РІШЕННЯ

Іменем України

21 листопада 2019 року м. Чернігівсправа № 927/184/13-г

Господарський суд Чернігівської області у складі судді Белова С.В.,

за участю секретаря судового засідання Тарасевич А.М.,

розглянувши за правилами загального позовного провадження справу

за позовом: Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", ,

вул. Б.Хмельницького, 6, м. Київ, 01601

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "НіжинТеплоМережі",

вул. Глібова, 1, м. Ніжин, Чернігівська область, 16600,

про стягнення 7 174 416,53 грн

в межах справи про банкрутство

Товариства з обмеженою відповідальністю "НіжинТеплоМережі"

За участю: представника відповідача Кіфік О.М., адвокат.

У судовому засіданні на підставі ч. 6 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України проголошені вступна та резолютивна частини рішення.

Акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" подано позов до Товариства з обмеженою відповідальністю "НіжинТеплоМережі" про стягнення 7 174 416,53грн, з них: 6 824 238,33грн - основний борг, 54 552,43грн - 3% річних, 278 220,11грн - пені та 17 405,66грн - інфляційних втрат.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору постачання природного газу №5032/1718-БО-39 від 05 вересня 2017 року.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 16 серпня 2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, ухвалено розглядати справу за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 30 вересня 2019 року; встановлено відповідачу строк для подачі відзиву на позов та всіх доказів, що підтверджують викладені у відзиві обставини протягом 15 (п`ятнадцяти) календарних днів з моменту отримання ухвали про відкриття провадження у справі; копію відзиву та копії доданих до нього документів надіслати позивачу, а докази надсилання надати суду; встановлено строк позивачу протягом 7 (семи) календарних днів з моменту отримання відзиву на позов для подачі до суду відповідь на відзив з одночасним надсиланням копії відповіді на відзив та доданих до неї доказів відповідачу; встановлено відповідачу строк протягом 5 (п`яти) календарних днів з моменту отримання відповіді на відзив для подачі до суду заперечення на відповідь позивача на відзив з одночасним надсиланням його копії разом з доданими до нього документами позивачу.

30 вересня 2019 року ухвалою Господарського суду Чернігівської області продовжено строк підготовчого провадження на тридцять календарних днів до 14 листопада 2019 року (включно); відкладено підготовче засідання на 16 жовтня 2019 року.

16 жовтня 2019 року до початку судового засідання від відповідача на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву з доданими до нього документами, в якому відповідач просив суд зменшити суму основного боргу з 6824238,33 грн до 6680103,65 грн у зв`язку з проведеною частковою оплатою, а також просив відмовити в задоволенні позовних вимог в частині стягнення пені, трьох відсотків річних та інфляційних втрат в повному обсязі, у зв`язку з дією мороторію на задоволення вимог кредиторів.

В судовому засіданні 16 жовтня 2019 року суд оголосив перерву у підготовчому судовому засіданні на 28 жовтня 2019 року.

25 жовтня 2019 року на адресу суду від позивача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи доказів, а саме копії банківських виписок.

28 жовтня 2019 року до початку судового засідання від відповідача на адресу суду надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи доказів направлення позивачу відзиву на позовну заяву та доданих до нього документів.

28 жовтня 2019 року в судовому засіданні суд оголосив перерву в підготовчому судовому засіданні на 06 листопада 2019 року.

04 листопада 2019 року від позивача на адресу суду надійшло пояснення по справі, в якому позивач підтвердив, що станом на 23 жовтня 2019 року сума основного боргу відповідача перед позивачем за договором №5032/1718-БО-39 від 05 вересня 2017 року становить 6680103,65 грн, враховуючи проплати здійснені відповідачем: 09 липня 2018 року на суму 136072,79 грн, 13 липня 2018 року на суму 883,27 грн, 16 липня 2018 року на суму 5946,67 грн, 29 серпня 2018 року на суму 1231,95 грн. В своєму поясненні позивач просив суд здійснювати розгляд справи з урахуванням наданих ним пояснень.

