РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

05.11.2019Справа № 910/11305/18

За позовом Радомишльської районної спілки споживчих товариств (м. Радомишль, Житомирська обл.)

до 1. Державного підприємства «СЕТАМ» (м. Київ)

2. Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ головного територіального управління юстиції у м. Києві (м. Київ)

Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів:

1. фізична особа ОСОБА_1 (с. Мала Рача Радомишльського району Житомирської області)

2. Товариство з обмеженою відповідальністю «ТЦ Фрай» (м. Київ)

про визнання недійсними електронних торгів

Суддя Ващенко Т.М.

Секретар судового засідання Шаповалов А.М.

Представники учасників судового процесу:

від позивача: Черниш М.М., Данильченко І.А.

від відповідача-1: Ганчук Г.В.

від відповідача-2: Дубровін С.І.

від третьої особи-1: не з`явився

від третьої особи-2: Спасібухова О.Л.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Радомишльська районна спілка споживчих товариств звернулася до Господарського суду міста Києва з позовом до Державного підприємства «СЕТАМ», Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві про визнання недійсними електронних торгів, проведених 08.08.18. щодо продажу приміщення Універмагу, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4; скасування свідоцтва переможця електронних торгів від 10.08.18., виданого приватним нотаріусом Радомишльського районного нотаріального округу Мельниченко Н.М.; скасування запису про державну реєстрацію виникнення права власності від 10.08.18. за № 27437023.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.08.18. позовну заяву залишено без руху, встановлено строк та спосіб усунення недоліків позовної заяви.

14.09.18. до Господарського суду міста Києва від позивача надійшла заява про усунення недоліків та позовна заява, у якій позивач просить суд визнати недійсними електронні торги, проведені 08.08.18. Державним підприємством "СЕТАМ" щодо продажу приміщення Універмагу загальною площею 6128,7 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4, та оформлені протоколом електронних торгів.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на підставі судових рішень у справах № 8/84-НМ Господарського суду Житомирської області та № 2-1694 Солом`янського районного суду міста Києва, які були в подальшому скасовані судами вищих інстанцій, приміщення Універмагу вибуло з володіння позивача і в подальшому було неодноразово відчужено. З метою недопущення продажів спірного приміщення, ухвалою Господарського суду Житомирської області від 12.11.15., зміненою постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 16.02.16., були вжиті заходи забезпечення позову шляхом заборони іншим особам вчиняти дії, що стосуються приміщення Універмагу, а саме: продавати, передавати у заставу, іпотеку, дарувати тощо. Також ухвалою Господарського суду Житомирської області від 30.07.18. у справі № 906/631/18 з метою забезпечення позову Радомишльської районної спілки споживчих товариств про витребування приміщення Універмагу з чужого незаконного володіння було повторно накладено арешт на будівлю Універмагу та відповідна інформація була внесена до Державного реєстру обтяжень нерухомого майна.

Незважаючи на вжиті судами заходи забезпечення, не перевіривши наявність (відсутність) чинних обмежень майна, державний виконавець передав ДП «СЕТАМ» на реалізацію приміщення Універмагу і 08.08.18. відбулися електронні торги з продажу спірного майна. За результатами торгів переможцем було визнано Товариство з обмеженою відповідальністю «ТЦ Фрай», якому було видано свідоцтво переможця торгів та 10.08.18. здійснено державну реєстрацію виникнення права власності.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.09.18. відкрито провадження у справі № 910/11305/18, призначено підготовче засідання у справі на 16.10.18., прийнято заяву позивача про зміну предмету позову, залучено до участі в даній справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів, фізичну особу ОСОБА_1 та Товариство з обмеженою відповідальністю "ТЦ Фрай", встановлено сторонам строки на подання відзиву, відповіді на відзив, пояснень щодо позову, додаткових письмових пояснень, клопотань, заяв.

04.10.18. Державне підприємство "СЕТАМ" подало до Господарського суду міста Києва відзив на позовну заяву, в якому заперечило проти заявлених позовних вимог та просило відмовити у їх задоволенні у повному обсязі.

