ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2019 року Справа № 902/563/14

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Миханюк М.В., суддя Коломис В.В. , суддя Саврій В.А.

секретар судового засідання Полюхович І.Г.

за участю представників сторін:

ТОВ "Владімір Сервіс" - Одноралець А.В., довіреність від 04.11.2019 року,

ліквідатора Бойка В.О. - Кучерява І.П., адвокат ордер серія ВН №050440 від 27.08.2019 року,

ТОВ "ФК "Морган Кепітал" - Харченко Р.М., директор ( в режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Владімір Сервіс" на ухвалу господарського суду Вінницької області (про заміну кредитора правонаступником), постановлену 19.09.19р. суддею Тісецьким С.С. об 11:03 год. у м.Вінниці, повний текст складено 19.09.19р. у справі №902/563/14

за заявою Головного управління ДФС у Вінницькій області

до Приватного підприємства - Компанія Владімір

про банкрутство

ВСТАНОВИВ:

В провадженні господарського суду Вінницької області (суддя Тісецький С.С.) перебуває справа №902/563/14 за заявою Головного управління ДФС у Вінницькій області про банкрутство ПП - компанії "Владімір".

Постановою від 25.04.2017 року визнано ПП - компанію "Владімір" банкрутом; відкрито ліквідаційну процедуру; призначено ліквідатором боржника арбітражного керуючого Бойка В.О.

14.03.2019 року від ТОВ "Фінансова компанія "Морган Кепітал" до господарського суду Вінницької області надійшла заява про заміну кредитора правонаступником.

Ухвалою суду від 15.08.2019 року, окрім іншого, поновлено провадження у справі; заяву ТОВ "Фінансова компанія "Морган Кепітал" № 11032019/2 від 11.03.2019 року про заміну кредитора правонаступником у справі призначено до розгляду на 19.09.2019 року.

Ухвалою Господарського суду Вінницької області від 19.09.2019 року задоволено заяву ТОВ ФК Морган Кепітал №11032019/2 від 11.03.2019 року про заміну кредитора правонаступником у справі № 902/563/14 повністю. Замінено кредитора у справі №902/563/14 про банкрутство Приватного підприємства "Компанія "Владімір" - Публічне акціонерне товариство "Банк "Київська Русь" (; вул. Хорива, 11-А, м. Київ, 04071) на правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Морган Кепітал" (; вул. М.Драгомирова, 20, м. Київ, 01103).

В обґрунтування ухвали, суд з посиланням на ст.ст. 512, 514, 516 ЦК України, ст. 52 ГПК України, ст. 21 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", умови договору купівлі-продажу майнових прав дійшов висновку про задоволення заяви про заміну кредитора правонаступником у повному обсязі та здійснення заміни кредитора у справі №902/563/14 - ПАТ "Банк "Київська Русь" на його правонаступника - ТОВ "Фінансова компанія "Морган Кепітал".

Не погодившись із винесеною ухвалою, ТОВ Владімір Сервіс звернулося з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу господарського суду Вінницької області від 19.09.2019 року у справі №902/563/14 про задоволення заяви ТОВ ФК Морган Кепітал року про заміну кредитора правонаступником.

Так, з посиланням на ст. 203 ЦК України вважає ТОВ «ФК Морган Кепітал» неправомірним набувачем за договором №5-03/К, оскільки даний договір на думку ТОВ «Владімір Сервіс» є недійсним, оскільки за своєю природою договір купівлі-продажу майнових прав №5-03/К є договором факторингу. При цьому, надання послуг з факторингу потребує попереднього отримання ліцензії на провадження господарської діяльності з надання фінансових послуг.

Разом з тим, вказує, що фактор, для надання фінансової послуги повинен бути включеним до Державного реєстру фінансових установ. З відомостей Комплексної інформаційної системи Нацкомфінпослуг, розміщених у загальнодоступній інформації Інтернет, видно, що юридична особа - ТОВ «Ейпіес Україна» з кодом не зареєстрована як фінансова установа. Тобто, ТОВ «Ейпіес Україна», , не могло виступати в якості фактору при укладенні спірних договорів.

