РІШЕННЯ

Іменем України

20 листопада 2019 року м. Чернігівсправа № 927/807/19
Господарський суд Чернігівської області у складі:

судді Федоренко Ю.В.

секретаря судового засідання Ткач І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові матеріали справи

за позовом: Акціонерного товариства Українська залізниця,

вул. Тверська (Єжи Гедройця), 5, м. Київ, 03680

в особі регіональної філії Південно-Західна залізниця АТ Укрзалізниця,

вул. Лисенка, 6, м. Київ-30, 01601

до відповідача: Управління праці та соціального захисту населення Новозаводської районної у місті Чернігові ради, вул. І. Мазепи, 19, м. Чернігів, 14017

про стягнення 18447,25 грн

За участю представників:

від позивача: Понько Ю.І., довіреність від 24.10.2019,

від відповідача: Корж Л.П., довіреність від 02.01.2019, 20.11.2019 не з`явилась.

У судовому засіданні 20.11.2019 була проголошена вступна та резолютивна частини рішення на підставі ст.240 Господарського процесуального кодексу України.

До Господарського суду Чернігівської області надійшла позовна заява в якій позивач просить суд стягнути з Управління праці та соціального захисту населення Новозаводської районної у місті Чернігові ради (далі Управління) на користь Акціонерного товариства Укрзалізниця в особі регіональної філії Південно-Західна залізниця 18447,25 грн заборгованості по відшкодуванню витрат понесених внаслідок надання телекомунікаційних послуг пільговим категоріям громадян за період серпень-грудень 2018, січень-липень 2019.

Ухвалою від 30.09.2019 вказана позовна заява прийнята до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження та відкрито провадження у справі № 927/807/19, розгляд справи по суті призначено на 22.10.2019.

Відповідачем до суду подано відзив на позов від 16.10.2019 № 12/13355 ( а.с. 186-188) в якому просить суд у позові відмовити.

Зокрема, у відзиві на позов відповідач зазначає, що відшкодування витрат за надані телекомунікаційні послуги пільговим категоріям громадян за період серпень-грудень 2018, січень-липень 2019 за рахунок коштів місцевого бюджету головним розпорядником, відповідальним виконавцем усієї програми визначено Управління транспорту, транспортної інфраструктури та зв`язку Чернігівської міської ради ( рішення Чернігівської міської ради «Про міський бюджет на 2018 рік» від 30.11.2017, «Про міський бюджет на 2019 рік» від 29.11.2018), а він є не належним відповідачем. Крім того, відповідач вказує на те, що позивачем не доведено обов`язку Управління відшкодувати заборгованість з компенсації пільг на телекомунікаційні послуги окремим категоріям громадян за серпень 2018 року - липень 2019 року.

У судовому засіданні 22.10.2019 суд постановив протокольну ухвалу про оголошення перерви до 31.10.2019.

28.10.2019 до суду від позивача надійшла відповідь на відзив від 25.10.2019 (а.с. 198-203) в якій він просить суд задовольнити позов в повному обсязі. Позивач у відповіді на відзив зазначає, що відповідно до п. 3,10,11 Положення про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.01.2003 № 117 до компетенції саме відповідача належить забезпечення реалізації державної політики у сфері соціального захисту населення на території Новозаводського району м. Чернігова і саме відповідач зобов`язаний здійснювати розрахунки з позивачем за надані послуги особам, які згідно чинного законодавства мають право на пільги.

Також позивач зазначає, що ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України та ч. 2 ст. 617 Цивільного кодексу України передбачають, що відсутність у боржника необхідних коштів не вважаються обставинами, які є підставою для звільнення від відповідальності. За таких обставин, відсутність бюджетного фінансування не є підставою для звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобов`язання.

У судовому засіданні 31.10.2019 суд постановив протокольну ухвалу про оголошення перерви до 20.11.2019.

Розглянувши подані матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи по суті, господарський суд встановив:

Згідно частин 1, 2 Статуту акціонерного товариства «Українська залізниця» затвердженого постановою КМУ від 02.09.2015 № 735 (в редакції постанови КМУ від 31.10.2018 № 938), (а.с. 170-175) Акціонерне товариство «Українська залізниця» (далі-товариство) є юридичною особою, що утворене відповідно до Закону України «Про особливості утворення акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування», постанови КМУ від 25.06.2014 № 200 «Про утворення публічного акціонерного товариства «Українська залізниця».

