ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2019 року м. ОдесаСправа № 915/1634/19
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Діброви Г.І.

суддів: Ярош А.І., Принцевської Н.М.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю С-РОСТОК, с. Іванівка Миколаївського району Миколаївської області

на рішення Господарського суду Миколаївської області від 03.09.2019 року, м. Миколаїв, суддя Смородінова О.Г., повний текст рішення складено 09.09.2019 року

у справі № 915/1634/19

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю ПОДІЛЛЯАГРОЗАХИСТ, м.Вінниця

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю С-РОСТОК, с. Іванівка Миколаївського району Миколаївської області

про стягнення 117 875 грн. 85 коп., -

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог та рішення суду першої інстанції.

В червні 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю ПОДІЛЛЯАГРОЗАХИСТ, м. Вінниця звернулось до Господарського суду Миколаївської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю С-РОСТОК, с.Іванівка Миколаївського району Миколаївської області, в якій просило суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю С-РОСТОК, с. Іванівка Миколаївського району Миколаївської області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ПОДІЛЛЯАГРОЗАХИСТ, м. Вінниця 117 875 грн. 85 коп., з яких 52 881 грн. 46 коп. пені, 64 994 грн. 39 коп. річних відсотків, а також відшкодувати позивачу за рахунок відповідача судові витрати.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем, всупереч укладеного між сторонами договору купівлі-продажу від 13.04.2017 року № 04-2/К-ЧП, належним чином зобов`язання з оплати отриманого товару не виконано, а саме, прострочено оплати за відповідними специфікаціями до договору, внаслідок чого позивачем нараховано пеню та відсотки річних.

Рішенням Господарського суду Миколаївської області від 03.09.2019 року у справі №915/1634/19 (суддя Смородінова О.Г.) позов Товариства з обмеженою відповідальністю ПОДІЛЛЯАГРОЗАХИСТ, м. Вінниця задоволено частково; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю С-РОСТОК, с. Іванівка Миколаївського району Миколаївської області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ПОДІЛЛЯАГРОЗАХИСТ, м. Вінниця 111 118 грн. 09 коп., з яких: 52 377 грн. 56 коп. пеня, 58 740 грн. 44 коп. річні відсотки, а також 1 810 грн. 93 коп. судового збору; в частині стягнення з відповідача 503 грн. 81 коп. пені та 6 253 грн. 95 коп. відсотків річних відмовлено.

Рішення суду першої інстанції обґрунтовано тим, що позивачем належними та допустимими доказами по справі доведено невиконання відповідачем свого обов`язку по оплаті товару за Договором (на умовах, визначених Специфікаціями до Договору) в узгоджені сторонами строки оплати, в зв`язку з чим у позивача виникло права нарахувати пеню та річні відсотки за прострочення виконання зобов`язання, разом з тим, самостійно перевіривши наданий позивачем розрахунок заявлених до стягнення сум, суд першої інстанції дійшов висновку про його необґрунтованість, в зв`язку з чим, задовольнив позовні вимоги частково.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу, узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи.

Товариство з обмеженою відповідальністю С-РОСТОК, с. Іванівка Миколаївського району Миколаївської області з рішенням суду першої інстанції не погодилось, тому звернулось до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просило суд рішення Господарського суду Миколаївської області від 03.09.2019 року у справі № 915/1634/19 в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю С-РОСТОК, с. Іванівка Миколаївського району Миколаївської області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ПОДІЛЛЯАГРОЗАХИСТ, м.Вінниця 111 118 грн. 09 коп., з яких: 52 377 грн. 56 коп. пеня, 58 740 грн. 44 коп. річні відсотки, а також 1 810 грн. 93 коп. судового збору скасувати, та прийняти в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю ПОДІЛЛЯАГРОЗАХИСТ, м. Вінниця відмовити в повному обсязі, а також відшкодувати скаржнику за рахунок позивача судові витрати.

Апеляційна скарга мотивована порушенням місцевим господарським судом норм матеріального і процесуального права та неповним з`ясуванням всіх обставин справи. Зокрема, скаржник зазначає, що судом першої інстанції не було звернуто увагу на приписи п.п. 3.6., 3.7. укладеного між сторонами Договору. Так, суд у рішенні зазначив, що для проведення відповідної оплати за поставлений за Договором товар Товариством з обмеженою відповідальністю «ПОДІЛЛЯАГРОЗАХИСТ» були виставлені Товариству з обмеженою відповідальністю «С-РОСТОК» відповідні рахунки. Однак, судом не з`ясовано обставину чи були вручені вказані рахунки Апелянту відповідно до умов Договору; неповно з`ясовані обставини щодо дат вручення вищевказаних рахунків Апелянту.