Метою факторингу, на відміну від інших видів договорів, є отримання клієнтом фінансування (коштів) за рахунок відступлення права вимоги до боржника. У даній ситуації, між ПАТ «Банк «Київська Русь» та боржником було укладено договори застави; договір поруки. На забезпечення виконання зобов`язань, майновим поручителем - ПП- Компанія «Владімір» було передано майно в заставу. У справі про банкрутство ПП- Компанія «Владімір» кредитором є ПАТ Банк «Київська Русь» з грошовими вимогами до боржника. За спірними договорами ПАТ Банк «Київська Русь» передав вимогу в обмін на грошові кошти. Тобто фактично відбулося фінансування однієї особи іншою за рахунок передачі останній права грошової вимоги до третьої особи (боржника), що є основною ознакою договору факторингу. Уклавши договір купівлі-продажу права вимоги за кредитним договором та відступлення за договором іпотеки, банк отримав фінансування, а ТОВ «Ейпіес Україна» набуло право одержання прибутку у формі різниці між реальною вартістю права вимоги, що відступається, і ціною вимоги, що передбачена договором.

На підтвердження своєї позиції посилається на постанову Великої Палати Верховного Суду від 11.09.2018р. у справі №909/968/16.

Додатково повідомляє, що відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, осіб-підприємців та громадських формувань товариство з обмеженою відповідальністю, , 13.08.2019 року змінило найменування з Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕЙПІЕС УКРАЇНА» на Товариство з обмеженою відповідальністю «СТАР ІНВЕСТМЕНТ ВАН».

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ "Фінансова компанія "Морган Кепітал" наводить свої міркування на спростування доводів скаржника та вказує на законність та обґрунтованість ухвали суду.

Серед іншого, вказує, що доводи апелянта щодо підстав для скасування ухвали будуються на формальних та суб`єктивних судженнях, які спростовуються висновками суду, викладеними в оскаржуваній ухвалі.

Зокрема, ТОВ «Владімір Сервіс» вважаючи, що ТОВ «ФК» МОРГАН КЕПІТАЛ» є неправомірним набувачем за договором купівлі-продажу майнових прав через недійсність даного договору не довів, що договори про відступлення прав вимоги, що стали підставою для задоволення заяви ТОВ «ФК» МОРГАН КЕПІТАЛ» про заміну кредитора правонаступником та за якими товариство набуло статусу Кредитора у справі про банкрутство Приватного підприємства «Компанія Владімір» скасовані. Так, позовну заяву ТОВ «Владімір Сервіс» за вих. № 13/09 від 13.09.2019 року про визнання недійсними договору купівлі-продажу майнових прав від 22.02.2019 року, договору про відступлення права вимоги за договорами іпотеки від 26.02.2019 року, договору купівлі-продажу майнових прав від 05.03.2019 року, договору про відступлення прав за договором про відступлення прав за договором іпотеки від 05.03.2019 року, ухвалою господарського суду м. Києва від 16.10.2019 року повернуто позивачу, що убачається із Єдиного державного реєстру судових рішень.

Просить залишити ухвалу господарського суду Вінницької області від 19.09.2019 року у справі №902/563/14 про заміну кредитора правонаступником без змін, а апеляційну скаргу ТОВ «Владімір Сервіс» без задоволення.

У відзиві на апеляційну скаргу арбітражний керуючий ліквідатор ПП «Компанія Владімір» Бойко В.О. зазначає, що підтримує доводи апеляційної скарги, з огляду на наступне.

Вказує, що вагоме значення при розгляді вищевказаної заяви є те, що банкрут ПП «Компанія «Владімір» є майновим поручителем за зобов`язаннями ВАТ «Керамік». При цьому, як вбачається з документів, доданих ТОВ «ФК «Морган Кепітал», окрім майнового поручителя ПП «Компанія «Владімір», є й інші майнові поручителі за зобов`язаннями боржника ВАТ «Керамік». Тому, дослідженню підлягають обставини чи є дійсним право вимоги, чи не було припинено права вимоги у заявленому заявником обсязі в результаті погашення заборгованості безпосередньо боржником ПП «Керамік». Дана справа про банкрутство триває з 2014 року, тому, за цей час не виключається можливості задоволення вимог кредитора одержувачем кредиту, поручителями, іншими майновими поручителями.