Товариство утворене як акціонерне товариство, 100 відсотків акцій якого закріплюються в державній власності, на базі Укрзалізниці, а також підприємств, установ та організацій залізничного транспорту загального користування, які реорганізовано шляхом злиття, згідно з додатком 1 до постанови КМУ від 25.06.2014 № 200 «Про утворення публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (далі підприємства залізничного транспорту).

Товариство є правонаступником усіх прав і обов`язків Укрзалізниці та підприємств залізничного транспорту.

Акціонерне товариство Українська залізниця зареєстроване в якості суб`єкта господарювання 21.10.2015 (на момент реєстрації Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця»), про що у Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань внесені відомості за №0060039 (а.с. 161). Регіональна філія Південно-Західна залізниця акціонерного товариства Укрзалізниця зареєстрована 23.10.2015, про що у Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань внесені відомості за №2060039 (а.с. 156-158).

Згідно з п. 2.1., 2.8. Положення про Регіональну філію Південно-Західна залізниця акціонерного товариства Укрзалізниця (нова редакція), затвердженого наказом ПАТ Укрзалізниця від 19.02.2018 №108 (в редакції наказу АТ «Укрзалізниця» від 27.12.2018 № 786) , Філія є відокремленим підрозділом Товариства, який не має статусу юридичної особи. Філія діє від імені Товариства та в його інтересах, здійснює делеговані Товариством функції у визначеному регіоні транспортної мережі, відповідно до мети, завдань та предмету діяльності Товариства. Філія має право від імені Товариства, відповідно до наданих повноважень та довіреності, зокрема, здійснювати функції представництва інтересів Товариства (а.с.163-168).

Рішенням Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері зв`язку та інформатизації від 01.12.2015 №621, Публічне акціонерне товариство Українська залізниця () включено до реєстру операторів, провайдерів телекомунікацій за №4798, що підтверджується Повідомленням Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері зв`язку та інформатизації №04-7367/101 від 02.12.2015 (а.с. 154).

Відповідно до Ліцензії серія ДЛ №000135, виданої Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері зв`язку та інформатизації (рішення №622 від 01.12.2015), Публічне акціонерне товариство Українська залізниця надає послуги фіксованого місцевого телефонного зв`язку з ємністю мережі до 10000 номерів з правом технічного обслуговування та експлуатації телекомунікаційних мереж і надання в користування каналів електрозв`язку на території м. Київ, Київської, Вінницької, Житомирської, Хмельницької, Чернігівської областей (а.с.155).

З матеріалів справи вбачається, що у період з серпня по грудень 2018 року та з січня по липень 2019 року позивачем надавалися послуги зв`язку пільговим категоріям громадян, які проживають на території Новозаводської районної у м. Чернігові ради на загальну суму 18447,25 грн, що підтверджується розрахунками витрат на відшкодування збитків, пов`язаних з наданням пільг, за відповідний період, а саме: серпень 2018 1420,74 грн, вересень 2018 1420,74 грн, жовтень 2018 1394,43 грн, листопад 2018 1600,56 грн, грудень 2018 1569,78 грн, січень 2019 1579,90 грн, лютий 2019 1610,40 грн, березень 2019 1610,40 грн, квітень 2019 1610,40 грн, травень 2019 1543,30 грн, червень 2019 1543,30 грн, липень 2019 1543,30 грн (а.с. 29- 88), а також розрахунком заборгованості (а.с. 178).

Позивачем складено акти звіряння розрахунків за надані населенню послуги, на які надаються пільги, станом на 01.09.2018, 01.10.2018, 01.11.2018, 01.12.2018, 01.01.2019, 01.02.2019, 01.03.2019, 01.04.2019, 01.05.2019, 01.06.2019, 01.07.2019, 01.08.2019, які підписані представниками обох сторін, крім акту станом на 01.09.2018, який відповідачем не підписаний (а.с. 17-28). У підписаних актах відповідачем у графі заборгованість минулих років зазначено 1772,12 грн, а у графі заборгованість поточного року проставлено 0,00 грн.

Відповідач вартість послуг зв`язку, наданих позивачем на пільгових умовах окремим категоріям громадян за період серпень-грудень 2018, січень-липень 2019 не відшкодував, у зв`язку з чим виникла заборгованість у розмірі 18447,25 грн, заявлена позивачем до стягнення.