На думку скаржника, ці обставини мають значення для справи, оскільки у Специфікаціях № 1-7 визначено, що «оплата здійснюється протягом трьох банківських днів від дати пред`явлення рахунку». Відповідно до п. 3.7. Договору, Продавець (Позивач) зобов`язаний надати Покупцю (Апелянту) перелік документів, в тому числі, рахунок - фактуру на оплату товару. При цьому, матеріали справи не містять підтвердження вручення Позивачем рахунків № 882 від 13.04.2017 року, № 2230 від 09.06.2017 року; № 2256 від 12.06.2017 року; № 2871 від 04.07.2017 року; № 3149 від 31.07.2017 року; № 3285 від 17.08.2017 року; № 3583 від 13.09.2017 скаржнику.

Отже, Товариство з обмеженою відповідальністю С-РОСТОК, с. Іванівка Миколаївського району Миколаївської області вважає, що обставина щодо вручення рахунків скаржнику є недоведеною, а це має суттєве значення при визначені дат початку та закінчення «начебто» прострочення здійснення оплат скаржником та нарахування пені, відсотків річних, тим паче, що позивач підтвердив, що скаржник в повному обсязі розрахувався за поставлений Товар. Більш того, це унеможливлює застосування Позивачем положень п. 3.6. Договору в частині визначення на власний розсуд, за яким рахунком-фактурою до цього Договору зарахувати оплату скаржника, що призводить з боку Позивача до односторонньої зміни умов Договору та створює штучні умови для безпідставного нарахування сум пені, відсотків річних та, відповідно, безпідставного стягнення таких сум.

Однак, суд визнав встановленою обставину щодо вручення рахунків скаржнику за відсутності будь-яких доказів у матеріалах справи та розрахував новий розмір пені, відсотків річних, що є порушенням положень ст.ст. 76-79 Господарського процесуального кодексу України.

Також, скаржник зазначає, що позивач при зверненні з позовом здійснив розрахунок пені, починаючи безпосередньо з дати, зазначеної у кожній специфікації як дата платежу, що суперечить ч. 1 ст. 253 Цивільного кодексу України та самим Специфікаціям, оскільки перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати, з якою пов`язано його початок, без посилання на дати вручення рахунків Відповідачу.

Крім того, Товариство з обмеженою відповідальністю С-РОСТОК, с. Іванівка Миколаївського району Миколаївської області посилається на те, що судом розрахунок у рішенні взагалі не наведений, що унеможливлює з`ясування, яким чином визначена сума пені та річних відсотків, що задоволена судом.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 15.10.2019 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «С-РОСТОК», с. Іванівка Миколаївського району Миколаївської області на рішення Господарського суду Миколаївської області від 03.09.2019 року у справі №915/1634/19, справу вирішено розглядати у спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження.

29.09.2019 року поштою до Південно-західного апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю ПОДІЛЛЯАГРОЗАХИСТ, м. Вінниця надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач просив суд апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «С-РОСТОК», с. Іванівка Миколаївського району Миколаївської області залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Миколаївської області від 03.09.2019 року у справі № 915/1634/19 без змін. Судовою колегією відзив долучено до матеріалів справи.

У відзиві позивач зазначає, що посилання скаржника на те, що судом першої інстанції не з`ясовано обставину, чи були вручені рахунки скаржнику відповідно до умов Договору та те, що ця обставина має значення для справи, оскільки у Специфікаціях визначено, що оплата здійснюється протягом трьох банківських днів від дати пред`явлення рахунку», є хибними, оскільки п. 1 кожної Специфікації до Договору визначено строк оплати (календарну дату), до якої Відповідач повинен був виконати свої зобов`язання перед Позивачем.

При цьому, рахунок-фактура є документом, який містить тільки платіжні реквізити, на які потрібно перерахувати кошти, і не є первинним бухгалтерським документом. Договір, укладений між позивачем та відповідачем та специфікації до Договору, містять умови щодо строку та порядку оплати, суми, а також необхідні реквізити сторін, що свідчить про можливість виконання своїх зобов`язань відповідачем. Ненадання рахунку-фактури не є відкладальною умовою у розумінні ст. 212 Цивільного кодексу України та не є простроченням кредитора в розумінні ст. 613 Цивільного кодексу України; тому наявність або відсутність рахунку-фактури не звільняє відповідача від обов`язку з оплати поставленого товару у визначений п. 1 Специфікацій строк.

