ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2019 року м. ОдесаСправа № 916/1072/18
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Богацької Н.С.

суддів: Принцевської Н.М., Ярош А.І.

секретар судового засідання: Клименко О.В.

від позивача: Каранфілова О.В., довіреність;

від відповідача: не з`явився;

від третьої особи: Тищенко А.В., довіреність;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Національного банку України та Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк»

на ухвалу Господарського суду Одеської області від 26.09.2018 про призначення експертизи та зупинення провадження, постановлену суддею Петровим В.С. у м. Одеса, повний текст якої складено 01.10.2018

у справі №916/1072/18

за позовом: Національного банку України

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Гаджибей»

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк»

про: звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості в сумі 10647000,00 грн,-

В С Т А Н О В И В:

В червні 2018 року Національний банк України звернувся до Господарського суду Одеської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Гаджибей», в якому просив в рахунок погашення заборгованості Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» за кредитним договором № 54 від 02.10.2014 (з усіма змінами та доповненнями до нього) перед Національним банком України в загальній сумі заборгованості 856944000,00 грн, звернути стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором № 93 від 06.10.2014, укладеним між Національним банком України та Товариством з обмеженою відповідальністю «Гаджибей», посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Михайленко С.А. та зареєстрованим в реєстрі за № 4501, а саме на земельну ділянку площею 10,000 га, за кадастровим номером :01:002:0766, з місцем розташування: Одеська область, Овідіопольський район, Дальницька сільська рада, масив «Золотий берег», земельна ділянка 25, 26, 27, 28, 29, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 37, право власності на предмет іпотеки зареєстроване за іпотекодавцем в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за номером запису про право власності: 7215437; встановити спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», за початковою ціною 10647000,00 грн. без ПДВ.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на неналежне виконання Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» умов кредитного договору № 54 від 02.10.2014 щодо повернення коштів позивачу. Також позивач вказує на невиконання відповідачем - Товариством з обмеженою відповідальністю «Гаджибей» обов`язку згідно договору іпотеки № 93 від 06.10.2014, яким забезпечено вимоги іпотекодаржателя, що випливають з кредитного договору № 54 від 02.10.2014.

В прохальній частині позову позивачем було сформульовано клопотання:

про розгляд справи у закритому судовому засіданні, яке мотивоване посиланням на положення ч. 7 ст.30 Закону України «Про інформацію».

про залучення до участі у справі Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача. Клопотання мотивоване тим, що предметом у даній справі є звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» перед Національним банком України за кредитним договором № 54 від 02.10.2014 і як наслідок, звернення стягнення на предмет іпотеки та його реалізація впливатиме на остаточну суму розміру заборгованості Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» перед Національним банком України за відповідним кредитним договором.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 27.06.2018 позов Національного банку України прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 916/1072/18, розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження; до участі у справі залучено Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача; Національному банку України відмовлено у задоволенні клопотання про розгляд справи у закритому судовому засіданні.

25.09.2018 відповідачем подано клопотання про призначення судової експертизи, згідно якого останній просив суд призначити по справі № 916/1072/18 судову оціночно-земельну експертизу, на вирішення якої поставити наступні питання:

1) Яка ринкова вартість об`єкта нерухомості - предмету іпотеки за іпотечним договором № 93 від 06.10.2014, укладеним між власником іпотекодавцем - Товариством з обмеженою відповідальністю «Гаджибей» та іпотекодержателем - Національним банком України, а саме земельної ділянки (кадастровий номер :01:002:0766) площею 10,0000 га, цільове призначення: для будівництва, експлуатації об`єктів рекреаційно-оздоровчого призначення та обслуговування жителів територіальної громади Овідіопольського району, категорія земель: землі рекреаційного призначення, місце розташування: Одеська область, Овідіопольський район, Дальницька сільська рада, масив «Золотий берег», земельна ділянка 25, 26, 27, 28, 29, проведення експертизи доручити Одеському науково-дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України.