В обґрунтування заперечень проти позову відповідач-1 посилається на те, що ДП «СЕТАМ» розміщує інформацію в системі електронних торгів виключно на підставі документів, наданих органом державної виконавчої служби, при цьому на нього не покладено обов`язок перевіряти зміст заявки на відповідність вимогам законодавства та достовірність зазначеній у ній інформації. Заявка на реалізацію арештованого майна містила відомості про чинні обмеження майна, а саме записи про арешт нерухомого майна № 26180988 від 17.05.18. згідно із постановою про арешт майна боржника № 56422016 від 17.05.18., а також до Заявки була додана інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, що підтверджувала наявність арешту нерухомого майна № 26180988 від 17.05.18. та відсутність інших обтяжень приміщення Універмагу.

Також відповідач-1 вказує, що Порядок реалізації арештованого майна, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 29.09.16 № 2831/5, містить виключний перелік підстав для зупинення електронних торгів, до яких наявність арешту майна, накладеного судом, не віднесено.

З огляду на викладене відповідач-1 вважає, що позивачем не доведено порушення правил проведення електронних торгів, впливу таких порушень на результат торгів, а також порушення законних прав позивача такими порушеннями.

08.10.18. на виконання вимог ухвали суду від 20.09.18. від Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві надійшла копія матеріалів виконавчого провадження ВП № 56422016 щодо виконання виконавчого листа № 760/12230/17, виданого 22.01.18. Солом`янським районним судом міста Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 боргу у сумі 4.922.626,30 грн.

08.10.18. до Господарського суду міста Києва надійшли пояснення ТОВ «ТЦ Фрай» на позовну заяву, у яких третя особа зазначає, що позивач не є власником чи особою, інтереси якої порушені внаслідок проведення торгів; рішення суду про накладення арешту набуло законної сили після початку процедури примусового стягнення і на час звернення стягнення на майно арешт накладений не був; спірне приміщення було виставлено на аукціон (електронні торги) до накладення на нього арешту ухвалою Господарського суду Житомирської області від 30.07.18. у справі № 906/631/18.

16.10.18. Радомишльська районна спілка споживчих товариств звернулася до суду із заявою про зупинення провадження у справі № 910/11305/18 до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 826/13405/18 про визнання дій державного виконавця неправомірними, що розглядалася Окружним адміністративним судом міста Києва.

У судовому засіданні 16.10.18. суд без виходу до нарадчої кімнати постановив ухвалу на підставі ст. 183 ГПК України про оголошення перерви в підготовчому засіданні до 08.11.18.

24.10.18. до Господарського суду міста Києва надійшли пояснення Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві, в яких відповідач-2 проти позову заперечив та просив відмовити у його задоволенні у повному обсязі.

Свої заперечення відповідач-2 обґрунтовує тим, що на момент відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом № 760/12230/17, виданого 22.01.18. Солом`янським районним судом міста Києва, спірне приміщення належало боржнику ОСОБА_1 , запис про обтяження цього майна № 26180988 було внесено державним виконавцем 17.05.18., а 04.07.18. державним виконавцем до ДП «»СЕТАМ» була направлена заявка на реалізацію арештованого майна. Відповідач-2 вказує, що до листів позивача, якими той повідомив про накладення арешту на спірне майно, не були додані документи, які відповідно до ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження» та Порядку реалізації арештованого майна є підставою для зупинення торгів. Також зазначає, що на час передачі спірного приміщення на торги, а також на момент проведення торгів на спірне майно арешт накладено не було, що підтверджується відповідними витягами з Реєстру прав власності.

З огляду на викладене відповідач-2 вважає, що державним виконавцем всі дії були вчиненні відповідно до чинного законодавства про виконавче провадження.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.11.18. на підставі п. 5 ч. 1 ст. 227 та п. 4 ч. 1 ст. 229 ГПК України зупинено провадження у справі № 910/11305/18 до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 826/13405/18, що розглядається Окружним адміністративним судом міста Києва.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.06.19. поновлено провадження у справі № 910/11305/18, призначено підготовче засідання на 18.06.19.