Суд апеляційної інстанції, у відповідності до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Переглянувши у порядку письмового провадження оскаржуване у справі рішення суду першої інстанції, дослідивши доводи та вимоги апеляційної скарги, правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права України, фактичні обставини справи, оцінивши докази на їх підтвердження в межах доводів апеляційної скарги, надавши правову кваліфікацію відносинам сторін і виходячи з фактів, встановлених у процесі перегляду справи, правових норм, які підлягають застосуванню, та матеріалів справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «С-РОСТОК», с. Іванівка Миколаївського району Миколаївської області Чорноморськ не підлягає задоволенню, а рішення Господарського суду Миколаївської області від 03.09.2019 року у справі № 915/1634/19 є правомірним та таким, що не підлягає скасуванню, виходячи з наступного.

Господарським судом Миколаївської області та Південно-західним апеляційним господарським судом було встановлено та неоспорено учасниками справи наступні обставини.

13.04.2017 року між Товариством з обмеженою відповідальністю ПОДІЛЛЯАГРОЗАХИСТ, м. Вінниця (Продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «С-РОСТОК», с. Іванівка Миколаївського району Миколаївської області (Покупець) був укладений Договір купівлі-продажу № 04-2-К-ЧП, відповідно до п. 1.1. якого продавець, зобов`язався передати, а покупець зобов`язався прийняти та сплатити вартість засобів захисту рослин, насіннєвого матеріалу, мікродобрив, іменованих у подальшому Товар, відповідно до умов даного Договору (Додатків та Специфікацій до нього).

Сторони домовились, що постачання Товару за цим Договором здійснюється продавцем протягом всього строку дії Договору, але не пізніше 31 грудня 2017 року, але в будь-якому випадку датою поставки товару за цим договором вважається дата видаткової накладної (п. 1.5 Договору).

Відповідно до п. 1.6. Договору загальна сума Договору складається із суми вартості Товару за всіма специфікаціями та/або видатковими-накладними (якщо Товар був відпущений без укладення Специфікації) підписаними в рамках цього договору, які є його невід`ємною частиною, з урахуванням зміни ціни у спосіб, передбачений пунктом 3.3.

Товар по даному Договору продається на умовах здійснення часткової передоплати та/або товарного кредиту (відстрочення кінцевого розрахунку). Умови оплати відповідної партії Товару, порядок та строки здійснення платежів зазначаються у специфікації(ях) до Договору (п. 3.1 Договору).

Згідно з п. 3.6. Договору покупець зобов`язався, здійснюючи оплату за товар, вказувати у призначенні платежу конкретне зобов`язання, тобто № та дату Договору, а також № та дату рахунка-фактури на оплату товару, в рамках яких здійснюється оплата. Якщо Покупець цього не дотримується, то Продавець має право сам, на власний розсуд, визначити за яким рахунком-фактурою до цього Договору зарахувати оплату Покупця.

Відповідно до п. 3.7. Договору продавець зобов`язався надати Покупцю наступні документи: рахунок-фактуру на оплату товару; податкову накладну, згідно норм Податкового кодексу України; накладну на передачу товару (видаткова накладна).

Підписання Покупцем видаткової накладної підтверджує отримання останнім відповідного товару та всіх передбачених п. 3.7 . Договору документів (п. 3.11. Договору).

Пунктом 4.1. Договору встановлено, що конкретний асортимент, кількість та строк поставки Товару, наведений у Специфікаціях до даного Договору.

Згідно приписів п. 5.4 Договору, за порушення строків оплати, встановлених договором та/або специфікаціями до нього, покупець у випадку прострочення виконання зобов`язання щодо своєчасної оплати Товару сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожний день простроченого платежу. При розрахунку пені застосовується ставка НБУ, що діє в період нарахування пені.

Також в п. 5.6. Договору сторони прийшли до згоди щодо зміни процентної ставки, передбаченої частиною 2 ст. 625 Цивільного кодексу України і встановили її в розмірі 25% річних від несплаченої загальної вартості Товару протягом 90 календарних днів з дати, коли товар повинен бути сплачений покупцем (відповідно до специфікації до Договору) та 48% річних від несплаченої ціни товару з дати закінчення 90 календарних днів до дня повної оплати. З дня закінчення строків оплати, передбачених у специфікації(ях) до Договору, вважається, що продавцем пред`явлена вимога щодо сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення (минулий та майбутній) та відсотків річних. При затримці платежу продавець має право виставити рахунок по сплаті відсотків за користування чужими грошима та інфляційних нарахувань з моменту прострочення до фактичної оплати, а покупець зобов`язаний оплатити його в строк не більше 3-х банківських днів.

Нарахування штрафних санкцій за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за цим Договором припиняється через 3 роки від дня, коли зобов`язання мало бути виконане. Строк позовної давності щодо стягнення штрафних санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань за цим Договором становить 3 роки (п. 5.7 Договору).

Договір набирає чинності з моменту підписання його обома сторонами і діє до 31 грудня 2017 року, а в частині розрахунків до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим Договором (п. 8.1 Договору).

