УХВАЛА

м. Київ

21.11.2019Справа № 910/16390/19

Суддя Господарського суду міста Києва Демидов В.О., розглянувши без виклику сторін заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Будінформ" про забезпечення позову до подання позовної заяви, зацікавлені особи: Київська міська рада; Департамент земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації),

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Будінформ" звернулося до Господарського суду міста Києва із заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви, у відповідності до якої просить вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони виконавчому органу Київської міської ради вчиняти будь-які дії щодо фактичного вилучення земельної ділянки площею 0,22га на вул. Мечникова, 7-Б у Печерському районі м. Києва у Товариства з обмеженою відповідальністю "Будінформ", та проводити будь-які організаційно-правові дії, пов`язані з виконанням рішення №220/7793 "Про відмову у поновленні Товариству з обмеженою відповідальністю "Будінформ" договору оренди земельної ділянки площею 0,22га на вул. на вул. Мечникова, 7-Б у Печерському районі м. Києва від 13.07.2004 року №698", прийнятого на пленарному засіданні ІХ сесії Київської міської ради VIII скликання 14.11.2019.

Вказана заява мотивована тим, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Будінформ" є землекористувачем земельної ділянки площею 0,22га, кадастровий номер :82:026:0013, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Мечникова, 7-Б, на підставі договору оренди від 13.07.2004, зареєстрованого Головним управлінням земельних ресурсів КМДА 03.08.2004 за №82-6-00204, строк дії якого встановлено до 03.08.2019.

З метою продовження користування зазначеною земельною ділянкою 02.05.2019 ТОВ "Будінформ" було подано до Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) лист-повідомлення про поновлення договору оренди землі на новий строк, будь-яких заперечень на який Київською міською радою не направлялося.

Як вказує заявник, будь-які заперечення щодо продовження ним користування відповідною земельною ділянкою після закінчення строку дії договору не заявлялися Київською міською радою і протягом місяця за спливом такого строку, що свідчить про наявність підстав в силу приписів ст. 33 Закону України "Про оренду землі" для продовження строку дії договору шляхом укладення відповідної додаткової угоди.

З метою реалізації таких прав 30.09.2019 ТОВ "Будінформ" було направлено на адресу Київської міської ради проект відповідної додаткової угоди, однак по сьогоднішній день будь-якої відповіді не отримано.

В той же час, заявнику стало відомо про те, що 14.11.2019 на пленарному засіданні Київської міської ради ІХ сесії VIII скликання було прийнято рішення за №220/7793 "Про відмову у поновленні Товариству з обмеженою відповідальністю "Будінформ" договору оренди земельної ділянки площею 0,22га на вул. на вул. Мечникова, 7-Б у Печерському районі м. Києва від 13.07.2004 року №698".

Тому, Товариство з обмеженою відповідальністю "Будінформ", вважаючи такі дії неправомірними і такими, що порушують його право на визначену земельну ділянку, має на меті звернутися до суду з позовом до Київської міської ради про оскарження прийнятого нею рішення від 14.11.2019 №220/7793 та визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди від 13.07.2004, зареєстрованого Головним управлінням земельних ресурсів КМДА 03.08.2004 за №82-6-00204.

Однак, виконання такого рішення за час його фактичного оскарження надасть відповідачу змогу передати спірну земельну ділянку в користування іншій особі, що нівелюватиме ефективність обраного заявником способу захисту своїх порушених прав, а тому і просить вжити зазначених ним заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Розглянувши подану заяву про забезпечення позову, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких вона ґрунтується, суд прийшов до висновку про наявність правових підстав для її задоволення з огляду на наступне.

У відповідності до ст. 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 1 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; передачею речі, що є предметом спору, на зберігання іншій особі, яка не має інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

Заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів особи та гарантія реального виконання рішення суду.

