УХВАЛА

м. Київ

29.11.2019Справа № 910/16580/19

Суддя Господарського суду міста Києва Стасюк С.В., розглянувши заяву Фермерського господарства "АЛМАЗ - Р" про видачу судового наказу за вимогою про стягнення боргу з Товариства з обмеженою відповідальністю "Вінігретта" за Договором поставки № 4 від 27.07.2017 у сумі 222 856,88 грн.

ВСТАНОВИВ:

Фермерське господарство "АЛМАЗ - Р" звернулось до Господарського суду міста Києва із заявою про видачу судового наказу за вимогою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Вінігретта" про стягнення 222 856, 88 грн.

Частиною першою статті 12 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) передбачено, що господарське судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного).

Відповідно до частини другої статті 12 Господарського процесуального кодексу України наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні (частина 3 статті 12 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до частини 3 статті 247 Господарського процесуального кодексу України при вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) ціну позову; 2) значення справи для сторін; 3) обраний позивачем спосіб захисту; 4) категорію та складність справи; 5) обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначити експертизу, викликати свідків тощо; 6) кількість сторін та інших учасників справи; 7) чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; 8) думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Згідно з частиною першою та другою статті 147 Господарського процесуального кодексу України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги.

Положеннями статті 148 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Особа має право звернутися до суду з вимогами, визначеними у частині першій цієї статті, в наказному або спрощеному позовному провадженні на свій вибір.

Відповідно до частини першої статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Як вбачається зі змісту поданої Фермерським господарством "АЛМАЗ-Р" заяви, останнє просило суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Вінігретта" грошові кошти у розмірі 222 856, 88 грн.

Статтею 7 Закону України "Про державний бюджет України на 2019 рік" встановлено, що прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2019 року складає 1 921 грн..

За таких обставин, суд дійшов висновку, що вимоги заявника про стягнення 222 856,88 грн., не можуть бути розглянуті судом в порядку наказного провадження, оскільки вона перевищує сто розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1921*100=192100).

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 152 Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 148 цього Кодексу.

За наведених обставин, суд відмовляє Фермерському господарства "АЛМАЗ-Р" у видачі судового наказу за вимогою про стягнення 222 856,88 грн. з Товариства з обмеженою відповідальністю "Вінігретта".

Разом із тим, відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 152 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку (частина друга статті 153 Господарського процесуального кодексу України).

Враховуючи наведене та керуючись статтями 147-153, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1.Відмовити Фермерському господарства "АЛМАЗ-Р" у видачі судового наказу за вимогою про стягнення 222 856,88 грн. з Товариства з обмеженою відповідальністю "Вінігретта".

Відповідно до частини 2 статті 235 Господарського процесуального кодексу України дана ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та згідно з положеннями статті 256 Господарського процесуального кодексу України та підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України може бути оскаржена в апеляційному порядку до Північного апеляційного господарського суду через господарський суд міста Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її складання.

Суддя С.В. Стасюк