Відповідно до Специфікації № 1 від 13.04.2017 року до Договору купівлі-продажу № 04-2-К-ЧП від 13.04.2017 року в найменування товару увійшло: Пірамін Турбо к.с.; кількість товару: 120,000; вартість товару з ПДВ: 52 416 грн. Товар по даній Специфікації до Договору продається на умовах товарного кредиту. Покупець зобов`язаний сплатити вартість Товару, зазначену в Специфікації в наступні строки:

- 20 % від суми вартості всього товару в сумі 10 483 грн. 20 коп. покупець має сплатити до 13.04.2017 року;

- 80 % від суми вартості всього товару в сумі 41 932 грн. 80 коп. покупець має сплатити до 01.10.2017 року.

13.04.2017 року позивачем відповідачу було виставлено відповідний рахунок № 882 на оплату обумовленого Специфікацією № 1 від 13.04.2017 року товару (а.с. 27)

24.04.2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю «С-РОСТОК», с. Іванівка Миколаївського району Миколаївської області оплатило 20% вартості товару, обумовленого Специфікацією № 1 від 13.04.2017 року, у сумі 10 483 грн. 20 коп. на підставі виставленого рахунку від 13.04.2017 року № 882, що підтверджується платіжним доручення від 24.04.2017 року № 33 (а.с. 29).

Товар, обумовлений Специфікацією № 1 від 13.04.2017 року, було поставлено відповідачу 15.05.2017 року, що підтверджується видатковою накладною від 15.05.2017 року № 5-00216 на суму 52 416 грн. (а.с.28).

Відповідно до Специфікації № 2 від 09.06.2017 року до Договору купівлі-продажу №04-2-К-ЧП від 13.04.2017 року в найменування товару увійшло: Триєрра; кількість товару: 40,000; вартість товару з ПДВ: 56 074 грн. 08 коп. Товар по даній Специфікації до Договору продається на умовах часткової попередньої оплати та надання продавцем відстрочення кінцевого розрахунку покупцю. Покупець зобов`язаний сплатити вартість Товару, зазначену в Специфікації в наступні строки:

- 20 % від суми вартості всього товару в сумі 11214 грн. 82 коп. покупець має сплатити до 09.06.2017 року;

- 80 % від суми вартості всього товару в сумі 44859 грн. 26 коп. покупець має сплатити до 01.10.2017 року.

Попередня оплата, яка передбачена даною специфікацією, повинна бути здійснена протягом трьох банківських днів, від дати пред`явлення продавцем рахунку-фактури.

09.06.2017 року позивачем відповідачу було виставлено відповідний рахунок № 2230 на оплату обумовленого Специфікацією № 2 від 09.06.2017 року товару (а.с. 34)

Товар, обумовлений Специфікацією № 2 від 09.06.2017 року, було поставлено відповідачу 24.10.2017 року, що підтверджується видатковою накладною від 24.10.2017 року №10-00402 на суму 56 074 грн. 08 коп. (а.с.35).

Відповідно до Специфікації № 3 від 12.06.2017 року до Договору купівлі-продажу № 04-2-К-ЧП від 13.04.2017 року в найменування товару увійшло: Рейсер 25% к.е. (5л); кількість товару: 40,000; вартість товару з ПДВ: 23 319 грн. 84 коп. Товар по даній Специфікації до Договору продається на умовах часткової попередньої оплати та надання продавцем відстрочення кінцевого розрахунку покупцю. Покупець зобов`язаний сплатити вартість Товару, зазначену в Специфікації в наступні строки:

- 20 % від суми вартості всього товару в сумі 4 663 грн. 97 коп. покупець має сплатити до 12.06.2017 року;

- 80 % від суми вартості всього товару в сумі 18 655 грн. 87 коп. покупець має сплатити до 01.10.2017 року.

Попередня оплата, яка передбачена даною специфікацією, повинна бути здійснена протягом трьох банківських днів, від дати пред`явлення продавцем рахунку-фактури.

12.06.2017 року позивачем відповідачу було виставлено відповідний рахунок № 2256 на оплату обумовленого Специфікацією № 3 від 12.06.2017 року товару (а.с. 39).

Товар, обумовлений Специфікацією № 3 від 12.06.2017 року, було поставлено відповідачу 13.07.2017 року, що підтверджується видатковою накладною від 13.07.2017 року №7-00368 на суму 23 319 грн. 84 коп. (а.с. 40).