Звертає увагу, що у суді першої інстанції було заявлено клопотання про витребування у заявника доказів дійсності права вимоги. Проте, суд відмовив у задоволенні такого клопотання, поклавши в основу оскаржуваної ухвали лише твердження самого заявника ТОВ «ФК «Морган Кепітал», шо погашення грошових вимог не здійснювалось. Проте, оскільки доведення обґрунтованості та доказів на підтвердження заявлених вимог покладається саме на заявника, то, у даному випадку, незалежно від заявлення чи незаявлення клопотання про витребування доказів, перевірці та дослідженню підлягають обставини актуальності заявлених вимог.

Адже, саме на заявника ( в силі приписів ч.1 ст. 23 Закону про банкрутство, який діяв до 21.10.2019р; ч.1 ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства) покладається обов`язок з доведення обґрунтованості своїх вимог та, відповідно, надання доказів дійсності набутих вимог.

Разом з тим, ліквідатор, також, вважає, що між сторонами було укладено договір факторингу.

Як зазначає апелянт у своїй скарзі, кредитором ПП «Компанія «Владімір» - ТОВ «Владімір Сервіс» подано до суду позов про визнання недійсними договорів з відступлення права вимоги, на які посилається заявник. Зокрема, оскільки у даному випадку має місце ланцюг переходу права вимоги, тому дослідженню, серед іншого, підлягає чи уповноважений був первісний кредитор ТОВ «Ейпіес» набувати права вимоги. Як видно зі змісту договорів відступлення, на які посилається заявник, за своїм правовим характером такі договори є договорами факторингу, оскільки передача права вимоги здійснювалась з дисконтом. Кредитодавцем за кредитним договором може бути виключно банк або інша фінансова установа.

При цьому, звертає увагу, що ТОВ «Ейпіес України» не фінансова установа і тому не мало права надавати фінансові послуги, не могло бути кредитодавцем за кредитним договором, та відповідно іпотекодержателем за договором іпотеки. Тобто, ТОВ «Ейпіес Україна» не могло набути права вимоги до боржника у порядку, передбаченому законом. А, оскільки ніхто не може передати більше прав, ніж має, тому відповідно, ТОВ «Фінансова компанія «Морган Кепітал» не набуло права вимоги, переданого ТОВ «Ейпіес Україна».

Окремо зауважує, що до реєстру вимог кредиторів ГІП «Компанія «Владімір» було внесено вимоги заставного кредитора ПАТ «Банк «Київська Русь» у сумі 23 224 180, 82 грн., а як вбачається з договорів відступлення, на які посилається заявник ТОВ «ФК «Морган Кепітал», він набув права вимоги на суму 24 420 038 грн. 04 коп. Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Беручи до уваги викладене, оскільки згідно із ч.1 ст. 23 Закону про банкрутство обов`язок з подання доказів в обґрунтування кредиторських вимог покладається на кредитора, тому такий обов`язок покладається й на нового кредитора у випадку звернення його до суду.

Вказує, що підтримує в повному обсязі доводи та вимоги апеляційної скарги ТОВ «Владімір Сервіс».

Інші учасники справи не скористалися правом участі під час апеляційного перегляду справи, відзивів не подали та не забезпечили явку своїх представників у судове засідання апеляційного господарського суду, хоча про час та місце апеляційного перегляду справи повідомлялися заздалегідь та належним чином, про, що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.122,123,126-129, т.13).

Таким чином, враховуючи норми ст.ст.269, 273 ГПК України про межі перегляду справ в апеляційній інстанції, строки розгляду апеляційної скарги, та той факт, що неявка в засідання суду представників інших учасників справи, належним чином та відповідно до законодавства повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає перегляду оскарженої ухвали, колегія суддів визнала за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності представників останніх, за наявними у справі доказами.

В судовому засіданні представник скаржника підтримала доводи викладені в апеляційній скарзі та надала пояснення на обґрунтування своєї позиції. Просить скасувати ухвалу господарського суду Вінницької області від 19.09.2019 року у справі №902/563/14 про задоволення заяви ТОВ ФК Морган Кепітал року про заміну кредитора правонаступником.