Клопотання обґрунтовано тим, що у прохальній частині позову позивачем викладено вимогу про встановлення способу реалізації предметів іпотеки шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження» за визначеною позивачем початковою ціною, із якою відповідач не згоден, що викликано намаганням іпотекодавця впливати на ефективне розпорядження його майном у примусовому порядку, у тому числі шляхом встановлення його дійсної ринкової вартості в умовах несталих економічних процесів. Так, відповідач вказує, що оскільки згоди між позивачем та відповідачем щодо оцінки предмету іпотеки немає, то початкова ціна продажу предмету іпотеки може бути визначена виключно на підставі оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 26.09.2018 по справі призначено судову оціночну-земельну експертизу, проведення якої доручено спеціалістам Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз, попередивши їх про кримінальну відповідальність згідно ст.ст. 384, 385 Кримінального кодексу України; на вирішення судової експертизи поставлено наступне питання: яка ринкова вартість об`єкту нерухомості, що є предметом іпотеки за іпотечним договором № 93 від 06.10.2014, укладеного між Національним банком України та Товариством з обмеженою відповідальністю «Гаджибей», а саме земельної ділянки площею 10,0000 га (кадастровий номер :01:002:0766) за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, Дальницька сільська рада, масив «Золотий берег», земельна ділянка 25, 26, 27, 28, 29 цільове призначення якої: для будівництва, експлуатації об`єктів рекреаційно-оздоровчого призначення та обслуговування жителів територіальної громади Овідіопольського району, категорія земель: землі рекреаційного призначення?; експертам для проведення експертизи надано копії матеріалів справи; витрати по проведенню експертизи покладено на Товариство з обмеженою відповідальністю «Гаджибей»; провадження у справі №916/1072/18 зупининено до проведення судової експертизи.

Означене судове рішення мотивовано тим, що для перевірки обґрунтованості доводів позивача щодо дійсної початкової ціни земельної ділянки, що є предметом іпотеки, на думку суду першої інстанції, потрібні спеціальні знання в цій галузі. Так, у позовній заяві позивачем вказана початкова ціна предмета іпотеки в розмірі 10647000,00 грн. без ПДВ. При цьому, в матеріалах справи, крім іпотечного договору, відсутні інші належні докази, які б вказували на вартість предмета іпотеки, що має бути вказана у судовому рішенні у випадку задоволення позову.

Враховуючи наведене, а також те, що відповідачем оспорюється вказана позивачем початкова ціна предмету іпотеки, місцевий господарський суд вважав за необхідне призначити по справі оціночну-земельну експертизу, проведення якої доручити спеціалістам Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз.

Не погодившись з означеним рішенням суду, Національний банк України та Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» звернулись до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційними скаргами.

Національний банк України в апеляційній скарзі просить ухвалу Господарського суду Одеської області від 26.09.2018 у справі №916/1072/18 про призначення судової оціночно-земельної експертизи та зупинення провадження у справі скасувати і направити справу №916/1072/18 для продовження розгляду по суті до суду першої інстанції; стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Гаджибей» судовий збір за подання даної апеляційної скарги на користь Національного банку України.

На думку Національного банку України, судом першої інстанції невірно встановлено обставини справи та застосовано норми процесуального права з огляду на те, що початкова ціна продажу предмета застави відповідає домовленості сторін іпотечного договору, а відповідачем не наведено ніяких доказів того, що вартість предмета іпотеки є іншою.

Разом з тим, позивач наголошує на порушенні судом першої інстанції вимог ч. 1 ст. 99 Господарського процесуального кодексу України при призначенні судової експертизи. Так, на думку Національного банку України, судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях, та питання її призначення повинне вирішуватися лише після ґрунтовного вивчення обставин справи і доводів сторін щодо необхідності такого призначення.

Доводи відповідача у клопотанні про призначення судової експертизи та висновки суду першої інстанції в оскаржуваній ухвалі стосовно того, що початкова вартість продажу предмета іпотеки має визначатись не інакше як на підставі судової оціночно-будівельної експертизи нерухомого майна спростовується положеннями ч. 6 ст. 38 Закону України «Про іпотеку».

Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» в апеляційній скарзі просить ухвалу Господарського суду Одеської області від 26.09.2018 про призначення судової оціночно-земельної експертизи та зупинення провадження у справі №916/1072/18 скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції; розглядати справу за участю представників Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк».

Апеляційна скарга мотивована тим, що вимоги позовної заяви Національного банку України в частині встановлення початкової ціни реалізації предмета іпотеки ґрунтуються на ціні, яка була погоджена сторонами під час укладання іпотечного договору, а сам договір на момент розгляду справи є чинним.

Крім цього, відповідачем не надано належних та допустимих доказів, які б підтверджували недостовірність чи необ`єктивність визначення вартості предмету іпотеки згідно іпотечного договору. Разом з цим, матеріали справи не містять взаємно суперечливих доказів на підтвердження ринкової вартості земельної ділянки, що є предметом іпотеки. Таким чином, на думку третьої особи, місцевим господарським судом порушено вимоги ч. 1 ст. 99 Господарського процесуального кодексу України.

Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» стверджує, що місцевим господарським судом безпідставно проігноровано факт надмірної завантаженості Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз, що порушує вимоги ч. 3 ст. 99 Господарського процесуального кодексу України.