Відповідно до Специфікації № 4 від 04.07.2017 року до Договору купівлі-продажу № 04-2-К-ЧП від 13.04.2017 року в найменування товару увійшло: ОСОБА_1 Максі (каністра 10л); кількість товару: 600,000; вартість товару з ПДВ: 167 882 грн. 40 коп. Товар по даній Специфікації до Договору продається на умовах часткової попередньої оплати та надання продавцем відстрочення кінцевого розрахунку покупцю. Покупець зобов`язаний сплатити вартість Товару, зазначену в Специфікації в наступні строки:

- 20 % від суми вартості всього товару в сумі 33 576 грн. 48 коп. покупець має сплатити до 05.07.2017 року;

- 80 % від суми вартості всього товару в сумі 134 305 грн. 92 коп. покупець має сплатити до 01.10.2017 року.

Попередня оплата, яка передбачена даною специфікацією, повинна бути здійснена протягом трьох банківських днів, від дати пред`явлення продавцем рахунку-фактури.

04.07.2017 року позивачем відповідачу було виставлено відповідний рахунок № 2871 на оплату обумовленого Специфікацією № 4 від 04.07.2017 року товару (а.с. 45).

Товар, обумовлений Специфікацією № 4 від 04.07.2017 року, було поставлено відповідачу 01.11.2017 року, що підтверджується видатковою накладною від 01.11.2017 року №11-00015 на суму 167 882 грн. 40 коп. (а.с. 46).

Відповідно до Специфікації № 5 від 31.07.2017 року до Договору купівлі-продажу №04-2-К-ЧП від 13.04.2017 року в найменування товару увійшло: Асистент (банка 1 кг); кількість товару: 100,000; вартість товару з ПДВ: 49 364 грн. 40 коп. Товар по даній Специфікації до Договору продається на умовах часткової попередньої оплати та надання продавцем відстрочення кінцевого розрахунку покупцю. Покупець зобов`язаний сплатити вартість Товару, зазначену в Специфікації в наступні строки:

- 20 % від суми вартості всього товару в сумі 9 872 грн. 88 коп. покупець має сплатити до 02.08.2017 року;

- 80 % від суми вартості всього товару в сумі 39 491 грн. 52 коп. покупець має сплатити до 01.10.2017 року.

Попередня оплата, яка передбачена даною специфікацією, повинна бути здійснена протягом трьох банківських днів, від дати пред`явлення продавцем рахунку-фактури.

31.07.2017 року позивачем відповідачу було виставлено відповідний рахунок № 3149 на оплату обумовленого Специфікацією № 5 від 31.07.2017 року товару (а.с. 56).

Товар, обумовлений Специфікацією № 5 від 31.07.2017 року, було поставлено відповідачу 24.10.2017 року, що підтверджується видатковою накладною від 24.10.2017 року №10-00404 на суму 49 364 грн. 40 коп. (а.с. 57).

Відповідно до Специфікації № 6 від 17.08.2017 року до Договору купівлі-продажу №04-2-К-ЧП від 13.04.2017 року в найменування товару увійшло: Асистент (банка 1 кг); кількість товару: 100,000; вартість товару з ПДВ: 49 364 грн. 40 коп. Товар по даній Специфікації до Договору продається на умовах часткової попередньої оплати та надання продавцем відстрочення кінцевого розрахунку покупцю. Покупець зобов`язаний сплатити вартість Товару, зазначену в Специфікації в наступні строки:

- 20 % від суми вартості всього товару в сумі 9 872 грн. 88 коп. покупець має сплатити до 19.08.2017 року;

- 80 % від суми вартості всього товару в сумі 39 491 грн. 52 коп. покупець має сплатити до 01.10.2017 року.

Попередня оплата, яка передбачена даною специфікацією, повинна бути здійснена протягом трьох банківських днів, від дати пред`явлення продавцем рахунку-фактури.

17.08.2017 року позивачем відповідачу було виставлено відповідний рахунок № 3285 на оплату обумовленого Специфікацією № 6 від 17.08.2017 року товару (а.с. 61).

Товар, обумовлений Специфікацією № 6 від 17.08.2017 року, було поставлено відповідачу 24.10.2017 року, що підтверджується видатковою накладною від 24.10.2017 року №10-00405 на суму 49 364 грн. 40 коп. (а.с. 62).

Відповідно до Специфікації № 7 від 13.09.2017 року до Договору купівлі-продажу №04-2-К-ЧП від 13.04.2017 року в найменування товару увійшло: - Інсектицид Фуфанон (5 л); кількість товару: 235,000; вартість товару з ПДВ: 51 225 грн. 30 коп.; - Атрікс (каністра 5 л); кількість товару: 40,000; вартість товару з ПДВ: 7 335 грн. 84 коп.