У судовому засіданні 18.06.19. на підставі ст. 183 ГПК України оголошено перерву до 25.06.19.

21.06.19. до суду надійшли додаткові пояснення ТОВ «ТЦ Фрай», в яких третя особа пояснила, що державний виконавець діяв в межах своїх повноважень, а його дії щодо передачі майна на примусову реалізацію є правомірними; факт незаконного втручання в систему реєстру не може братися до уваги, оскільки не є встановленим в порядку кримінального судочинства; вважає, що державний виконавець не мав повноважень на зняття спірного приміщення з електронних торгів після звернення до нього позивача, а позивач з позовом про зупинення торгів до суду не звертався.

Також третя особа зазначає, що підставою недійсності прилюдних торгів є порушення порядку правил їх проведення, що позивачем не доведено. Крім цього вважає, що позивачем обрано неналежний спосіб захисту його прав, оскільки в результаті визнання електронних торгів недійсними права позивача не будуть відновлені, так як наслідки недійсності правочину у вигляді реституції не підлягають застосуванню у цьому випадку.

25.06.19. позивач звернувся до Господарського суду міста Києва із заявою про зупинення провадження у справі до остаточного вирішення адміністративної справи № 826/13405/18, яка перебуває на розгляді Касаційного адміністративного суду.

У судовому засіданні 25.06.19., розглянувши подану позивачем заяву про зупинення провадження у справі, суд без виходу до нарадчої кімнати постановив ухвалу про відмову у задоволенні цього клопотання позивача та на підставі п. 3 ч. 2 ст. 185 ГПК України постановив ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 23.07.19.

23.07.19. позивач подав до суду заяву про зупинення провадження у справі № 910/11305/18 до розгляду справи № 826/13405/18, яка передана на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

У судовому засіданні 23.07.19. на підставі ст. 216 ГПК України оголошено перерву до 06.08.19.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.07.19. відмовлено у задоволенні клопотання Радомишльської районної спілки споживчих товариств про зупинення провадження у справі № 910/11305/18 до розгляду справи № 826/13405/18.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.08.19. поновлено позивачу пропущений процесуальний строк на подання клопотання про долучення доказів, залучено до матеріалів справи № 910/11305/18 копію постанови слідчого СВ Оратівського ВП Гайсинського ВП ГУ НП у Вінницькій області про закриття кримінального провадження від 22.07.19. та копію супровідного листа від 22.07.19. № 2602/21202/2019, відкладено розгляд справи в судовому засіданні на 12.09.19.

У судовому засіданні 12.09.19. судом на підставі ст. 216 ГПК України оголошено перерву до 01.10.19., у судовому засіданні 01.10.19 оголошено перерву до 22.10.19., а у судовому засіданні 22.10.19. оголошено перерву до 05.11.19.

При розгляді справи по суті у судовому засіданні 05.11.19. судом було заслухано вступне слово представників позивача, відповідачів та третьої особи-1 з`ясовано обставини справи та досліджено докази відповідно до ст.ст. 208-210 ГПК України, після чого суд перейшов до судових дебатів (ст.ст. 217, 218 ГПК України).

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Представники відповідачів та третьої особи-2 заперечили проти позовних вимог та просили відмовити у їх задоволенні.

Після виходу суду з нарадчої кімнати, у судовому засіданні 05.11.19. судом проголошено вступну та резолютивну частину рішення та повідомлено, що повне рішення буде складено у термін, передбачений ч. 6 ст. 233 ГПК України.

Розглянувши надані документи і матеріали, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти них, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

Згідно із Свідоцтвом про право власності серії НОМЕР_1 від 27.12.04. Радомишльська районна спілка споживчих товариств була власником нерухомого майна - Універмагу за адресою: АДРЕСА_4 (далі - Універмаг) що також підтверджується витягом з Реєстру прав власності на нерухоме майно від 31.05.06.