Представник арбітражного керуючого підтримала представника апелянта в повному обсязі. Просить апеляційну скаргу ТОВ «Владімір Сервіс» задоволити.

Представник ТОВ «ФК «Морган Кепітал» заперечив проти задоволення апеляційної скарги з підстав викладених у відзиві та надав пояснення на обґрунтування своєї позиції. Просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу господарського суду Вінницької області без змін.

Заслухавши пояснення представників скаржника, арбітражного керуючого та ТОВ «ФК «Морган Кепітал», обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши повноту з`ясування та доведеність всіх обставин, що мають значення для справи, відповідність висновків, викладених в ухвалі місцевого господарського суду обставинам справи, правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права при винесенні оскарженої ухвали, колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 3 ГПК України, судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Згідно ч. 6 ст. 12 ГПК України, господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку, передбаченому цим Кодексом для позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Ст. 52 ГПК України передбачає, що у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, припинення юридичної особи шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення), заміни кредитора чи боржника в зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідного учасника справи на будь-якій стадії судового процесу. Усі дії, вчинені в судовому процесі до вступу у справу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку правонаступник замінив. Про заміну або про відмову в заміні учасника справи його правонаступником суд постановляє ухвалу.

Відповідно до ст.1 Закону про банкрутство, кредитор - юридична або фізична особа, яка має у встановленому порядку підтверджені документами вимоги щодо грошових зобов`язань до боржника, щодо виплати заборгованості із заробітної плати працівникам боржника, а також органи державної податкової служби та інші державні органи, які здійснюють контроль за правильністю та своєчасністю справляння єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, податків і зборів (обов`язкових платежів).

В силу ч. 1, ч. 2 ст. 21 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", у разі вибуття чи заміни кредитора у справі про банкрутство господарський суд за заявою правонаступника або іншого учасника (учасників) справи здійснює заміну такої сторони на будь-якій стадії провадження у справі її правонаступником. Усі дії, вчинені у справі про банкрутство до вступу у справу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку правонаступник замінив.

Також, статтею 512 Цивільного кодексу України передбачено підстави заміни кредитора у зобов`язанні. Так, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок правонаступництва.

Відповідно до статті 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Положеннями статті 516 ЦК України визначено порядок заміни кредитора у зобов`язанні. Так, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків.

Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

Пунктом 51 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про банкрутство" №15 від 18.12.2009р. роз`яснено, що підстави заміни кредитора у зобов`язанні, в тому числі й грошовому, встановлено статтею 512 ЦК України.

Законом не передбачено заборони на перехід прав кредиторів за грошовими зобов`язаннями до іншої особи у провадженні у справі про банкрутство. Тому арбітражні керуючі мають вносити до реєстру відомості про заміну кредиторів за грошовими зобов`язаннями у разі переходу їх права вимоги відповідно до правил ЦК України, а господарські суди - зобов`язувати арбітражних керуючих вносити відповідні зміни до реєстру в разі оскарження необґрунтованої відмови арбітражних керуючих у внесенні відомостей про заміну кредитора.

Особа, до якої перейшли права кредитора під час провадження у справі про банкрутство, отримує статус учасника провадження відповідно до ст. 1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Заміна кредитора у зобов`язанні не впливає на права та обов`язки боржника і не потребує його згоди, якщо така згода не передбачена договором або законом.

Відповідно до ст. 52 ГПК України, у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, припинення юридичної особи шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення), заміни кредитора чи боржника в зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідного учасника справи на будь-якій стадії судового процесу. Усі дії, вчинені в судовому процесі до вступу у справу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку правонаступник замінив. Про заміну або про відмову в заміні учасника справи його правонаступником суд постановляє ухвалу.

Колегія суддів зазначає, що процесуальне правонаступництво є похідним від матеріального та випливає з юридичних фактів правонаступництва (заміни сторони матеріального правовідношення її правонаступником). У зв`язку з чим для вирішення судом питання про процесуальну заміну сторони у справі необхідна наявність відповідних первинних документів, які підтверджують факт вибуття особи з матеріального правовідношення та перехід її прав та обов`язків до іншої особи - правонаступника.