Позивач звертався до відповідача з листами № 1686 від 21.08.2018, № 1939 від 20.09.2018, № 2233 від 31.10.2018, № 2413 від 26.11.2018, № 218 від 22.01.2019, № 804 від 28.03.2019, № 1177 від 11.05.2019, № 1355 від 10.06.2019, № 1549 від 03.07.2019, № 1696 від 05.08.2019 (а.с. 89-131) щодо відшкодування коштів, пов`язаних з наданням пільг на послуги зв`язку окремим категоріям громадян.

Позивачем на адресу відповідача була направлена претензія від 07.06.2019 № НЮ-16-79/19п про сплату протягом 10 днів суми боргу 15360,64 грн за послуги електрозв`язку надані пільговим категоріям громадян (а.с. 132-134).

Відповідач листами повідомляв позивача про те, що жодним нормативно-правовим актом не передбачена субвенція з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг з оплати телекомунікаційних послуг окремим категоріям громадян, так само і не встановлено, що Управління є головним розпорядником всіх коштів місцевого бюджету на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення, а тому не має повноважень щодо відшкодування витрат за надання послуг зв`язку на пільгових умовах окремим категоріям громадян у 2018-2019 (а.с. 135-142).

Позивач вказує на те, що відповідачем у порушення вимог чинного законодавства, вартість послуг зв`язку, наданих ним на пільгових умовах в період серпень-грудень 2018, січень-липень 2019 не відшкодована, внаслідок чого виник заявлений до стягнення борг.

У позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача заборгованість вартості телекомунікаційних послуг, наданих пільговим категоріям споживачів, за період з серпня по грудень 2018 року та з січня по липень 2019 у сумі 18447,25 грн згідно розрахунку заборгованості а.с. 178.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

Згідно з ч.2 ст.124 та ч.1 ст.125 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Відповідно до п.2 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно зі ст.19 Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії", виключно законами України визначаються пільги щодо оплати житлово-комунальних, транспортних послуг і послуг зв`язку та критерії їх надання. Державні соціальні гарантії є обов`язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального статусу", „Про жертви нацистських переслідувань", "Про статус і соціальний захист громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний статус", "Про соціальний правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", "Про прокуратуру" передбачено надання пільг при оплаті за послуги зв`язку (телекомунікаційні послуги).

Відповідно до п.3 ст.63 Закону України "Про телекомунікації" та пункту 63 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 11.04.2012. №295 (далі - Правила), споживачам, які мають установлені законодавством України пільги з їх оплати, телекомунікаційні послуги надаються операторами, провайдерами телекомунікацій відповідно до законодавства України.

Закон України "Про телекомунікації" та Правила не передбачають жодного обмеження щодо надання послуг у разі відсутності коштів на зазначені цілі.

Вказані положення законодавства закріплюють реалізацію державних соціальних гарантій певним категоріям громадян, визначеному законодавчо обов`язку оператора телекомунікаційних послуг надавати послуги зв`язку тим категоріям громадян, які мають установлені законодавством пільги з їх оплати, відповідає обов`язок держави в особі її органів відшкодувати вартість наданих послуг суб`єкту господарювання, який їх надає.

Згідно з ч.6ст.48 Бюджетного Кодексу України, бюджетні зобов`язання щодо виплати субсидій, допомоги, пільг з оплати спожитих житлово-комунальних послуг та послуг зв`язку (в частині абонентної плати за користування квартирним телефоном), компенсацій громадянам з бюджету, на що згідно із законами України мають право відповідні категорії громадян, обліковуються Казначейством України незалежно від визначених на цю мету бюджетних призначень.

На виконання вимог ст.102 Бюджетного Кодексу України постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002р. №256 затверджено Порядок фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету та встановлено, що головні розпорядники коштів місцевих бюджетів ведуть персоніфікований облік отримувачів пільг за соціальною ознакою згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 29.01.2003р. №117 "Про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги", а також здійснюють розрахунки з постачальниками послуг на підставі поданих ними щомісячних звітів щодо послуг, наданих особам, які мають право на відповідні пільги (пункт 2 Порядку).

Згідно з п.3 вказаного Порядку головними розпорядниками коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення є керівники головних управлінь, управлінь, відділів та інших самостійних структурних підрозділів місцевих держадміністрацій, виконавчих органів рад, до компетенції яких належать питання праці та соціального захисту населення.

Відповідно до п.1 розділу І Положення про управління праці та соціального захисту населення Новозаводської районної у м. Чернігові ради (далі Положення), затвердженого рішенням районної у місті ради 29.12.2015 (друга сесія сьомого скликання) (зі змінами згідно рішення районної у місті ради від 21.12.2018 № 17/VII-139), управління праці та соціального захисту населення Новозаводської районної у м. Чернігові ради є виконавчим органом районної у місті ради.