Загальна кількість товару: 275,000; Загальна вартість товару: 58 561 грн. 14 коп. Товар по даній Специфікації до Договору продається на умовах часткової попередньої оплати та надання продавцем відстрочення кінцевого розрахунку покупцю. Покупець зобов`язаний сплатити вартість Товару, зазначену в Специфікації в наступні строки:

- 20 % від суми вартості всього товару в сумі 11 712 грн. 23 коп. покупець має сплатити до 14.09.2017 року;

- 80 % від суми вартості всього товару в сумі 46 848 грн. 91 коп. покупець має сплатити до 01.10.2017 року.

Попередня оплата, яка передбачена даною специфікацією, повинна бути здійснена протягом трьох банківських днів, від дати пред`явлення продавцем рахунку-фактури.

13.09.2017 року позивачем відповідачу було виставлено відповідний рахунок № 3583 на оплату обумовленого Специфікацією № 7 від 13.09.2017 року товару (а.с. 67).

Товар, обумовлений Специфікацією № 7 від 13.09.2017 року, було поставлено відповідачу 20.09.2017 року, що підтверджується видатковою накладною від 20.09.2017 року №9-00540 на суму 58 561 грн. 14 коп. (а.с. 68).

Матеріалами справи підтверджено, що відповідачем було проведено оплати за отриманий товар за вищенаведеними накладними на загальну суму 456 981 грн. 59 коп., що вбачається з платіжних доручень:

- від 24.04.2017 року № 33 на суму 10 483 грн. 20 коп. передоплата за Специфікацією №1 від 13.04.2017 року на підставі виставленого рахунку від 13.04.2017 року № 882;

- від 13.07.2017 року № 490 на суму 49 455 грн. 27 коп.;

- від 06.09.2017 року № 1134 на суму 9 872 грн. 88 коп. передоплата за Специфікацією № 6 від 17.08.2017 року на підставі виставленого рахунку від 17.08.2017 року № 3285;

- від 11.09.2017 року № 1162 на суму 9 872 грн. 88 коп. передоплата за Специфікацією № 5 від 31.07.2017 року на підставі виставленого рахунку від 31.07.2017 року № 3149;

- від 13.09.2017 року № 1175 на суму 11 712 грн. 28 коп. передоплата за Специфікацією № 7 від 13.09.2017 року на підставі виставленого рахунку від 13.09.2017 року № 3583;

- від 09.01.2018 року № 773 на суму 24 000 грн.;

- від 10.01.2018 року № 774 на суму 16 000 грн.;

- від 18.01.2018 року № 846 на суму 50 000 грн.;

- від 22.01.2018 року № 877 на суму 50 000 грн.;

- від 02.03.2018 року № 82 на суму 20 507 грн. 80 коп.;

- від 12.03.2018 року № 125 на суму 20 507 грн. 80 коп.;

- від 16.03.2018 року № 157 на суму 20 507 грн. 80 коп.;

- від 22.03.2018 року № 176 на суму 20 507 грн. 80 коп.;

- від 30.03.2018 року № 205 на суму 20 507 грн. 80 коп.;

- від 20.06.2018 року № 37 на суму 123 046 грн. 08 коп.

Норми права, які регулюють спірні правовідносини, доводи та мотиви відхилення аргументів, викладених скаржником в апеляційній скарзі, за якими суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції.

За загальними положеннями цивільного законодавства, зобов`язання виникають з підстав, зазначених у ст. 11 Цивільного кодексу України. За приписами частини 2 цієї ж статті підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти. Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

За змістом ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно з ч. 1 ст. 175 Господарського Кодексу України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст. 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором. Зобов`язана сторона має право відмовитися від виконання зобов`язання у разі неналежного виконання другою стороною обов`язків, що є необхідною умовою виконання.

Статтями 525, 526 і 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами, а зобов`язання за ним має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 Цивільного кодексу України).

У відповідності до приписів ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно зі статтею 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим до виконання сторонами.

За нормами ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 265 Господарського кодексу України встановлено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно із ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За положеннями ст. 662 Цивільного кодексу України, продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.

Продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень ст. 530 цього Кодексу (ст. 663 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 ст. 664 Цивільного кодексу України передбачено, що обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар.

Відповідно до ст. 689 Цивільного кодексу України, покупець зобов`язаний прийняти товар, крім випадків, коли він має право вимагати заміни товару або має право відмовитися від договору купівлі-продажу. Покупець зобов`язаний вчинити дії, які відповідно до вимог, що звичайно ставляться, необхідні з його боку для забезпечення передання та одержання товару, якщо інше не встановлено договором або актами цивільного законодавства.