06 листопада 2019 року суд постановив ухвалу про закриття підготовчого судового засідання та призначення справи до розгляду по суті на 14 листопада 2019 року.

В судовому засіданні 14 листопада 2019 року представник позивача підтримав позовні вимоги, представник відповідача просив відмовити в задоволенні позовних вимог в частині стягнення пені, трьох відсотків річних та інфляційних втрат в повному обсязі.

В судовому засіданні 14 листопада 2019 року суд оголосив перерву на 21 листопада 2019 року.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 15 листопада 2019 року справу №927/691/19 об`єднано зі справою №927/184/13-г про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Ніжин Тепло Мережі", присвоєно справі №927/691/19 номер 927/184/13-г; розгляд справи призначено на 21 листопада 2019 року за правилами позовного провадження в межах справи про банкрутство.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, перевіривши та об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вислухавши пояснення повноважних представників сторін, господарський суд встановив:

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 19 лютого 2013 року у справі №927/184/13-г порушено провадження у справі про банкрутство ТОВ "Ніжин Тепло Мережі", визнано вимоги ФОП Коленченко О.О. до боржника у сумі 495000,00 грн, введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, введено процедуру розпорядження майном та призначено розпорядником майна арбітражного керуючого Дранченко Валентину Михайлівну.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 10 серпня 2017 року у справі №927/184/13-г, зокрема, розпорядником майна призначено арбітражного керуючого Лященка Павла Володимировича (провулок Коцюбинського, 4/9, м. Чернігів, 14000).

На даний час розгляд справи №927/184/13-г триває.

Відповідно до п.8 ч.1 ст.20 Господарського процесуального кодексу України, господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також спорів про визнання недійсними правочинів за позовом контролюючого органу на виконання його повноважень, визначених Податковим кодексом України.

21 жовтня 2019 року введено в дію Кодекс України з процедур банкрутства, який набрав чинності 21 квітня 2019 року.

Згідно частини другої Прикінцевих та перехідних положень Кодексу України з процедур банкрутства з дня введення в дію цього Кодексу визнано таким, що втратив чинність, зокрема, Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (ВВР України, 1992 р., №31 із наступними змінами).

Частиною четвертою Прикінцевих та перехідних положень Кодексу України з процедур банкрутства установлено, що з дня введення в дію цього Кодексу подальший розгляд справ про банкрутство здійснюється відповідно до положень цього Кодексу незалежно від дати відкриття провадження у справі про банкрутство, крім справ про банкрутство, які на день введення в дію цього Кодексу перебувають на стадії санації, провадження в яких продовжується відповідно до Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом". Перехід до наступної судової процедури та подальше провадження у таких справах здійснюється відповідно до цього Кодексу. Реалізація майна боржника здійснюється відповідно до вимог цього Кодексу, крім майна боржника, оголошення про продаж якого опубліковане до дня введення в дію цього Кодексу. У разі не продажу такого майна його подальша реалізація здійснюється відповідно до вимог цього Кодексу.

Частиною 2 статті 7 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено, що господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник. Матеріали справи, в якій стороною є боржник, щодо майнових спорів з вимогами до боржника та його майна, провадження в якій відкрито до відкриття провадження у справі про банкрутство, надсилаються до господарського суду, в провадженні якого перебуває справа про банкрутство, який розглядає спір по суті в межах цієї справи (ч.3 ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства).

Згідно ч. 8 ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства до визнання боржника банкрутом спори боржника з кредиторами, які мають поточні вимоги до боржника, вирішуються в межах справи про банкрутство шляхом їх розгляду у позовному провадженні господарським судом.

05 вересня 2017 року, між Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "НіжинТеплоМережі" (споживач) укладено договір №5032/1718-БО-39 постачання природного газу за умовами якого постачальник зобов`язався поставити споживачеві у 2017-2018 роках природний газ, а споживач зобов`язався оплатити його на умовах цього договору.

Згідно з п. 1.2. договору, природний газ, що постачається за цим договором, використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами/організаціями.