Предметом пред`явлення майбутнього позову заявником визначається захист порушених прав користування (оренди) на спірну земельну ділянку внаслідок фактичної бездіяльності та неправомірних дій Київської міської ради шляхом оскарження відповідного рішення останньої.

В той же час, доданими до матеріалів поданої заяви документами підтверджується, що станом на сьогоднішній день визначений договором оренди від 13.07.2004, на підставі якого спірна земельна ділянка перебуває в користуванні заявника, строк його дії закінчився, а оскаржуване рішення Київської міської ради про відмову в поновленні такого договору набрало чинності, тобто, є таким, що обов`язкове до виконання, з 14.11.2019.

Наведене свідчить про відсутність будь-яких перешкод для Київської міської ради в розпорядженні спірною земельною ділянкою, в т.ч. шляхом прийняття рішення щодо передачі її в користування відмінним від заявника особам чи проведенням її поділу або іншим чином.

Тобто, наявними в матеріалах справи документами підтверджується існування обставин можливості вчинення Київською міською радою дій, які у випадку задоволення майбутнього позову заявника нівелюють мету звернення з ним, адже зумовлять уже необхідність з метою відновлення порушених прав користувача (орендаря) спірної земельної ділянки звертатися за інших підстав з новими позовами до нових користувачів такої земельної ділянки.

У відповідності до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно із ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Перший протокол/Конвенція) встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

З огляду на закріплені в наведених положеннях принципи з урахуванням практики Європейського суду з прав людини щодо їх застосування (рішення від 29.06.2006 у справі "Пантелеєнко проти України", від 31.07.2003 у справі "Дорани проти Ірландії", від 17.07.2008 у справі "Каіч та інші проти Хорватії") вбачається, що Держава Україна несе обов`язок перед зацікавленими особами забезпечити ефективний засіб захисту порушених прав, зокрема - через належний спосіб захисту та відновлення порушеного права. Причому обраний спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

На це вказується, зокрема, і в пункті 4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 02.11.2004 №15-рп/2004 у справі №1-33/2004, де зазначено, що верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, яка здійснюється, зокрема і судом як основним засобом захисту прав, свобод та інтересів у державі.

Крім того, Конституційний Суд України у п. 9 мотивувальної частини рішення від 30.01.2003 №3-рп/2003 у справі № 1-12/2003 наголошує на тому, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

З огляду на викладене, суд вбачає наявність зв`язку між заявленими до застосування заходами забезпечення позову в частині заборони виконавчому органу Київської міської ради вчиняти будь-які дії щодо фактичного вилучення спірної земельної ділянки у ТОВ "Будінформ" та проводити організаційно-правові дії, пов`язані з виконанням рішення №220/7793 від 14.11.2019, і предметом майбутнього спору, співмірність та адекватність заходів із майбутніми позивними вимогами, адже існує спір щодо законності фактичного позбавлення ТОВ "Будінформ" права користування (оренди) спірною земельною ділянкою, який останній має намір передати на вирішення в судовому порядку, і тому до вирішення такого спору виконання спірного рішення Київської міської ради та подальше розпорядження спірною земельною ділянкою може (у випадку задоволення позову) призвести до суттєвого порушення прав позивача, нанесення йому значних збитків та зумовлення необхідності понесення додаткових витрат для відновлення в подальшому права користування на таке майно (в т.ч. обумовленими необхідністю звернення з новими позовами до суду, адже у разі подальшої передачі такого права іншій особі чи поділу спірної земельної ділянки існуватиме необхідність у ініціювання нових позовів про оскарження таких дій, оскільки залучення нових відповідачів з іншими підставами позову до них та доповнення предмету позову новими вимогами в межах даного спору є процесуально неможливим).

В аспекті наведеного, суд враховує, що існує обґрунтована необхідність у збереженні існуючих на сьогоднішній день кола суб`єктів спірних правовідносин та безпосереднього об`єкту таких відносин, що можливе не інакше як шляхом заборони виконання спірного рішення визначеним шляхом до встановлення дійсних обставин перебігу правовідносин оренди зазначеної земельної ділянки між заявником та Київською міською радою.