При цьому, згідно ч. 1 ст. 74 ГПК України обов`язок доведення факту правонаступництва (у спірних відносинах - переходу відповідного права вимоги) покладається на зацікавлену сторону (у даному випадку - нового кредитора).

Таким чином, процесуальне правонаступництво випливає з юридичних фактів правонаступництва (заміни сторони матеріального правовідношення її правонаступником), тому у кожному конкретному випадку для вирішення питань можливості правонаступництва господарському суду слід аналізувати відповідні фактичні обставини, передбачені нормами матеріального права, які мали місце.

За змістом заяви та наявних матеріалів справи, вбачається, що ухвалою від 21.01.2015 року затверджено реєстр вимог кредиторів боржника, до якого увійшли і вимоги ПАТ "Банк "Київська Русь" у сумі 23 224 180,82, грн. - основного боргу (позачергово); 68820,00 грн. - судових витрат (позачергово).

Вимоги кредитора ПАТ "Банк "Київська Русь" ґрунтуються на правовідносинах, що виникли за кредитним договором № 56/2007-Ю від 11.12.2007 року, укладеним між банком та ВАТ "Керамік".

ПП "Компанія "Владімір" є майновим поручителем ВАТ "Керамік" згідно договору іпотеки від 11.12.2007 року, укладеним між ПАТ "Банк "Київська Русь" та ПП "Компанія "Владімір", як забезпечення вимог банку до боржника за кредитним договором № 56/2007-Ю від 11.12.2007 року.

22.02.2019 року між ПАТ "Банк "Київська Русь" (продавець) та ТОВ "ЕЙПІЕС УКРАЇНА" (покупець) укладено договір № UA-EA-2018-12-21-000021-b/42 купівлі-продажу майнових прав, за умовами якого продавець передає у власність покупця, а покупець приймає у власність майнові права, які виникли та/або можуть виникнути у майбутньому та які включають, зокрема, право вимоги до боржників, майнових поручителів та фінансових поручителів (надалі - боржники), які виникли за укладеними договорами (далі - укладені договори) та/або на інших підставах наведених у додатку № 1 до цього договору; інші права, що пов`язані або випливають із прав вимоги.

Сторони домовились, що за продаж майнових прав за цим договором покупець сплачує продавцю грошові кошти у розмірі 1 482 274,53 грн. без ПДВ. Ціна договору сплачується покупцем продавцю у повному обсязі до моменту набрання чинності цим договором на підставі протоколу, складеного за результатами відкритих торгів (аукціону), переможцем яких став покупець (п. 3.1. договору).

У додатку № 1 до договору № UA-EA-2018-12-21-000021-b/42 від 22.02.2019 року купівлі-продажу майнових прав наведено реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, серед яких в переліку є і кредитний договір № 56/2007-Ю від 11.12.2007 року, укладений з ВАТ "Керамік".

На виконання умов договору № UA-EA-2018-12-21-000021-b/42 від 22.02.2019 року купівлі-продажу майнових прав, ТОВ "ЕЙПІЕС УКРАЇНА" сплатило на користь ПАТ "Банк "Київська Русь" кошти в сумі 1 482 274,53 грн., що стверджується платіжним дорученням № 9 від 19.02.2019 року.

26.02.2019 року між ПАТ "Банк "Київська Русь" (первісний іпотекодержатель) та ТОВ "ЕЙПІЕС УКРАЇНА" (новий іпотекодержатель) укладено договір про відступлення прав вимоги за договорами іпотеки/ застави.

У додатку до договору про відступлення прав вимоги за договорами іпотеки/ застави наведено реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, серед яких в переліку є і договір іпотеки від 11.12.2007 року, укладений між ПАТ "Банк "Київська Русь" та ПП "Компанія "Владімір".

В подальшому, 05.03.2019 року між ТОВ "ЕЙПІЕС УКРАЇНА" (продавець) та ТОВ "Фінансова компанія "Морган Кепітал" (покупець) укладено договір № 5-03/К купівлі-продажу майнових прав, за умовами якого продавець набув права власності майнових прав на підставі договору № UA-EA-2018-12-21-000021-b/42 від 22.02.2019 року купівлі-продажу майнових прав.