Пунктом 2.1. договору сторони передбачили, що постачальник передає споживачу з 01 жовтня 2017 року по 31 березня 2018 року (включно) природний газ орієнтовним обсягом до 3401,0 тис. куб. м, у тому числі по місяцях (тис. куб. м): жовтень - 250,60, листопад - 550,00, грудень - 650,40 (всього у IV кварталі 2017 року - 1451,00); січень - 720,00; лютий - 680,00; березень - 550,00 (всього у І кварталі 2018 року - 1950,00).

Згідно з п.1.3 договору, необхідний споживачу плановий обсяг природного газу, зазначений у п. 2.1. договору, споживач визначає самостійно.

Відповідно до п. 2.6. договору розподіл (транспортування) природного газу за цим договором здійснює оператор газорозподільних мереж (газотранспортної системи), а саме: ПАТ "Чернігівгаз", з яким споживач уклав відповідний договір.

Розділом 3 "Порядок та умови передачі природного газу" договору сторони передбачили, що постачальник передає споживачу у загальному потоці імпортований газ (за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, ввезений на митну територію України ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України") - у пунктах приймання-передачі газу на газовимірювальних станціях, які знаходяться на кордоні України, та/або в пунктах приймання-передачі газу з ПСГ в газотранспортну систему (п. 3.1. договору).

Приймання-передача природного газу, переданого постачальником споживачеві у відповідному місяці постачання, оформлюється актом приймання-передачі (п. 3.7. Договору).

Споживач зобов`язався подати не пізніше 7 числа місяця, наступного за місяцем постачання природного газу, постачальнику: завірену копію акта про надання послуг з розподілу (транспортування) природного газу за розрахунковий місяць, складеного між споживачем та оператором газорозподільних мереж (газотранспортної системи); підписані споживачем два примірники акта приймання-передачі природного газу, де зазначаються фактичні обсяги використаного природного газу згідно з цим договором у розрахунковому місяці, його фактична ціна та вартість (п. 3.8. договору).

Постачальник не пізніше десятого числа місяця, наступного за місяцем постачання природного газу, повертає споживачу один примірник оригіналу акта приймання-передачі природного газу, підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою. У разі не підписання постачальником акта приймання-передачі природного газу постачальник письмово повідомляє споживача про причини такого не підписання акта (п. 3.9. договору).

Пунктом 4.1. договору сторони погодили, що кількість природного газу, яка передається споживачу, визначається за показами комерційних вузлів обліку природного газу відповідно до вимог, установлених Кодексом газотранспортної системи, затвердженим постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року №2494 та Кодексом газотранспортної системи, затвердженим постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року №2493.

Відповідно до п. 5.1. договору, ціна та порядок зміни ціни на природний газ, який постачається за цим договором, встановлюється Положенням. На дату укладання договору ціна на природний газ становить 4942,00 гривні за 1000 куб.м (без урахування тарифів на послуги з транспортування та розподілу природного газу, а також податків та зборів, що включаються вартості природного газу, відповідно до Податкового кодексу України). У разі зміни ціни на газ відповідно до умов чинного законодавства, вона є обов`язковою для сторін за цим договором з дати набрання чинності відповідних змін.

Згідно п. 5.2. договору, ціна за 1000 куб.м газу за цим договором на дату його укладання становить 7907,20 гривень, крім того податок на додану вартість (ПДВ) - 20%. Усього до сплати разом з ПДВ - 9488,64 грн.

Розділом 6 договору сторони узгодили порядок та умови проведення розрахунків. Так, відповідно до п. 6.1. договору оплата за природний газ здійснюється споживачем виключно коштами шляхом 100-відсоткової поточної оплати протягом місяця поставки природного газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення підпису постачальника печаткою, і діє в частині реалізації природного газу з 01 жовтня 2017 року до 31 березня 2018 року (включно), а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.

Додатковою угодою №1 від 15 січня 2018 року до договору постачання природного газу від 05 вересня 2017 року №5032/1718-БО-39 викладено пункт 8.2. в наступній редакції «8.2. У разі прострочення споживачем оплати згідно пункту 6.1. договору від зобов`язується сплатити постачальнику пеню в розмірі 15,3 % річних, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожний день прострочення».