Отже, встановлення зазначених заборон на даній стадії буде спрямовано на забезпечення ефективного захисту прав заявника в обраний ним спосіб, який у випадку задоволення судом його вимог матиме змогу відновити свої права на спірну земельну ділянку, можливість чого, за відсутності відповідних заборон, може бути нівельовано подальшою передачею в оренду іншій особі чи поділом такої землі за час вирішення відповідного спору.

Таких же висновків щодо правомірності та адекватності відповідних заходів забезпечення позову при вирішенні аналогічного питання дійшов Північний апеляційний господарський суд в своїй постанові від 18.06.2019 у справі №910/1424/19.

При цьому, суд враховує, що за своєю правовою природою організаційно-правові дії, пов`язані з виконанням спірного рішення, полягають в т.ч. у внесенні відповідних змін до відомостей про права на земельну ділянку в Державному земельному кадастрі, а тому вважає за доцільне конкретизувати визначену заявником в цій частині вимогу відповідними діями задля уникнення можливих непорозумінь при виконанні даного судового рішення.

Згідно із ч. 6 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає, зокрема, вид забезпечення позову і підстави його обрання.

За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність задоволення заяви про забезпечення позову шляхом встановлення зазначених заборон.

На підставі викладеного та керуючись статтями 136, 137, 140, 232-235 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Будінформ" про забезпечення позову до подання позовної заяви задовольнити.

2. До набрання законної сили рішенням Господарського суду міста Києва у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Будінформ" заборонити виконавчому органу Київської міської ради (Київській міській державній адміністрації):

- вчиняти будь-які дії щодо фактичного вилучення у Товариства з обмеженою відповідальністю "Будінформ" земельної ділянки площею 0,22га, кадастровий номер :82:026:0013, що знаходиться у Печерському районі міста Києва за адресою: вул. Мечникова, 7-Б;

- проводити будь-які організаційно-правові дії, пов`язані з виконанням рішення №220/7793 "Про відмову у поновленні Товариству з обмеженою відповідальністю "Будінформ" договору оренди земельної ділянки площею 0,22га на вул. на вул. Мечникова, 7-Б у Печерському районі м. Києва від 13.07.2004 року №698", прийнятого на пленарному засіданні ІХ сесії Київської міської ради VIII скликання 14.11.2019 (в т.ч. вчиняти дії щодо державної реєстрації прав, внесення відомостей до Державного земельного кадастру, зокрема, щодо припинення права оренди Товариства з обмеженою відповідальністю "Будінформ" на земельну ділянку площею 0,22га, кадастровий номер :82:026:0013, що знаходиться у Печерському районі міста Києва за адресою: вул. Мечникова, 7-Б.

3. Ухвала про забезпечення позову набирає законної сили з 21.11.2019, підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження відповідно до ч. 1 ст. 144 Господарського процесуального кодексу України.

4. Ухвала про забезпечення позову може бути пред`явлена до виконання в порядку передбаченому Законом України "Про виконавче провадження" протягом 3 (трьох) років з наступного дня після набрання ухвалою законної сили.

5. Стягувачем за даною ухвалою є - Товариство з обмеженою відповідальністю "Будінформ" (01033, м. Київ, вул. Саксаганського, буд. 67; ідентифікаційний код 32526406).

6. Боржником за даною ухвалою є - Київська міська рада (01044, м. Київ, вул. Хрещатик, буд. 36; ідентифікаційний код 22883141).

7. Ухвала може бути оскаржена в порядку і строки, визначені положеннями ст.ст. 253-259 Господарського процесуального кодексу України, шляхом подання апеляційної скарги до Північного апеляційного господарського суду або через Господарський суд міста Києва.

Дата підписання ухвали 21.11.2019

Суддя Демидов В.О.