За змістом п. 2. розділу I Положення, управління забезпечує реалізацію державної політики у сфері соціально-трудових відносин, у тому числі оплати, охорони та умов праці, соціального обслуговування та соціального захисту населення, у тому числі пенсіонерів, інвалідів, одиноких непрацездатних громадян, дітей сиріт, одиноких матерів, багатодітних, малозабезпечених сімей з дітьми, громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших соціально незахищених громадян, які потребують допомоги і соціальної підтримки з боку держави.

Згідно із п.1 розділу ІІ Положення, основним завданням управління є виконання функції головного розпорядника коштів місцевого бюджету, здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенції з державного бюджету.

У відповідності до підпунктів 2.19,2.20,2.21,2.46 п.2. розділу ІІ Положення управління відповідно до покладених на нього завдань забезпечує ведення Єдиного державного автоматизованого реєстру осіб, що мають право на пільги; здійснює контроль за правильністю надання пільг підприємствами надавачами послуг окремим категоріям громадян; веде розрахунки з підприємствами надавачами комунальних послуг за надані пільги за рахунок коштів субвенцій з Державного та місцевого бюджетів; здійснює інші, передбачені законодавством, повноваження.

Постановою Кабінету Міністрів України від 21.06.2017 № 426, яка набрала чинності з 24.06.2017, були внесені зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 № 256.

Даними змінами з п. 1 Порядку були виключені норми про те, що цей Порядок визначає відповідно до статті 102 Бюджетного кодексу України механізм фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення щодо надання пільг з послуг зв`язку за рахунок субвенцій з державного бюджету.

Згідно з п. 3, 10, 11 Положення про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.01.2003 № 117, структурні підрозділи з питань соціального захисту населення районних, районних у мм. Києві та Севастополі держадміністрацій, виконавчих органів з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад (далі уповноважені органи): організовують збирання, систематизацію і зберігання зазначеної в пункті 2 цього Положення інформації та забезпечують її автоматизоване використання для контролю відомостей, які подаються підприємствами та організаціями, що надають послуги, для розрахунків за надані пільговикам послуги, і проведення виплати соціальних стипендій та державної допомоги постраждалим учасникам масових акцій громадського протесту та членам їх сімей; ведуть облік пільговиків шляхом формування на кожного пільговика персональної облікової картки згідно з формою "1 - пільга", в якій використовується реєстраційний номер облікової картки платника податків; вносять до Реєстру відповідні уточнення в разі визнання такими, що втратили чинність, чи зупинення дії окремих норм законодавчих актів, на підставі яких пільговики отримують пільги; надають консультації пільговикам, постраждалим учасникам масових акцій громадського протесту та членам їх сімей, підприємствам та організаціям, що надають послуги.

Підприємства та організації, що надають послуги, щомісяця до 25 числа подають уповноваженому органу на паперових та електронних носіях розрахунки щодо вартості послуг, наданих пільговикам у минулому місяці, згідно з формою "2-пільга".

Уповноважений орган щомісяця: 1) звіряє інформацію, що міститься в Реєстрі, з інформацією, яка надходить від підприємств та організацій, що надають послуги, і у разі виявлення розбіжностей щодо загальної кількості пільговиків або розміру пільг, що надаються конкретному пільговику, не провадить розрахунків, що стосуються виявлених розбіжностей, до уточнення цієї інформації; 2) після проведення розрахунків з підприємствами та організаціями, що надають послуги, складає: реєстр погашення заборгованості перед підприємствами та організаціями, що надають послуги, згідно з формою "5-пільга" та реєстр розрахунків згідно з формою "7-пільга"; акти звіряння розрахунків за надані пільговикам послуги згідно з формою "3-пільга"; 3) до 15 числа подає: фінансовим органам районних, районних у містах Києві та Севастополі держадміністрацій, виконавчих органів міських рад акти звіряння розрахунків згідно з формою "3-пільга"; Міністерству соціальної політики Автономної Республіки Крим, структурним підрозділам з питань соціального захисту населення обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій звіти згідно з формами "4-пільга" та "6-пільга".

Отже, з огляду на вищевикладене, суд приходить висновку, що до компетенції відповідача належить забезпечення реалізації державної політики у сфері соціального захисту населення на території Новозаводської районної у м. Чернігові ради, і саме відповідач зобов`язаний здійснювати розрахунки з організаціями, що надають послуги особам, які згідно із чинним законодавством мають право на соціальні пільги.