Додатковою угодою №2 від 03 квітня 2018 року до договору постачання природного газу від 05 вересня 2017 року №5032/1718-БО-39 додано пункт 2.1 договору у наступній редакції: «Постачальник передає споживачу в період з 01 квітня 2018 року по 31 травня 2018 року (включно) природний газ орієнтовним обсягом до 267,00 тис.куб.м: квітень - 267,00; травень - 0,00. Крім того зазначеною додатковою угодою викладено розділ 12 у наступній редакції: « 12.1. Договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення підпису постачальника печаткою, і діє в частині реалізації природного газу з 01 жовтня 2017 року по 31 травня 2018 року (включно), а в частині проведення розрахунків - -до їх повного здійснення.»

На виконання умов договору, на підставі актів приймання-передачі природного газу від 31 жовтня 2017 року на суму 1087521,49грн (за жовтень 2017 року), від 30 листопада 2017 року на суму 4341830,87грн (за листопад 2017 року), від 31 грудня 2017 року на суму 6422034,90грн (за грудень 2017 року), від 31 січня 2018 року на суму 5943646,14грн (за січень 2018 року), від 28 лютого 2018 року на суму 6145640,30грн (за лютий 2018 року), від 31 березня 2018 року на суму 5381102,63грн (за березень 2018 року), від 30 квітня 2018 року на суму 2025245,83грн (за квітень 2018 року) позивачем було поставлено, а відповідачем прийнято природний газ у період з жовтня 2017 року по квітень 2018 року на загальну суму 31 347 022,16грн (з ПДВ).

Як вбачається зі змісту позовної заяви, відповідач оплату за поставлений природний газ здійснював несвоєчасно та не виконав зобов`язання у встановлений договором строк чим порушив господарське зобов`язання, зокрема вимоги п. 6.1. укладеного між сторонами договору.

Згідно наданої позивачем довідки по операціях по підприємству відповідача за договором №5032/1718-БО-39 за період з 01 вересня 2016 року по 30 червня 2018 року та сальдо відповідача, вбачається, що відповідачем частково здійснено оплату у розмірі 24522783,83грн, внаслідок чого, станом на 30 червня 2018 року, за ним утворилась заборгованість за отриманий природний газ у розмірі 6 824 238,33грн.

В поданому до суду 16 жовтня 2019 року відзиві на позовну заяву відповідач просив суд зменшити суму основного боргу з 6824238,33 грн до 6680103,65 грн у зв`язку з проведеною частковою оплатою, в доказ чого додав до відзиву докази часткової оплати заборгованості на загальну суму 144134,68 грн, а саме: платіжне доручення № від 09 липня 2018 року на суму 136072,79 грн, платіжне доручення № від 13 липня 2018 року на суму 883,27 грн, платіжне доручення № від 16 липня 2018 року на суму 5946,67 грн, платіжне доручення № від 29 серпня 2018 року на суму 1231,95 грн.

В поданому до суду 04 листопада 2019 року поясненні по справі, позивач підтвердив, що станом на 23 жовтня 2019 року сума основного боргу відповідача перед позивачем за договором №5032/1718-БО-39 від 05 вересня 2017 року становить 6680103,65 грн, враховуючи проплати здійснені відповідачем: 09 липня 2018 року на суму 136072,79 грн, 13 липня 2018 року на суму 883,27 грн, 16 липня 2018 року на суму 5946,67 грн, 29 серпня 2018 року на суму 1231,95 грн та просив суд здійснювати розгляд справи з урахуванням наданих ним пояснень. Крім того, в своєму поясненні позивач повідовим суд про те, що при зверненні до суду з позовом, до позовної заяви було додано довідку по операціям, яка відображала усі проплати до 30 червня 2018 року включно, після чого починаючи з липня 2018 року відповідачем було здійснено ще чотири проплати: 09 липня 2018 року, 13 липня 2018 року, 16 липня 2018 року, 29 серпня 2018 року, зазначені вище.