Частина 1 ст. 692 Цивільного кодексу України встановлює, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Положеннями ст. 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 216, ч. 2 ст. 217 та ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором. У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції. Штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Так, судом першої інстанції було встановлено, а сторонами по справі не оскаржувалось, що на виконання умов укладеного між сторонами договору позивач поставив відповідачу товар, узгоджений у Специфікаціях до договору на загальну суму 456982 грн. 26 коп., що підтверджується наявними у матеріалах справи видатковими накладними, які підписані та скріплені печатками обох сторін без заперечень та зауважень з боку відповідача в частині відсутності у нього виставлених рахунків, незважаючи на те, що дати рахунків, які є в матеріалах справи, не співпадають з датами поставки товару і у випадку їх невиставлення позивачем відповідач мав право про це зазначити при підписанні первинних документів.

До того ж, у кількох випадках відповідач самостійно визначив підставою перерахування грошових коштів при оплаті саме рахунки-фактури позивача, а специфікацією № 1 взагалі не було передбачено умови щодо виставлення рахунку.

В матеріалах справи є належним чином оформлені відповідні рахунки, які були виписані позивачем для проведення відповідної оплати за поставлений за Договором товар, який був оплачений відповідачем на загальну суму 456 981 грн. 54 коп., проте із пропуском строків, визначених у специфікаціях, що вбачається з наявних у матеріалах справи платіжних доручень.

Як вбачається з матеріалів справи, у зв`язку з порушенням термінів внесення платежів позивач, згідно наданого розрахунку, нарахував та просив суд стягнути з відповідача пеню у розмірі 52 881 грн. 46 коп. та 64 994 грн. 39 коп. відсотків річних.

У розумінні ст. 230 Господарського кодексу України пеня є господарською санкцією у вигляді грошової суми, яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання.

Згідно зі ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Водночас, у відповідності до ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно із ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Відповідно до п. 5.4 Договору, за порушення строків оплати, встановлених договором та/або специфікаціями до нього, покупець у випадку прострочення виконання зобов`язання щодо своєчасної оплати Товару сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожний день простроченого платежу. При розрахунку пені застосовується ставка НБУ, що діє в період нарахування пені.

Пунктом 5.7 Договору сторони узгодили, що нарахування штрафних санкцій за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за цим Договором припиняється через 3 роки від дня, коли зобов`язання мало бути виконане. Строк позовної давності щодо стягнення штрафних санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань за цим Договором становить 3 роки.

Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3% річних не є фінансовими санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів (девальвації грошової одиниці України) та отриманні компенсації від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ця міра відповідальності нараховуються незалежно від наявності вини боржника, оскільки передбачена законом і є частиною грошового зобов`язання боржника до моменту його припинення згідно норм матеріального права України.

Передбачене законом (ст. 625 Цивільного кодексу України) право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3 % річних, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника.

Умовами п. 5.6 Договору передбачено, що сторони прийшли до згоди щодо зміни процентної ставки, передбаченої ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України і встановлюють її в 25% річних від несплаченої загальної вартості Товару протягом 90 календарних днів з дати, коли товар повинен бути сплачений покупцем (відповідно до специфікації до Договору) та 48 % річних від несплаченої ціни товару з дати закінчення 90 календарних днів до дня повної оплати.

Тобто, як вірно зазначив суд першої інстанції, позивач цілком правомірно нарахував та просив суд стягнути з відповідача пеню і відсотки річних за прострочку виконання ним свого договірного грошового зобов`язання.

При цьому, судом першої інстанції було здійснено власний перерахунок пені та заявлених до стягнення відсотків річних, за результатами якого суд першої інстанції дійшов висновку, що розмір пені становить 52 377 грн. 65 коп., а розмір відсотків річних 58 740 грн. 44 коп., оскільки нарахування позивачем були здійснені з допущенням помилок при визначенні періодів за які здійснено нарахування.

Судовою колегією розрахунок суду першої інстанції перевірено та встановлено, що розрахунок суду є вірним, оскільки позивачем, при визначенні періодів нарахування пені за прострочення строків оплати товару, передбаченими відповідними Специфікаціями, відповідні нарахування здійснювались, без врахування передбачених Специфікаціями терміну попередньої оплати протягом трьох банківських днів з дня виставлення відповідного рахунку, а також день фактичної сплати суми заборгованості та без урахування того, що якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог частково, а саме, на суму 111 118 грн. 09 коп..

При цьому, судова колегія зазначає, що доводи скаржника щодо необґрунтованості розрахунку, як здійсненого позивачем, так і судом, є немотивованими, оскільки ані в суді першої інстанції, ані під час перегляду справи в суді апеляційної інстанції, відповідачем власний контррозрахунок нарахованих сум пені та відсотків річних надано не було, відповідачем в добровільному порядку було укладено договір та підписано специфікації саме з вищезазначеними умовами і в частині встановлення конкретних строків оплати, як попередньої, так і кінцевої, збільшено розмір відсотків та строки нарахування штрафних санкцій зі збільшенням строку позовної давності.

За загальними правилами судового процесу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ст. 74 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно з ч. 1 ст.76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України).