Як встановлено частиною першою статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.509, ч.ч.3 та 4 ст.11 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку; зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу; цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування.

Позивач є суб`єктом господарювання, який надає телекомунікаційні послуги споживачам, метою діяльності якого як учасника господарських відносин є досягнення економічних та соціальних результатів та одержання прибутку відповідно до ч.2 ст.3 Господарського кодексу України.

Відповідно до ст.526 ЦК України, ст.193 ГК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Таким чином у позивача виникло цивільне право на відшкодування вартості послуг зв`язку, наданих особам, які згідно з чинним законодавством мають право на соціальні пільги, а у відповідача як органу, через який діє держава у цивільних відносинах, - цивільний обов`язок здійснити з позивачем розрахунок за надані цим особам послуги, оскільки: держава діє у цивільних відносинах на рівних правах з іншими учасниками цих відносин (частина перша ст.167 ЦК України); держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом (ст.170 ЦК України).

Також судом враховується, що Законом України "Про внесення змін до Бюджетного кодексу України" від 20.12.2016 №1789-УІІ, частина 1 статті 91 Бюджетного кодексу України доповнена пунктом 20-4 про те, що до видатків місцевих бюджетів, що можуть здійснюватись з усіх місцевих бюджетів, належать видатки на пільги з послуг зв`язку, інші передбачені законодавством пільги, що надаються ветеранам війни; особам, на яких поширюється дія Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"; особам, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною; вдовам (вдівцям) та батькам померлих (загиблих) осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною; особам, які мають особливі трудові заслуги перед Батьківщиною; вдовам (вдівцям) та батькам померлих (загиблих) осіб, які мають особливі трудові заслуги перед Батьківщиною; ветеранам праці; жертвам нацистських переслідувань; ветеранам військової служби; ветеранам органів внутрішніх справ; ветеранам податкової міліції; ветеранам державної пожежної охорони; ветеранам Державної кримінально-виконавчої служби; ветеранам служби цивільного захисту; ветеранам Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України; вдовам (вдівцям) померлих (загиблих) ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів податкової міліції, ветеранів державної пожежної охорони, ветеранів Державної кримінально-виконавчої служби, ветеранів служби цивільного захисту та ветеранів Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України; особам, звільненим з військової служби, які стали інвалідами під час проходження військової служби; інвалідам, дітям-інвалідам та особам, які супроводжують інвалідів I групи або дітей-інвалідів (не більше одного супроводжуючого); реабілітованим громадянам, які стали інвалідами внаслідок репресій або є пенсіонерами; громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи; дружинам (чоловікам) та опікунам (на час опікунства) дітей померлих громадян, смерть яких пов`язана з Чорнобильською катастрофою; багатодітним сімом, дитячим будинкам сімейного типу та прийомним сім`ям, в яких не менше року проживають відповідно троє або більше дітей, а також сім`ям (крім багатодітних сімей), в яких не менше року проживають троє і більше дітей, враховуючи тих, над якими встановлено опіку чи піклування.

Враховуючи п.20-4 ст.91 Бюджетного кодексу України та п.3 Порядку №256 судом не приймаються до уваги заперечення позову з підстав відсутності законодавчо встановленого обов`язку відповідача по відшкодуванню пільг з послуг зв`язку.

Частиною 2ст.218 ГК України та ст.617 ЦК України не передбачено такої підстави для звільнення від відповідальності, як відсутність у боржника необхідних коштів.

Конституційний Суд України неодноразово висловлював правову позицію щодо неможливості поставити гарантовані законом виплати, пільги тощо в залежність від видатків бюджету (рішення від 20.03.2002р. №5-рп/2002, від 17.03.2004р. №7-рп/2004, від 01.12.2004р. №20-рп/2004, від 09.07.2007р. №6-рп/2007).

Зокрема, у Рішенні від 09.07.2007р. №6-рп/2007 Конституційний Суд України вказав на те, що невиконання державою своїх соціальних зобов`язань щодо окремих осіб ставить громадян у нерівні умови, підриває принцип довіри особи до держави, що закономірно призводить до порушення принципів соціальної, правової держави (підпункт 3.2).

Разом з тим держава, запроваджуючи певний механізм правового регулювання відносин, зобов`язана забезпечити його реалізацію. У протилежному випадку всі негативні наслідки відсутності правового регулювання покладаються на державу.