Рішенням Господарського суду Житомирської області від 04.12.09. у справі № 8/84-НМ за позовом Споживчого товариства «Жиско» до Радомишльської районної спілки споживчих товариств та Комунального підприємства "Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації" Житомирської обласної ради, залишеним без змін постановою Житомирського апеляційного господарського суду від 27.07.10., визнано право власності Споживчого товариства "Жиско" на об`єкт нерухомого майна в цілому - Універмаг за адресою: АДРЕСА_4.

Як зазначає позивач та свідчать матеріали справи, в подальшому на підставі договору купівлі-продажу від 30.12.09. будівля Універмагу була відчужена СТ «Жиско» на користь ТОВ «Юридична компанія «Пріорітас».

Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 19.04.10. зобов`язано ТОВ «Юридична компанія «Пріорітас» здійснити продаж ОСОБА_3 об`єкта нерухомості, а саме: нежитлових приміщень - Універмагу, загальною площею 6.128,7 кв.м. що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 , шляхом нотаріального укладення основного договору на умовах визначених в Попередньому договорі від 12.12.09.

Як встановлено судом під час розгляду справи № 8/84-НМ та свідчать матеріали справи, ТОВ «Юридична компанія «Пріорітас» 27.05.10. здійснила відчуження приміщень Універмагу ОСОБА_3 .

Постановою Вищого господарського суду від 09.02.11. у справі № 8/84-НМ постанову Житомирського апеляційного господарського суду від 27.07.10. та рішення Господарського суду Житомирської області від 04.12.09. скасовано, справу передано на новий розгляд до Господарського суду Житомирської області.

Рішенням апеляційного суду міста Києва від 04.04.12., залишеним без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05.07.12., скасовано рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 19.04.10. та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ТОВ «Юридична компанія «Пріорітас» до ОСОБА_3 про розірвання попереднього договору та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ТОВ «Юридична компанія «Пріорітас» про спонукання вчинити дії - відмовлено.

10.03.15. на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Парусовою Г.М., ОСОБА_3 відчужив спірне приміщення ОСОБА_1 .

Враховуючи неодноразове відчуження спірного майна, ухвалою Господарського суду Житомирської області від 12.11.15. у справі № 8/84-НМ накладено арешт на приміщення Універмагу загальною площею 6128,70 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 0, який розташований на земельній ділянці площею 0,31 га з цільовим призначенням - землі комерційного призначення, кадастровий номер земельної ділянки 00:06:002:0465 до вирішення господарським судом спору у даній справі.

Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 16.02.16. у справі № 8/84-НМ ухвалу Господарського суду Житомирської області від 12.11.15. змінено та доповнено резолютивну частину новим абзацом 2 наступного змісту:

"Заборонити іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмету спору: приміщення Універмагу загальною площею 6.128,70 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна -0, який розташований на земельній ділянці площею 0,31га з цільовим призначенням - землі комерційного призначення, кадастровий номер земельної ділянки 00:06:002:0465 до набрання законної сили рішенням у справі № 8/84-НМ, а саме продавати, передавати в заставу, іпотеку, дарувати, тощо".

Обтяження нерухомого майна, зокрема на підставі постанови Рівненського апеляційного господарського суду від 16.02.16., було зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується Інформаційною довідкою від 01.08.18. щодо приміщення Універмагу (реєстраційний номер 0).

Постановою Вищого господарського суду України від 24.05.16. ухвалу Господарського суду Житомирської області від 12.11.15. та постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 16.02.16. скасовано в частині накладення арешту на приміщення Універмагу.

Остаточним рішенням Господарського суду Житомирської області від 16.04.18. у справі № 8/84-НМ, залишеним без змін постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 18.07.18., залишено без розгляду позовну вимогу щодо зобов`язання КП "Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації" зареєструвати право власності на будівлю універмагу у АДРЕСА_4, загальною площею 6128,7 кв.м. на підставі п. 5 ч. 1 ст. 226 ГПК України. В решті позову відмовлено.