Частиною 1 ст. 91 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

При цьому, слід зазначити, що доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості.

Обов`язок доказування визначається предметом спору. За загальним правилом тягар доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини.

Тобто, відповідачем по даній справі повинно було бути доведено суду належними засобами доказування свої заперечення проти позовних вимог.

Зокрема, в частині посилань скаржника на те, що судом першої інстанції не було з`ясовано обставину, чи були вручені відповідні рахунки відповідачу відповідно до умов Договору, неповно з`ясовані обставини щодо дат вручення вищевказаних рахунків відповідачу, судова колегія зазначає наступне.

Пунктом 3.1 укладеного Договору сторони погодили, що товар по даному Договору продається на умовах здійснення часткової передоплати та/або товарного кредиту (відстрочення кінцевого розрахунку). Умови оплати відповідної партії Товару, порядок та строки здійснення платежів зазначаються у специфікації(ях) до Договору.

Відповідно до п. 3.7. Договору продавець зобов`язався надати Покупцю наступні документи: рахунок-фактуру на оплату товару; податкову накладну, згідно норм Податкового кодексу України; накладну на передачу товару (видаткова накладна).

Підписання Покупцем видаткової накладної підтверджує отримання останнім відповідного товару та всіх передбачених п. 3.7 . Договору документів (п. 3.11. Договору).

Так, з наявних у матеріалах справи Специфікацій вбачається, що за кожну конкретну партію Товару, обумовлену цією Специфікацією, сторони погоджували строк оплати за товар. При цьому, зазначені Специфікації були підписані та скріплені печатками відповідачем без будь-яких зауважень та заперечень, тобто відповідач добровільно погодився на зазначені у специфікаціях конкретно визначені строки оплати.

При цьому, як вже зазначалося вище, матеріали справи також містять підписані та скріплені печатками відповідача видаткові накладні, що за приписами п. 3.11. Договору свідчить про отримання останнім всіх передбачених Договором документів, в т.ч. і рахунків.

До того ж, факт оплати відповідачем всіх вищезазначених рахунків, який підтверджується наявними у матеріалах справи платіжними дорученнями, а також зазначення в чотирьох з них, на оплату якого саме рахунку здійснено перерахування відповідачем грошових коштів, свідчить про отримання рахунків відповідачем, що спростовує вищезазначені доводи скаржника.

За таких обставин, колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду погоджується з висновками суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог, при цьому доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, є такими, що спростовуються наявними матеріалами справи та висновками суду.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа "Серявін проти України", § 58, рішення від 10 лютого 2010 року).

Пункт 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвеція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України", no. 4241/03, від 28.10.2010 року).

Обґрунтованим визнається рішення суду, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Колегія суддів зауважує, що ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує особі право на справедливий суд. Однак ця стаття не закріплює будь-яких правил допустимості доказів чи правил їх оцінки, а тому такі питання регулюються передусім національним правом і належать до компетенції національних судів.

Для того, щоб судовий розгляд був справедливим, як того вимагає п. 1 ст. 6 Конвенції, суд зобов`язаний належним чином вивчити та перевірити зауваження, доводи й докази, а також неупереджено їх оцінити на предмет того, чи будуть вони застосовуватися в рішенні суду.

І хоча Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях констатує, що п. 1 ст. 6 Конвенції дійсно вимагає, щоб суди мотивували висновки в рішеннях, однак ця вимога не означає обов`язку суду надавати детальну відповідь на кожен аргумент; таке питання вирішується виключно у світлі обставин конкретної справи.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 24.05.2018 року у справі № 918/519/17.

Враховуючи викладене, судова колегія вважає, що норми чинного законодавства місцевим господарським судом застосовані правильно, рішення відповідає приписам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи, а мотиви, з яких подана апеляційна скарга, не можуть бути підставою для скасування рішення.

За таких обставин, судова колегія вважає, що апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «С-РОСТОК», с. Іванівка Миколаївського району Миколаївської області не підлягає задоволенню, а рішення Господарського суду Миколаївської області від 03.09.2019 року у справі № 915/1634/19 відповідає обставинам справи та вимогам закону і достатніх правових підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за апеляційний перегляд судового рішення покладаються на скаржника.

Керуючись ст. 129, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «С-РОСТОК», с.Іванівка Миколаївського району Миколаївської області на рішення Господарського суду Миколаївської області від 03.09.2019 року у справі № 915/1634/19 залишити без задоволення, рішення Господарського суду Миколаївської області від 03.09.2019 року у справі №915/1634/19 залишити без змін.

Постанова суду є остаточною і не підлягає оскарженню, крім випадків, передбачених у п. 2 ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Г.І. Діброва
Судді Н.М. Принцевська
А.І. Ярош