Надаючи правову оцінку відносинам, що склались між сторонами, суд виходить з наступного.

Згідно п. 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

З огляду на частину 1 статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною 1 статті 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно частини 1 статті 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За приписами статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 1 ст. 692 Цивільного кодексу України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

У відповідності зі ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 Цивільного кодексу України).

У зв`язку з здійсненням відповідачем часткової оплати заборгованості на загальну суму 144134,68 грн, що підтверджується платіжними дорученнями: № від 09 липня 2018 року на суму 136072,79 грн, № від 13 липня 2018 року на суму 883,27 грн, № від 16 липня 2018 року на суму 5946,67 грн, № від 29 серпня 2018 року на суму 1231,95 грн, суд дійшов висновку закрити провадження у справі в частині стягнення 144134,68 грн основного боргу на підставі п.2 ч.1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України, яким передбачено, що господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Враховуючи докази подані позивачем та відповідачем після звернення позивача з позовною заявою до суду, зокрема: платіжні доручення № від 09 липня 2018 року на суму 136072,79 грн, № від 13 липня 2018 року на суму 883,27 грн, № від 16 липня 2018 року на суму 5946,67 грн, № від 29 серпня 2018 року на суму 1231,95 грн, а також пояснення позивача, подане до суду 04 листопада 2019 року, в якому позивач підтвердив, що станом на 23 жовтня 2019 року сума основного боргу відповідача перед позивачем за договором №5032/1718-БО-39 від 05 вересня 2017 року становить 6680103,65 грн, станом на день прийняття рішення заборгованість відповідача перед позивачем становить 6680103,65 грн.

Згідно частини 2 ст. 19 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" який діяв у період з жовтня 2017 року по квітень 2018 року мораторій на задоволення вимог кредиторів вводиться одночасно з відкриттям провадження (проваджень) у справі про банкрутство, про що зазначається в ухвалі господарського суду.

Проте в абзаці 1 частини 5 статті 19 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" зазначено, що дія мораторію на задоволення вимог кредиторів не поширюється на вимоги поточних кредиторів.

Як вбачається із матеріалів справи, заборгованість у відповідача перед позивачем виникла у період з жовтня 2017 року по квітень 2018 року, а отже після порушення справи про банкрутство ТОВ «НіжинТеплоМережі», у процедурі розпорядження майном. Тобто, фактично у відповідача виникла поточна кредиторська заборгованість.

Оскільки відповідач у порушення ст. 526, 527, 530 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України взятих на себе зобов`язань не виконав та не провів оплату за отриманий природний газ у визначений договором термін, господарський суд вважає, що позовні вимоги у частині стягнення заборгованості за поставлений природний газ у розмірі 6680103,65 грн є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Враховуючи порушення відповідачем строків оплати вартості отриманого ним природного газу, поставленого за договором постачання природного газу №5032/1718-БО-39 від 05 вересня 2017 року, позивачем нараховано та заявлено до стягнення з відповідача 54552,43грн - 3% річних за період листопад 2017 року - квітень 2018 року, 278 220,11грн - пені за період листопад 2017 року - квітень 2018 року та 17405,66грн - інфляційних втрат за період лютий 2018 року - березень 2018 року.

Частина 1 ст. 216 Господарського кодексу України передбачає, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставі і у порядку передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Як було зазначено вище, додатковою угодою №1 від 15 січня 2018 року до договору постачання природного газу від 05 вересня 2017 року №5032/1718-БО-39 викладено пункт 8.2. в наступній редакції « 8.2. У разі прострочення споживачем оплати згідно пункту 6.1. договору від зобов`язується сплатити постачальнику пеню в розмірі 15,3 % річних, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожний день прострочення».

Згідно ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений законом або договором.

Відповідно до положень частини 1 статті 19 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", який діяв у період листопад 2017 року - квітень 2018 року, мораторій на задоволення вимог кредиторів - це зупинення виконання боржником грошових зобов`язань і зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), термін виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), застосованих до дня введення мораторію.

Закон визначає, що конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли до порушення провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника; поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли після порушення провадження у справі про банкрутство.

