаного заходу забезпечення позову та задоволення судом позовних вимог у даній справі позивач буде змушений звертатись з новими позовами про витребування майна. Відтак, невжиття такого заходу у разі задоволення позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених прав та охоронюваних законом інтересів позивача.

Покликання апелянта на те, що вжиті судом заходи забезпечення позову порушують права Дочірнього підприємства"Західдорвибухпром" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" як власника спірного майна - дробарки СМД-111, судом апеляційної інстанції відхиляються, оскільки вжиття заходів забезпечення позову не порушує принципів змагальності і процесуальної рівності сторін, оскільки мета забезпечення позову - це негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання рішення, а також перешкоджання завдання шкоди боржнику (аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 26.02.2019 у справі №914/1353/16).

При цьому, суд апеляційної інстанції зазначає, що вжиття такого заходу забезпечення позову не порушить прав третіх осіб та відповідачів, зокрема, Дочірнього підприємства "Західдорвибухпром" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України", оскільки спірне майно вже є арештованим, що унеможливлює його подальше відчуження, а у разі відмови у задоволенні позову у цій справі посадові особи органу державної виконавчої служби зможуть продовжити виконання наказу Господарського суду Рівненської області у справі №918/572/18.

Окрім того, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення заяви про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі наказу Господарського суду Рівненської області від 20.02.2019 у справі №918/572/18, оскільки зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа може застосовуватись судом, як захід забезпечення позову, при розгляді справ щодо оскарження виконавчих написів та про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Однак, у даній справі заявник просить суд зупинити виконання судового рішення по іншій господарській справі, яке набрало законної сили, що не передбачено приписами ГПК України та суперечить загальним засадам судочинства, зокрема, щодо обов`язковості судового рішення (п. 7 ч. 3 ст. 2 ГПК України).

Окрім того, відповідно до п. 2 Постанови пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" недопустимо забезпечувати позов шляхом зупинення виконання судових рішень, що набрали законної сили.

З огляду на все викладене вище в сукупності, колегія суддів дійшла висновку про те, що правові підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали Господарського суду Тернопільської області від 02.10.2019 у справі №921/586/19 відсутні.

Судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції покласти на скаржника в порядку ст.ст.129, 282 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 269, 270,271, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, -

Західний апеляційний господарський суд ПОСТАНОВИВ:

1. Ухвалу Господарського суду Тернопільської області від 02.10.2019 у справі №921/586/19 залишити без змін, апеляційну скаргу Дочірнього підприємства "Західдорвибухпром" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" без задоволення.

2. Постанова набирає законної сили з моменту прийняття.

3. Порядок та строк оскарження встановлені ст. ст.288, 289 ГПК України.

Головуючий суддя Кордюк Г.Т.

Суддя Данко Л.С.

Суддя Кравчук Н.М.

У зв`язку з перебуванням у відпустці судді Кордюк Г.Т. з 18.11.2019 по 22.11.2019 та судді Кравчук Н.М. з 18.11.2019 по 25.11.2019 включно повний текст постанови виготовлено та підписано 26.11.2019