УХВАЛА

21 листопада 2019 року

м. Київ

Справа № 917/684/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Міщенка І. С. - головуючого, Берднік І. С., Сухового В. Г.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз»

на постанову Східного апеляційного господарського суду від 25 жовтня 2019 року (головуючий - Зубченко І. В., судді -Істоміна О. А., Чернота Л. Ф.) і рішення господарського суду Полтавської області від 18 липня 2019 року (суддя Киричук О. А.) у справі

за позовом Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сільські традиції»

про стягнення 103 132,41 грн,

ВСТАНОВИВ:

13 листопада 2019 року до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» на постанову Східного апеляційного господарського суду від 25 жовтня 2019 року і рішення господарського суду Полтавської області від 18 липня 2019 року у справі № 917/684/19, подана 07 листопада 2019 року.

За наслідками перевірки матеріалів касаційної скарги Суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у цій справі зважаючи на таке.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Аналогічні положення закріплено і в частині 1 статті 17 Господарського процесуального кодексу України за якими учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до статті 15 Господарського процесуального кодексу України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Так, за змістом пункту 1 частини 1 статті 293 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Відповідно до пункту 2 частини 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Згідно з частиною 5 статті 12 Господарського процесуального кодексу України для цілей цього Кодексу малозначними справами є: 1) справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи, що положення статті 12 Господарського процесуального кодексу України в структурі законодавчого акту розташовані серед Загальних положень цього Кодексу, суд вправі відносити справу до категорії малозначних на будь-якій стадії її розгляду. При цьому, за змістом частини 5 статті 12 Господарського процесуального кодексу України справи, на які поширюється дія цієї частини статті 12 Господарського процесуального кодексу України є малозначними в силу властивостей притаманних їм, виходячи з ціни пред`явленого позову та його предмета, без необхідності ухвалення окремого судового рішення щодо віднесення зазначених справ до відповідної категорії.

Відповідно до частини 7 статті 12 Господарського процесуального кодексу України для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 163 Господарського процесуального кодексу України у позовах про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою, яка стягується, або сумою, оспорюваною за виконавчим чи іншим документом, за якими стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.

Предметом позову у цій справі є стягнення 103 132,41 грн, що становить значно менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (192 100,00 грн станом на 2019 рік), а тому у розумінні положень Господарського процесуального кодексу України ця справа є малозначною.

Необхідність відкриття касаційного провадження у малозначній справі скаржник доводить наявністю обставин, передбачених у підпунктах а, в, г пункту 2 частини 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, обґрунтовуючи свою позицію тим, що справа є досить складною, а через її розгляд у порядку спрощеного провадження позивач не зміг повною мірою реалізувати свої процесуальні права.

Проте наведене не може свідчити про необхідність відкриття провадження у справі № 917/684/19, оскільки вона є малозначною в силу закону, тому що ціна позову в ній не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, і відповідно до частини 3 статті 12 Господарського процесуального кодексу України її розгляд мав здійснюватись у спрощеному позовному провадженні. Крім того обґрунтування касаційної скарги Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» зводяться лише до переоцінки доказів у справі та незгоди із оскарженими судовими рішеннями.

Таким чином, оскільки доводи скаржника є необґрунтованими, а Суд з власної ініціативи не знайшов жодної з передбачених пунктом 2 частини 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України підстав для перегляду постанови Східного апеляційного господарського суду від 25 жовтня 2019 року і рішення господарського суду Полтавської області від 18 липня 2019 року у малозначній справі № 917/684/19, у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Суд зазначає, що у подібних правовідносинах заявникам слід враховувати, що Верховний Суд є судом права і використання ним оціночних чинників, зокрема, таких понять, як: "суспільний інтерес", "значення для формування єдиної правозастосовчої практики", "малозначні справи", тощо, не повинні викликати думку про наявність певних ризиків, оскільки у деяких випадках вирішення питання про можливість касаційного оскарження має відноситися до його дискреційних повноважень і застосування Судом таких повноважень не може вважатися обмеженням доступу особи до процесу правосуддя з огляду на високий статус касаційного суду.

Керуючись статтями 2, 12, 15, 17, 163, 232, 234, 287, 293, 314 Господарського процесуального кодексу України, Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» на постанову Східного апеляційного господарського суду від 25 жовтня 2019 року рішення господарського суду Полтавської області від 18 липня 2019 року у справі № 917/684/19.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий І. С. Міщенко

Судді І. С. Берднік

В. Г. Суховий