Як свідчать матеріали справи, постановою державного виконавця Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 17.05.18. відкрито виконавче провадження ВП № 56422016 з примусового виконання виконавчого листа № 760/12230/17, виданого 22.01.18. Солом`янським районним судом міста Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованості за договором у сумі 4.922.626,30 грн.

Постановою державного виконавця від 17.05.18. накладено арешт на все майно, що належить боржнику, а постановою начальника Радомишльського районного відділу державної виконавчої служби від 31.05.18. про опис та арешт майна (коштів) боржника, накладено арешт на спірне приміщення Універмагу.

Постановою державного виконавця від 19.06.18. з метою визначення ринкової вартості майна для реалізації призначено суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання ТОВ «Приватна експертна служба».

04.07.18. державним виконавцем направлено Державному підприємству «СЕТАМ» заявку на реалізацію арештованого майна у виконавчому провадженні № 56422016, а саме нежитлового приміщення універмагу, загальною площею 6128,70 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4.

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 30.07.18. у справі № 906/631/18 накладено арешт на приміщення Універмагу загальною площею 6128,70 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4.

03.08.18. обтяження вищевказаного нерухомого майна на підставі ухвали суду у справі № 906/631/18 від 30.07.18. зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження від 03.08.18.

01.08.18. та 06.08.18. позивач звернувся до в.о. начальника Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ із заявою, якою повідомив про наявність заборон та накладених арештів на Універмаг.

08.08.18. відбулися електронні торги з продажу нежитлового приміщення Універмагу, результати яких оформлені протоколом № 350419. За результатами торгів переможцем торгів визнано ТОВ «ТЦ Фрай».

10.08.18. державним виконавцем складено акт про проведені електронні торги по реалізації арештованого нерухомого майна та винесено постанову про заняття арешту з майна. Також 10.08.18. до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис про державну реєстрацію права власності ТОВ «ТЦ Фрай» на приміщення Універмагу.

Посилаючись на те, що реалізація приміщення Універмагу на електронних торгах відбулася всупереч накладеним судом заборонам, позивач звернувся до суду із позовом у цій справі з вимогою визнати недійсними електронні торги, проведені 08.08.18. Державним підприємством "СЕТАМ" щодо продажу приміщення Універмагу загальною площею 6128,7 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4, та оформлені протоколом електронних торгів.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 та ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу (далі - ЦК) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема визнання правочину недійсним (ч. 2 ст. 16 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові товару (ч. 1 ст. 658 ЦК України).

Відповідно до ч. 4 ст. 656 ЦК України до договору купівлі-продажу на біржах, аукціонах (публічних торгах) застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті.

Аналіз ч. 1 ст. 650, ч. 1 ст. 655 та ч. 4 ст. 656 ЦК України дає підстави для висновку, що процедура набуття майна на електронних торгах є різновидом договору купівлі-продажу.

Правова природа процедури реалізації майна на електронних торгах полягає в продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернено стягнення, до покупця - учасника електронних торгів, та складанні за результатами їх проведення акта про проведення електронних торгів, що передбачено Порядком реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 29.09.16. № 2831/5 (далі - Порядок), згідно з яким акт про проведені електронні торги є документом, що підтверджує виникнення права власності на придбане майно у випадках, визначених законодавством.

Частиною першою статті 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до частини третьої статті 215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Виходячи з аналізу правової природи процедури реалізації майна на прилюдних торгах, складання за результатами їх проведення акта проведення прилюдних торгів є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, тобто є правочином, який може визнаватися недійсним у судовому порядку.

Враховуючи те, що відчуження майна з електронних торгів належить до договорів купівлі-продажу, така угода може визнаватися недійсною в судовому порядку з підстав недодержання в момент її вчинення вимог, установлених частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 ЦК України, зокрема, у зв`язку з невідповідністю змісту правочину ЦК України та іншим актам цивільного законодавства (частина перша статті 215 цього Кодексу).