Крім того, судом першої інстанції не враховано вимоги національного та європейського законодавства, а також правозастосовної практики про те, що справа має бути розглянута судом протягом розумного строку, та попри відсутність достатніх підстав та належного правового обґрунтування призначив у справі судову оціночно-земельну експертизу та зупинив провадження у справі усупереч принципу ефективності судового процесу, направленому на недопущення затягування розгляду справи.

Відповідач згідно поданого відзиву на апеляційну скаргу просить суд апеляційної інстанції залучити відзив до матеріалів справи, апеляційну скаргу Національного банку України на ухвалу Господарського суду Одеської області залишити без задоволення, а ухвалу Господарського суду Одеської області від 26.09.2018 про призначення судової оціночно-земельної експертизи та зупинення провадження у справі №916/1072/18 - без змін.

В обґрунтування своїх заперечень, відповідач посилається на те, що наданий представником третьої особи до матеріалів справи Звіт про експертну грошову оцінку не відповідає вимогам висновку експерта, який може бути прийнятий в якості доказу вартості предмету іпотеки для визначення судом початкової ціни предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Разом з тим, судом першої інстанції було зазначено, що позовні вимоги не ґрунтуються на вказаному Звіті, оскільки початкову ціну у позові було визначено виходячи з предмета іпотеки, встановленої п. 9 Іпотечного договору.

Таким чином, на думку відповідача, істотною обставиною для вирішення даної справи є визначення початкової вартості предмету іпотеки, на який позивач просить звернути стягнення, що потребує здійснення дослідження, проведеного особою, що володіє спеціальними знаннями, відтак проведення експертизи у даній справі є необхідним для правильного вирішення справи по суті.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України за результатами автоматизованого розподілу справ між суддями, оформленого витягом з протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями від 23.10.2018 для розгляду апеляційної скарги визначено судову колегію у складі: головуючого судді Богацької Н.С., суддів Принцевської Н.М., Ярош А.І.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 26.10.2018 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на ухвалу Господарського суду Одеської області від 26.09.2018 у справі №916/1072/18; встановлено учасникам справи строк до 08.11.2018 для подання відзиву на апеляційну скаргу, разом з доказами його (доданих до нього документів) надсилання іншим учасникам справи в порядку ч. 2 ст. 263 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 26.10.2018 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Національного Банку України на ухвалу Господарського суду Одеської області від 26.09.2018 у справі №916/1072/18; встановлено учасникам справи строк до 08.11.2018 для подання відзиву на апеляційну скаргу, разом з доказами його (доданих до нього документів) надсилання іншим учасникам справи в порядку ч.2 ст.263 Господарського процесуального кодексу України; об`єднано для спільного розгляду апеляційну скаргу Національного банку України, з апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк».

Ухвалою суду апеляційної інстанції від 07.11.2018 справу № 916/1072/18 призначено до розгляду на 26.11.2018 о 16:00 год.

22.11.2018 на адресу суду надійшла касаційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Ділвест» на ухвалу Південно-західного апеляційного господарського суду від 20.11.2018.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського від 23.11.2018 апеляційне провадження за апеляційним скаргами Національного банку України та Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» на ухвалу Господарського суду Одеської області від 26.09.2018 про призначення експертизи та зупинення провадження у справі №916/1072/18 зупинено до повернення матеріалів справи з суду касаційної інстанції.

Ухвалою суду апеляційної інстанції від 15.03.2019 апеляційне провадження у справі № 916/1072/18 поновлено з 08.04.2019, у зв`язку з поверненням 13.03.2019 на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду матеріалів справи з суду касаційної інстанції; справу №916/1072/18 призначено до розгляду на 08.04.2019 о 13:45 год.

03.04.2019 на адресу суду надійшла касаційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Гаджибей» на ухвалу Південно-західного апеляційного господарського суду від 20.11.2018.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 04.04.2019 апеляційне провадження за апеляційним скаргами Національного банку України та Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» на ухвалу Господарського суду Одеської області від 26.09.2018 про призначення експертизи та зупинення провадження у справі №916/1072/18 зупинено до повернення матеріалів справи з суду касаційної інстанції.

21.06.2019 матеріали справи №916/1072/18 повернуто на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду з суду касаційної інстанції.

Ухвалою суду апеляційної інстанції від 26.06.2019 апеляційне провадження у справі № 916/1072/18 поновлено з 10.07.2019; розгляд справи призначено на 10.07.2019 о 15:00 год.