Частиною другою статті 19 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" встановлено, що мораторій на задоволення вимог кредиторів вводиться одночасно з порушенням справи про банкрутство, про що зазначається в ухвалі господарського суду.

Згідно з частиною 3 статті 19 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів: не нараховуються неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші фінансові санкції за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань із задоволення всіх вимог, на які поширюється мораторій; не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання, три проценти річних від простроченої суми тощо.

Виходячи зі змісту Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", боржник повинен виконувати зобов`язання, що виникли після введення мораторію, але неустойка (штраф, пеня) за їх невиконання або неналежне виконання не нараховуються, а також не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання, три проценти річних від простроченої суми тощо, за винятком випадків, які можуть бути встановлені спеціальними нормами законодавства.

21 жовтня 2019 року введено в дію Кодекс України з процедур банкрутства, який набрав чинності 21 квітня 2019 року.

Згідно частини другої Прикінцевих та перехідних положень Кодексу України з процедур банкрутства з дня введення в дію цього Кодексу визнано таким, що втратив чинність, зокрема, Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (ВВР України, 1992 р., №31 із наступними змінами).

Частиною четвертою Прикінцевих та перехідних положень Кодексу України з процедур банкрутства установлено, що з дня введення в дію цього Кодексу подальший розгляд справ про банкрутство здійснюється відповідно до положень цього Кодексу незалежно від дати відкриття провадження у справі про банкрутство, крім справ про банкрутство, які на день введення в дію цього Кодексу перебувають на стадії санації, провадження в яких продовжується відповідно до Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом". Перехід до наступної судової процедури та подальше провадження у таких справах здійснюється відповідно до цього Кодексу. Реалізація майна боржника здійснюється відповідно до вимог цього Кодексу, крім майна боржника, оголошення про продаж якого опубліковане до дня введення в дію цього Кодексу. У разі не продажу такого майна його подальша реалізація здійснюється відповідно до вимог цього Кодексу.

Положення Кодексу України з процедур банкрутства стосовно мораторію на задоволення вимог кредиторів є тотожними з вищезазначеними положеннями Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", який діяв у період листопад 2017 року - квітень 2018 року.

Як вже було зазначено вище, ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 19 лютого 2013 року було порушено провадження у справі про банкрутство ТОВ "Ніжин Тепло Мережі" та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів.

На підставі викладеного вище, у зв`язку з дією мораторію у зазначені періоди, вимоги позивача щодо стягнення 54552,43грн - 3% річних за період листопад 2017 року - квітень 2018 року, 278 220,11грн - пені за період листопад 2017 року - квітень 2018 року та 17405,66грн - інфляційних втрат за період лютий 2018 року - березень 2018 року не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно зі ст. 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За наведених обставин, у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Судовий збір відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог, у зв`язку з чим з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір у розмірі 100201,56 грн.

Керуючись ст. 42, 73-80, 86, 129, 165, 233, 236-238, 241 Господарського процесуального кодексу України, Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", Кодексом України з процедур банкрутства, суд

ВИРІШИВ:

1.Закрити провадження у справі в частині стягнення 144134,68 грн боргу.

2.Позов задовольнити частково.

3.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "НіжинТеплоМережі" (вул. Глібова, 1, м. Ніжин, Чернігівська область, 16600, ) на користь Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (вул. Б.Хмельницького,6, м. Київ, 01601, код ЄДРПОУ 20077,65 грн основного боргу.

4.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "НіжинТеплоМережі" (вул. Глібова, 1, м. Ніжин, Чернігівська область, 16600, ) на користь Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (вул. Б. Хмельницького, 6, м. Київ, 01601, ) 100201,56 грн судового збору.

5.В решті позову відмовити.

6.Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення ухвалено в нарадчій кімнаті.

Повне рішення складено та підписано 21 листопада 2019 року.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду, з урахуванням п. 17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України, у строки, визначені ст. 256 цього Кодексу.

Суддя С.В. Белов

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень, розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: http://reyestr.court.gov.ua/