Дотримання нормативно встановлених правил призначення та проведення прилюдних торгів є обов`язковою умовою правомірності правочину.

Вирішуючи спір про визнання електронних торгів недійсними, необхідно встановити чи мало місце порушення вимог порядку та інших норм законодавства під час проведення електронних торгів; чи вплинули ці порушення на результати електронних торгів; чи мало місце порушення прав і законних інтересів позивача, який оспорює результати електронних торгів.

Як передбачено п.п. 2, 3 розділу ІІ Порядку, заявка на реалізацію арештованого майна повинна містити, зокрема відомості про чинні обтяження майна, зареєстровані в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна та Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (з урахуванням відомостей Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек) та подається разом із копіями документів, що підтверджують наявність (відсутність) чинних обтяжень майна.

Пунктом 11 розділу ІІІ Порядку визначено, що інформація про майно, включене до лота, виставленого на електронні торги (торги за фіксованою ціною), вноситься Організатором згідно з документами, наданими відповідно до пунктів 2, 3 розділу II цього Порядку.

Як свідчить Інформаційна довідка, сформована 01.08.18. старшим державним виконавцем Солом`янського РВДВС міста Київ ГТУЮ у місті Києві Мацко Д.А., до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно був внесений запис № 9344411 від 09.04.15. про наявність заборони на нерухоме майно - спірне приміщення Універмагу на підставі постанови Рівненського апеляційного господарського суду від 16.02.16.

Даних про те, що вказані відомості були включені до заявки державного виконавця відповідно до п.п. 2, 3 розділу ІІ Порядку матеріали справи не містять.

Крім цього, згідно із витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження від 03.08.18. до реєстру також внесено запис № 27340585 про накладення арешту на нерухоме майно - спірне приміщення Універмагу на підставі ухвали Господарського суду Житомирської області у справі № 906/631/18 від 30.07.18., яка була чинною на дату проведення торгів 08.08.18.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого перебуває справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову є обмеженням суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Таким чином, посилання позивача на те, що електронні торги 08.08.18. та продаж приміщення Універмагу відбулися за наявності заборони на відчуження (арешту) майна, накладеної судовими рішеннями про забезпечення позову, знайшли своє підтвердження під час розгляду справи.

Разом з тим, як свідчить зміст позовної заяви та наведені у ній підстави позову, вимога позивача про визнання недійсними електронних торгів обґрунтована перш за все тим, що передане на реалізацію на оспорюваних торгах приміщення Універмагу вибуло з його володіння на підставі судового рішення у справі № 8/84-НМ, яке в подальшому було скасоване, та за наявності вжитих судом заходів забезпечення позову про витребування цього майна з чужого незаконного володіння.

Тобто позовні вимоги у справі № 910/11305/18 фактично спрямовані на захист права власності позивача.

При цьому нормами глави 29 ЦК України встановлено, що власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню (ч. 2 ст. 386 ЦК України).

Такими способами захисту права власності можуть бути, зокрема: право власника на витребування майна із чужого незаконного володіння (ст. 387 ЦК України); право власника на витребування майна від добросовісного набувача (ст. 388 ЦК України); право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (ст. 391 ЦК України); визнання права власності (ст. 392 ЦК України); визнання незаконним правового акта, що порушує право власності (ст. 393 ЦК України).

Нормами ст.ст. 15, 16 ЦК України визначено способи захисту прав та інтересів, і цей перелік не є вичерпним. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права способам, що встановлено чинним законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права.

Надаючи правову оцінку належності обраного зацікавленою особою способу захисту, слід зважати і на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод. Так, у рішенні від 15.11.1996 у справі "Чахал проти Об`єднаного Королівства" Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Суть цієї статті зводиться до вимоги надати людині такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави - учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань. Крім того, Європейський суд указав на те, що за деяких обставин вимоги статті 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом.