Відповідно до ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006р. №3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Згідно з рішенням Європейського Суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі "Кечко проти України" (заява №63134/00), ЄСПЛ зауважив, що держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату надбавок з державного бюджету, однак свідома відмова в цих виплатах не допускається, доки відповідні положення є чинними (п.23 рішення Суду). У пункті 26 вказаного рішення зазначено, що органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.

В рішеннях ЄСПЛ від 18.10.2005р. у справі "Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України" та від 30.11.2004р. у справі "Бакалов проти України" також зазначено, що відсутність бюджетних коштів, передбачених у видатках Державного бюджету України, не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання (пункти 48 та 40 цих рішень відповідно).

Посилання відповідача на те, що управління перестало бути головним розпорядником коштів місцевих бюджетів щодо фінансування пільг послуг зв`язку судом не приймаються до уваги враховуючи наступне.

Постановою Кабінету Міністрів України від 21.06.2017р. №426, яка набрала чинності з 24.06.2017р., були внесені зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 04.03.2002р. №256.

Вказаними змінами з п.1 Порядку були виключені норми про те, що цей Порядок визначає відповідно до ст.102 Бюджетного кодексу України механізм фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення щодо надання пільг з послуг зв`язку за рахунок субвенцій з державного бюджету.

Однак, згідно п.3 ст.63 Закону України "Про телекомунікації", телекомунікаційні послуги споживачам, які мають установлені законодавством України пільги з їх оплати, надаються операторами, провайдерами телекомунікацій відповідно до законодавства України.

Відповідно до ст.19 Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії", державні соціальні гарантії є обов`язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

Отже надання телекомунікаційних послуг пільговим категоріям громадян є обов`язком позивача.

Також судом враховується, що телекомунікаційні послуги на пільгових умовах позивачем надавались не за власною ініціативою, а на виконання імперативних законодавчих вказівок щодо цього. Як наслідок, уповноважений на те державою орган - відповідач у справі, в силу закону зобов`язаний відшкодувати позивачу за рахунок бюджетних коштів ці витрати.

Таким чином, відповідач відповідає за своїми зобов`язаннями, які виникли безпосередньо із закону, і така відповідальність не може ставитися в залежність від дій чи бездіяльності будь-яких третіх осіб.

За вказаних обставин та встановлений судом факт наявності обов`язку відповідача відносно відшкодування наданих позивачем послуг пільговим категоріям осіб (за законом) та підтверджений розмір вказаних відшкодувань свідчать про відсутність підстав до невиконання відповідачем відповідного обов`язку.

Посилання відповідача на те, що відшкодування витрат за надані послуги зв?язку на пільгових умовах окремим категоріям громадян у 2018-2019 роках за рахунок коштів місцевого бюджету належить до компетенції Управління транспорту та зв`язку Чернігівської міської ради не підтверджено доказами, є безпідставним, судом до уваги не приймається та спростовується вищевикладеним та матеріалами справи.

Отже, виходячи із системного аналізу обставин встановлених при розгляді даної справи у їх сукупності, а також встановлені судом обставини, відсутність доказів сплати відповідачем витрат на надання телекомунікаційних послуг пільговим категоріям споживачів, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача про стягнення 18447,25 грн.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію ("Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод") та практику Суду (Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини) як джерело права.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 10.02.2010р. у справі "Серявін та інші проти України" Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 09.12.1994р., серія A, №303-A, п.29).

Відповідно до ст.86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до приписів ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідачем суду не надано належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів на підтвердження своєї правової позиції.

На підставі викладеного позов судом задовольняється повністю з покладенням судових витрат на відповідача.

Керуючись ст.129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю і стягнути з Управління праці та соціального захисту населення Новозаводської районної у місті Чернігові ради, вул. І. Мазепи, 19, м. Чернігів, 14017, , на користь Акціонерного товариства Українська залізниця, вул. Тверська (Єжи Гедройця), 5, м.Київ, 03680, , в особі: Регіональної філії Південно-Західна залізниця АТ Укрзалізниця, вул. Лисенка, 6, м.Київ-30, 01601, , 18 447,25 грн боргу та 1 921 грн судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили у строки, встановлені ст.241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду у строки визначені ст. 256 Господарського процесуального кодексу України.

Повідомити учасників справи про можливість одержання інформації по справі у Єдиному державному реєстрі судових рішень: http://reyestr.court.gov.ua/.

Повне рішення складено 22.11.2019.

Суддя Ю.В. Федоренко