За цим договором в порядку та на умовах, визначених цим договором, продавець передає у власність покупцеві, а покупець приймає у власність майнові права, які виникли та/або можуть виникнути у майбутньому та які включають: право вимоги до боржника, майнових поручителів та фінансових поручителів (надалі - боржник), які виникли за укладеними договорами (надалі - укладені договори) та/або на інших підставах наведених у додатку № 1 до цього договору (надалі - права вимоги); право оскаржувати недійсність або припинення прав вимоги, а також припинення/ліквідацію боржника у судовому та позасудовому порядках; право звернення до державних органів, установ та організацій всіх форм власності в межах прав та повноважень власника прав вимоги та/або кредитора за правами вимоги, які передбачені законодавством та укладеними договорами, включаючи, але не обмежуючись боржника, органів нотаріату, правонаступників/спадкоємців боржника, тощо; право власності на права вимоги, а також інші права кредитора за правами вимоги, в тому числі ті, які виникнуть в майбутньому у разі скасування рішень про їх недійсність чи припинення або у разі скасування припинення/ліквідації боржника, на підставі цього договору; право набути у власність гроші та/або майно на підставах наведених у додатку № 1 до цього договору або отримати грошові кошти/відшкодування за наслідками недійсності/нікчемності укладених договорів, тощо; інші права, що пов`язані або випливають із прав вимоги, надалі за текстом - "майнові права" (п. 1.2. договору).

Покупець сплачує продавцю за майнові права грошові кошти (плату) у розмірі та у порядку, визначених цим договором (п. 1.3. договору).

Майнові права вважаються переданими покупцю з моменту підписання цього договору (п. 1.4. договору).

Сторони домовились, що за продаж майнових прав за цим договором покупець сплачує продавцю грошові кошти у розмірі 910 000,00 грн. без ПДВ, надалі за текстом - ціна договору. Право власності на майнові права за цим договором набуваються покупцем з моменту підписання цього договору (п. 3.1. договору).

У додатку № 1 до договору № 5-03/К від 05.03.2019 року купівлі-продажу майнових прав наведено реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються.

05.03.2019 року між ТОВ "ЕЙПІЕС УКРАЇНА" (первісний іпотекодержатель) та ТОВ "Фінансова компанія "Морган Кепітал" (новий іпотекодержатель) укладено договір про відступлення прав за договором іпотеки, посвідченим 11.12.2007 року, зареєстрованим в реєстрі за № 3676.

На виконання умов договору № 5-03/К від 05.03.2019 року купівлі-продажу майнових прав, ТОВ "Фінансова компанія "Морган Кепітал" сплатило на користь ТОВ "ЕЙПІЕС УКРАЇНА" кошти в сумі 910 000,00 грн., що стверджується платіжним дорученням № 74 від 05.03.2019 року.

Також, між ТОВ "Фінансова компанія "Морган Кепітал" та ТОВ "ЕЙПІЕС УКРАЇНА" підписано відповідний акт прийому-передачі за договором № 5-03/К купівлі-продажу майнових прав.

Статтею 517 ЦК України передбачено, що укладаючи правочин про заміну кредитора у зобов`язанні первісний кредитор у зобов`язанні, повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.

Відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 11.11.2014 у справі №44/246-б.

Як убачається із наведеного вище, ТОВ "ЕЙПІЕС УКРАЇНА" передало ТОВ "Фінансова компанія "Морган Кепітал" документи, які засвідчують права, що передаються, підписано акт прийому передачі за договором № 5-03/К купівлі-продажу майнових прав, здійснено оплату за вказаним договором, що підтверджується платіжним дорученням №74 від 05.03.2019р. що і було підтверджено представником у суді апеляційної інстанції. Доказів протилежного скаржником не подано.

Отже, судова колегія приходить до висновку, що у договорі № 5-03/К купівлі-продажу майнових прав від 05.03.2019р. зазначено всі необхідні умови, перелічено які вимоги передаються, в тому числі вимоги за договорами іпотеки (застави), зазначена ціна договору (яка сплачена новим кредитором).