Оцінюючи належність обраного позивачем способу захисту та обґрунтовуючи відповідний висновок, слід виходити із його ефективності, і це означає, що вимога на захист цивільного права має відповідати змісту порушеного права та характеру правопорушення, забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Оцінюючи наявність порушеного права чи інтересу позивача на момент звернення до суду із позовом у цій справі, суд виходить з того, що майно, яке було предметом продажу на електронних торгах 08.08.18. належало позивачеві на праві власності та вибуло з його володіння на підставі рішення Господарського суду Житомирської області від 04.12.09. у справі № 8/84-НМ, яке в подальшому скасоване постановою Вищого господарського суду України від 09.12.11, та в результаті подальшого неодноразового відчуження було передане на реалізацію на оспрюваних електронних торгах.

Відповідно до статей 317 і 319 ЦК України саме власнику належить право розпоряджатися своїм майном за власною волею.

Згідно із правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду України від 24 червня 2015 року у справі № 6-251цс15, за змістом статті 388 ЦК України майно, яке вибуло з володіння власника на підставі рішення суду, ухваленого щодо цього майна, але надалі скасованого, вважається таким, що вибуло з володіння власника поза його волею.

Власник має право витребувати майно з чужого незаконного володіння (стаття 387 ЦК України).

Віндикація застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору. У цьому разі майно може бути витребуване від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача, з підстав, передбачених частиною першою статті 388 ЦК України (висновок Верховного Суду України, сформульований у постанові від 17 лютого 2016 року у справі № 6-2407цс15).

Права особи, яка вважає себе власником майна, не підлягають захисту шляхом задоволення позову до добросовісного набувача з використанням правового механізму, передбаченого статтями 215, 216 ЦК України.

Відповідно до висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 17.12.14. у справі № 6-140цс14, власник майна може витребувати належне йому майно від будь-якої особи, яка є останнім набувачем майна та яка набула майно з незаконних підстав, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене попередніми набувачами, та без визнання попередніх угод щодо спірного майна недійсними. При цьому норма частини першої статті 216 ЦК України не може застосовуватись як підстава позову про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, яке було в наступному набувачем відчужене третій особі, оскільки надає право повернення майна лише стороні правочину, який визнано недійсним. Захист порушених прав особи, що вважає себе власником майна, яке було неодноразово відчужене, можливий шляхом пред`явлення віндикаційного позову до останнього набувача цього майна з підстав, передбачених статтями 387 та 388 ЦК України.

Оцінивши з урахуванням наведених критеріїв вимогу позивача про визнання недійсними електронних торгів (які за своєю правовою природою є договором купівлі-продажу майна на публічних торгах), суд дійшов висновку, що позивач правомірно звернувся за захистом свого порушеного речового права і має законний інтерес у визнанні недійсними електронних торгів, проте заявлена позивачем вимога, хоч і відповідає передбаченим законом способам захисту цивільних прав, однак по своїй суті не призводить до поновлення порушеного права позивача, який вважає себе власником приміщення Універмагу, і за захистом якого він фактично звернувся до суду, оскільки з огляду на правові наслідки недійсності правочину, передбачені ст. 216 ЦК України, задоволення такої вимоги не призведе до повернення позивачеві спірного майна.

Отже такий спосіб захисту не є ефективним у розумінні статті 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, не виключає подальші протиправні дії стосовно цього майна та не виключає необхідність подальших звернень до суду для захисту цього права.

При цьому суд враховує, що у провадженні Господарського суду Житомирської області перебуває справа № 906/730/18 за позовом Радомишльської районної спілки споживчих товариств до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЦ Фрай" про витребування приміщення Універмагу.

Враховуючи наведене, правові підстави для задоволення позову відсутні.

Виходячи з того, що позивачеві у позові відмовлено, витрати по сплаті судового збору відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 76-80, 86, 129, 165, 219, 220, 232, 233, 236-238, 240, 241 ГПК України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

В позові відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення господарського суду може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст.ст. 253, 254, 256-259 ГПК України з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI "Перехідні положення" ГПК України.

Повне рішення складено 21.11.19

Суддя Т.М. Ващенко