09.07.2019 на адресу суду надійшла касаційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Гаджибей» на ухвалу Південно-західного апеляційного господарського суду від 04.04.2019.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 09.07.2019 поновлено апеляційне провадження у справі №916/1072/18; апеляційне провадження за апеляційним скаргами Національного банку України та Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» на ухвалу Господарського суду Одеської області від 26.09.2018 про призначення експертизи та зупинення провадження у справі №916/1072/18 зупинено до повернення матеріалів справи з суду касаційної інстанції.

01.11.2019 матеріали справи №916/1072/18 повернуто до Південно-західного апеляційного господарського суду з суду касаційної інстанції.

Ухвалою суду апеляційної інстанції від 04.11.2019 провадження у справі №916/1072/18 поновлено з 18.11.2019; розгляд справи призначено на 18.11.2019 о 15:00 год.

В судовому засіданні, представники сторін, які з`явились в судове засідання, висловились на підтримку власних доводів, які викладені письмово. Представник Банку додатково зауважив, що з 04.02.2019 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо відновлення кредитування», яким ст. 39 Закону України «Про іпотеку» доповнено новою частиною і ця частина не містить вимоги про зазначення у рішенні суду ціни предмету іпотеки.

Відповідно до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Згідно з ч. 1 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій Главі.

Відповідно до ч. 1 ст. 271 Господарського процесуального кодексу України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Дослідивши матеріали справи на предмет надання їм попередньою судовою інстанцією належної юридичної оцінки та повноти встановлення обставин, дотримання норм матеріального та процесуального права, згідно з вимогами ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів зазначає наступне.

За визначенням ст. 1 Закону України «Про судові експертизи» судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду.

Відповідно до ч. 2 ст. 98 Господарського процесуального кодексу України предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права.

Згідно з ч. 1 ст. 99 Господарського процесуального кодексу України суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов:

1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо;

2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.

Судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування. Якщо наявні у справі докази є взаємно суперечливими, їх оцінку в разі необхідності може бути здійснено господарським судом з призначенням відповідної судової експертизи. Питання про призначення судової експертизи повинно вирішуватися лише після ґрунтовного вивчення обставин справи і доводів сторін щодо необхідності такого призначення.

Відповідно до ч. 1 ст. 100 Господарського процесуального кодексу України про призначення експертизи суд постановляє ухвалу, в якій зазначає підстави проведення експертизи, питання, з яких експерт має надати суду висновок, особу (осіб), якій доручено проведення експертизи, перелік матеріалів, що надаються для дослідження, та інші дані, які мають значення для проведення експертизи.

Отже, призначення судом судової експертизи має місце у випадку необхідності у спеціальних знаннях, якими не володіє суд, та у разі неможливості суду вирішити питання, що входять до предмета доказування, без її призначення та є правом, а не обов`язком суду.

В оскаржуваній ухвалі суд першої інстанції зазначив, що відповідач не погоджується з початковою ціною предметів іпотеки, визначеною позивачем, а також те, що між сторонами існує спір щодо вартості предмета іпотеки.

Відповідно до ч. 1 ст. 39 Закону України «Про іпотеку», в редакції станом на час прийняття ухвали судом першої інстанції, у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

За змістом ч. 2 ст. 43 Закону України «Про іпотеку» початкова ціна продажу предмета іпотеки встановлюється рішенням суду або за згодою між іпотекодавцем та іпотекодержателем, а якщо вони не досягли згоди, - на підставі оцінки, проведеної відповідно до законодавства про оцінку майна і майнових прав та професійну оціночну діяльність, при цьому початкова ціна продажу майна не може бути нижчою за 90 відсотків його вартості, визначеної шляхом його оцінки.

Виходячи зі змісту поняття ціни, як форми грошового вираження вартості товару, послуг тощо та аналізу норм ст. ст. 38, 39 Закону України «Про іпотеку» слід дійти висновку про те, що в розумінні норми ст. 39 цього закону встановлення початкової ціни предмета іпотеки у грошовому вираженні визначається за процедурою, передбаченою ч. 6 ст. 38 цього закону.

Відповідно до ч. 6 ст. 38 Закону України «Про іпотеку» ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна.

Згідно з ч. 3 с. 61 Закону України «Про виконавче провадження» початкова ціна продажу нерухомого майна визначається в порядку, встановленому ст. 57 цього Закону.

Відповідно до ст. 19, 57 Закону України «Про виконавче провадження» сторони виконавчого провадження під час здійснення виконавчого провадження не позбавлені можливості заявляти клопотання про визначення вартості майна, тобто визначення іншої ціни предмета іпотеки, ніж буде зазначена в резолютивній частині рішення суду, якщо наприклад, така вартість майна змінилася.