За таких обставин, колегія суддів зазначає про належне виконання учасниками договору приписів законодавства, що регулює перехід прав у зобов`язанні до іншої особи, зокрема, внаслідок передання кредитором - ТОВ "ЕЙПІЕС УКРАЇНА" своїх прав іншій особі за правочином (договором купівлі продажу майнових прав) - ТОВ "Фінансова компанія "Морган Кепітал".

Керуючись ч. 1 ст. 204 ЦК України, згідно якої правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним та зважаючи, що договори купівлі-продажу майнових прав від 05.03.2019р. №5-03/К та від 22.02.2019р. № UA-EA-2018-12-21-000021-b/42 не визнано недійсним у судовому порядку, колегія суддів вважає спірний договір дійсним, а отже таким, що породжує певні юридичні наслідки.

Разом з тим, Північно-західний апеляційний господарський суд критично сприймає доводи скаржника стосовно того, що укладений між ТОВ "ЕЙПІЕС УКРАЇНА" та ТОВ "Фінансова компанія "Морган Кепітал" договір купівлі-продажу майнових прав від 05.03.2019р. №5-03/К за своїм змістом та умовами фактично є договором факторингу, а відтак є недійсним відповідно до ст. 203 ЦК України, оскільки попереднім кредитором не надано доказів на підтвердження статусу фінансової установи, з огляду на таке.

Так, виходячи з положень пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України, передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) є підставою для заміни кредитора у зобов`язанні.

При цьому, відступлення права вимоги є правочином (договором), на підставі якого старий кредитор передає свої права новому кредитору, а новий кредитор приймає ці права і зобов`язується або не зобов`язується їх оплатити. Договір відступлення права вимоги може бути оплатним, якщо в ньому передбачений обов`язок нового кредитора надати старому кредитору якесь майнове надання замість отриманого права вимоги. В такому випадку на відносини цесії розповсюджують положення про договір купівлі-продажу, оскільки ст. 656 Цивільного кодексу України передбачено, що предметом договору купівлі-продажу може бути право вимоги, якщо вимога не має особистого характеру. До договору купівлі-продажу права вимоги застосовуються положення про відступлення права вимоги, якщо інше не встановлено договором або законом.

В свою чергу, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (ч. 1 ст. 1077 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1078 Цивільного кодексу України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Таким чином, предметом договору факторингу може бути тільки грошова вимога.

За змістом статті 1079 ЦК України сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності.

Водночас щодо суб`єктного складу таких правовідносин у частині третій статті 1079 ЦК України зазначено, що фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції.

За змістом пункту 11 частини першої статті 4 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" факторинг є фінансовою послугою. Фінансова послуга - це операції з фінансовими активами, що здійснюються в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів (пункт 5 частини першої статті 1 вказаного Закону).

Разом з тим, законодавець визначив факторинг, як кредитну операцію, про що зазначено у ст. 49 Закону України "Про банки та банківську діяльність".

Виходячи із системного аналізу зазначених норм матеріального законодавства договір факторингу, як договір фінансової послуги, спрямований на фінансування однією стороною іншої сторони шляхом передачі в її розпорядження певної суми грошових коштів. Зазначена послуга за договором факторингу надається фактором клієнту за плату, розмір якої визначається договором.

Відмежування вказаного договору від інших подібних договорів, визначає необхідність застосування спеціальних вимог законодавства, в тому числі відносно осіб, які можуть виступати фактором.

Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Сам же договір факторингу у нормі статті 1077 ЦК України визначений як фінансування під відступлення права грошової вимоги та вже передбачає, що відступлення права вимоги є наслідком та лише складовою частиною цієї господарської операції, що полягає в забезпеченні виконання зобов`язання під фінансування.

Однією із відмінних ознак факторингу від інших правочинів, які передбачають відступлення право вимоги, є передача грошових коштів у розпорядження за плату, тобто взамін права вимоги, клієнт отримує послугу, що полягає в передачі грошових коштів у розпорядження на певний час, з обов`язком повернення цих коштів та оплати часу користування ними.

Договір факторингу та купівлі-продажу права грошової вимоги мають відмінності і у строках дії таких договорів. Договір купівлі-продажу права грошової вимоги припиняє свою дію після того, як первісний кредитор передав новому кредитору право вимоги до боржника, а новий кредитор оплатив її вартість. Договір факторингу діє і після того як фактор оплатив клієнту вартість грошової вимоги, а клієнт передав фактору право грошової вимоги до третіх осіб, до моменту коли боржник (або клієнт, в разі якщо це передбачено договором факторингу) виплатить факторові кошти за первісним договором.

Між договором про відступлення права вимоги та договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) є лише одна спільна риса - вони базуються на заміні кредитора у зобов`язанні (відступленні права вимоги).

Виходячи з того, що правова природа договору визначається з огляду на його зміст, суд при його правовій оцінці повинен дослідити його умови, права та обов`язки сторін для визначення спрямованості як їх дій, так і настання певних правових наслідків (аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 31.01.2018 у справі №910/7038/17).

Таким чином, зі змісту договору купівлі продажу майнових прав від 05.03.2019р. №5-03/К вбачається, що його метою є заміна особи на активній стороні зобов`язання із збереженням всіх інших елементів зобов`язального правовідношення за плату, та не передбачає надання послуг з фінансування під відступлення права грошової вимоги.

Зважаючи на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що договір від 05.03.2019р. №5-03/К є оплатним договором відступлення права вимоги, а не договором факторингу, оскільки за укладеним договором жодна із сторін не передає грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а також спірний договір від 05.03.2019р. №5-03/К не є договором про надання фінансової послуги в розумінні Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг".

При цьому, суд апеляційної інстанції не бере до уваги посилання скаржника на постанову Великої Палати Верховного Суду від 11.09.2018 року у справі №909/968/16, оскільки, вказана постанова була прийнята хоч і за схожої доказової бази, проте за результатами дослідження зовсім інших фактичних обставин справи.

При цьому, як зазначалося вище, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку, що укладений сторонами договір купівлі продажу майнових прав від 05.03.2019р. №5-03/К не є договором факторингу.

Крім того, посилання скаржника щодо недослідження судом першої інстанції часткового погашення/непогашення вимог кредитора Банку, в ході ліквідаційної процедури, у зв`язку із чим могла змінитися сума переданого обсягу права вимоги не заслуговують на увагу, оскільки в судовому засіданні представником арбітражного керуючого вказано, що вимоги Банку на даний час не погашалися.

З урахуванням наведених приписів, а також встановлених по справі обставин, враховуючи, що грошові вимоги Публічного акціонерного товариства "Банк "Київська Русь" в розмірі 23 224 180,82 грн. основний борг та 68 820,00 грн. судові витрати включені до реєстру вимог кредиторів, правомірність переходу прав кредитора у зобов`язанні ПАТ "Банк "Київська Русь" до іншої особи - ТОВ "Фінансова компанія "Морган Кепітал" (згідно договору № 5-03/К купівлі-продажу майнових прав від 05.03.2019р.) підтверджується матеріалами справи, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення заяви ТОВ "Фінансова компанія "Морган Кепітал" про заміну кредитора - ПАТ "Банк "Київська Русь" його правонаступником - ТОВ "Фінансова компанія "Морган Кепітал".

Враховуючи викладене, доводи скаржника, зазначені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження, ґрунтуються на його власній оцінці та спростовуються наведеними та встановленими судом обставинами справи.

А тому, колегія суддів вважає, що ухвала господарського суду Вінницької області від 19.09.2019р. у даній справі прийнята з повним з`ясуванням всіх обставин, що мають значення для справи, дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому відсутні підстави для її скасування.

Керуючись ст. ст. 269, 270, 271, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Владімір Сервіс" на ухвалу господарського суду Вінницької області від 19.09.19р. у справі №902/563/14 (про заміну кредитора правонаступником) залишити без задоволення.

2. Ухвалу господарського суду Вінницької області від 19.09.19р. у справі №902/563/14 залишити без змін.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду в строк та в порядку, встановленому ст. ст. 287-291 ГПК України.

4. Справу №902/563/14 повернути до господарського суду Вінницької області.

Повний текст постанови складений "22" листопада 2019 р.

Головуючий суддя Миханюк М.В.

Суддя Коломис В.В.

Суддя Саврій В.А.