Отже, у спорах цієї категорії, лише не зазначення у резолютивній частині рішення суду початкової ціни предмета іпотеки в грошовому вираженні не має вирішального значення та не тягне за собою безумовного скасування судових рішень. Така правова позиція викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 21.03.2018 у справі № 235/3619/15-ц, Верховним Судом у постановах від 05.09.2018 у справі № 202/30076/13-ц, від 18.04.2019 у справі № 910/11361/17, від 24.04.2019 у справі 910/11364/17, від 20.05.2019 у справі № 925/53/18.

До того ж слід звернути увагу, що у чинній редакції ч. 2 ст. 39 Закону України «Про іпотеку» встановлено, що у разі визначення судом способу реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів ціна предмета іпотеки у рішенні суду не зазначається та визначається при його примусовому виконанні на рівні, не нижчому за звичайні ціни на такий вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

У вирішенні питання щодо наявності підстав призначення у справі судової експертизи, колегія суддів також вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 13 Господарського процесуального кодексу судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

За загальними правилами судового процесу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ст. 74 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно з ч. 1 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України).

Частиною 1 статті 91 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

При цьому, слід зазначити, що доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості.

Обов`язок доказування визначається предметом спору. За загальним правилом тягар доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини.

Судова колегія зазначає, що сама лише незгода відповідача із встановленим оцінювачем розміром вартості предметів іпотеки не може бути підставою для призначення експертизи.

Тим більше, відповідачем не надано жодних доказів, в розумінні ст. 76-79 Господарського процесуального кодексу України, в підтвердження своєї позиції.

При цьому посилання відповідача на те, що він не в змозі самостійно надати висновок у строки, встановлені для подання доказів, належним чином не обґрунтовані та будь-якими матеріалами справами не підтверджені.

Проаналізувавши всі обставин справи, приймаючи до уваги приписи чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, колегія суддів апеляційного господарського суду приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення поданого Товариством з обмеженою відповідальністю «Гаджибей» клопотання та призначення у справі оціночно-земельної експертизи з мотивів, визначених судом першої інстанції.

Колегія суддів також враховує, що при винесенні рішення про задоволення позову щодо звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів, суд може не зазначати початкову ціну предмета іпотеки, вказавши, що остання визначається на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії проведення виконавчих дій. У випадку, якщо суд вирішить зазначити таку початкову ціну, чинне законодавство не вимагає проведення судової експертизи майна, при цьому, апелянт зазначає, що у разі непогодження іпотекодавця із визначеною судом початковою ціною предмета іпотеки (якщо така була зазначена), він має право заявляти клопотання про визначення вартості іпотечного майна на етапі проведення виконавчих дій.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 21.03.2018 року у справі № 235/3619/15-ц.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 229 Господарського процесуального кодексу України, зупинення провадження у справі, у зв`язку з призначенням судової експертизи, здійснюється на час проведення експертизи.

Наведене, з огляду на положення ст. 102 Господарського процесуального кодексу України, зумовлено тим, що при призначенні судом експертизи матеріали справи направляються до судово-експертної установи і в період проведення судової експертизи неможливо проводити процесуальні дії, пов`язані з розглядом справи по суті спору.

Відтак, зважаючи на результат перегляду оскаржуваної ухвали в частині призначення судової оціночно-земельної експертизи, колегія суддів доходить висновку й про наявність підстав для скасування ухвали в частині зупинення провадження у справі.

Відповідно до ст. 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги, зокрема, має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Приймаючи до уваги вищенаведені обставини справи в їх сукупності, колегія суддів вважає, що місцевим господарським судом при винесенні оскаржуваної ухвали не було в повному обсязі враховано всіх обставини справи, невірно застосовано норми матеріального та процесуального права, що в силу п. 4 ч. 1 ст. 277 Господарського процесуального кодексу України є підставою для скасування оспорюванного рішення на підставі п. 6 ч. 1 ст. 275 Господарського процесуального кодексу України.

З огляду на викладене, ухвала Господарського суду Одеської області від 26.09.2018 про призначення експертизи та зупинення провадження у справі №916/1072/18 підлягає скасуванню, а апеляційні скарги Національного банку України та Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» - задоволенню.

Апеляційний господарський суд зазначає, що розподіл судових витрат здійснюється відповідно до положень ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 271, 275, 280-284 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Національного банку України задовольнити.

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» задовольнити.

Ухвалу Господарського суду Одеської області від 26.09.2018 у справі №916/1072/18 скасувати.

Матеріали справи №916/1072/18 передати до Господарського суду Одеської області для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку в строки, передбачені ст. 288 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 25.11.2019.

Головуючий суддя Н.С. Богацька

судді Н.М. Принцевська

А.І. Ярош