СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" листопада 2019 р. Справа № 922/2510/19

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Ільїн О.В., суддя Россолов В.В., суддя Склярук О.І.

за участю секретаря судового засідання Ярош В.В.

за участю представників:

позивач - Бєлая І.М., довіреність №01-26/3067 від 19.03.19 р;

відповідач - Тимош О.М., посв. №172 від 03.01.2017 р., довіреність №8 від 03.01.19 р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу відповідача - Комунального підприємства "Міськелектротранссервіс" (вх. №3274Х/1) на рішення господарського суду Харківської області від 07 жовтня 2019 року (суддя Рильова В.В., повний текст складено 10.10.2019 року) у справі №922/2510/19

за позовом Акціонерного товариства "Харківобленерго", м. Харків

до Комунального підприємства "Міськелектротранссервіс", м. Харків

про стягнення 160912,22 грн, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Акціонерне товариство "Харківобленерго", звернувся до господарського суду Харківської області з позовною заявою до відповідача - Комунального підприємства "Міськелектротранссервіс" про стягнення 160912,22 грн, з яких 148322,27 грн пені, 12589,95 грн - 3% річних, нараховані за березень-травень 2019 року у зв`язку із несвоєчасними розрахунками відповідача за послуги з розподілу електричної енергії. Також позивач просить суд покласти на відповідача витрати зі сплати судового збору.

Рішенням господарського суду Харківської області від 07.10.2019 року у справі №922/2510/19 позовні вимоги Акціонерного товариства "Харківобленерго" задоволено. Стягнуто з Комунального підприємства "Міськелектротранссервіс" на користь Акціонерного товариства "Харківобленерго" пеню в розмірі 148322,27 грн, 3% річних в розмірі 12589,95 грн та судовий збір в розмірі 2143,68 грн.

Відповідач не погодився з ухваленим рішенням та звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність рішення суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення суду про стягнення пені, 3% річних частково. У задоволенні позову про стягнення пені відмовити частково у сумі 8334,10 грн. Зменшити розмір пені за період березень 2019 - травень 2019 року, що підлягає стягненню з відповідача у загальній сумі 139988,17 грн. в іншій частині просить рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 30.10.2019 року відкрито апеляційне провадження за скаргою відповідача - Комунального підприємства "Міськелектротранссервіс" на рішення господарського суду Харківської області від 07 жовтня 2019 року у справі №922/2510/19. Позивачу встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу (з урахуванням вимог ст. 263 ГПК України) протягом 5 днів з дня вручення даної ухвали, а також докази надсилання (надання) копію відзиву та доданих до нього документів відповідачу. Призначено справу до розгляду на 25 листопада 2019 року.

На виконання вимог ухвали суду від 30.10.2019 року АТ "Харківобленерго" надіслав відзив на апеляційну скаргу, в якому вважає рішення господарського суду таким, що прийняте з дотриманням вимог матеріального та процесуального законодавства, зазначає, що, на його думку, вирішуючи спір по суті, суд детально дослідив надані сторонами докази, надав їм відповідну оцінку. У зв`язку з чим просив оспорюване рішення господарського суду залишити без змін, а апеляційну скаргу відповідача - без задоволення.

Відповідно до ч.1 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Дослідивши матеріали справи, а також викладені в апеляційній скарзі доводи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлених обставин справи та відповідність їх наданим доказам, заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши справу в порядку ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила наступне.

Відповідно до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП) від 16.11.2018 № 1446 та положень абзацу 16 пункту 13 розділу XVII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про ринок електричної енергії" від 13.04.2017 №2019-VІІІ Акціонерне товариство "Харківобленерго" до 01.01.2019 здійснювало господарську діяльність з передачі електричної енергії місцевими (локальними) електричними мережами та з постачання електричної енергії за регульованим тарифом на підставі відповідних ліцензій та укладених договорів. З 01 січня 2019 року позивач є Оператором системи розподілу (ОСР) та здійснює діяльність з розподілу електричної енергії у межах місць провадження господарської діяльності, а саме на території Харківської області в межах розташування системи розподілу електричної енергії, та не є постачальником електричної енергії.

Основними нормативно-правовими документами, які встановлюють вимоги та регулюють взаємовідносини між Оператором системи розподілу, електропостачальниками та споживачами (разом - Учасники роздрібного ринку) є, зокрема, Закон, Кодекс систем розподілу (далі - КСР), затверджений постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 310, та Правила роздрібного ринку електричної енергії (далі - ПРРЕЕ), затверджені постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 312 (далі - Постанова № 312), в яких визначені права, обов`язки та відповідальність сторін.

Доступ до системи розподілу та послуги з розподілу надаються оператором системи розподілу з 01.01.2019 усім споживачам, електроустановки яких приєднані до мереж Оператору системи розподілу на території його діяльності на підставі публічного договору приєднання - Договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії (далі - Договір), який укладається між Товариством та споживачем, з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України, за типовою формою договору, що є додатком № 3 до ПРРЕЕ та розміщений на офіційному сайті Акціонерного товариства "Харківобленерго".

У період з дати отримання ліцензії на провадження господарської діяльності з розподілу електричної енергії, на виконання положень пункту 4 Постанови № 312, Оператором системи розподілу направлено поштовим відправленням всім споживачам, електроустановки яких приєднані на території діяльності Товариства, заяву-приєднання до зазначеного Договору, яка формується за базами даних вертикально інтегрованого суб`єкта господарювання та містить ЕІС-коди точок комерційного обліку об`єктів споживача. Зокрема, така заява-приєднання була надана і Комунальному підприємству "Міськелектротранссервіс" та надалі підписана ним, без зазначення дати підписання.

Направлення заяви-приєднання є пропозицією споживачу про приєднання до умов договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії на умовах діючого договору про постачання електричної енергії № 37 від 19.03.2012 (індивідуальні характеристики об`єкта, потужність, клас надійності, ідентифікаційні коди, особливості обліку тощо).

Договір споживача з розподілу вважається укладеним з дати підписання споживачем заяви-приєднання та/або сплати за рахунком, який надсилається одночасно з Договором споживача про розподіл та/або з дати, указаної у заяві-приєднанні, якщо споживач протягом указаного в заяві-приєднанні терміну не звернувся до Оператора системи розподілу із запереченнями щодо укладення договору в цілому або щодо окремих умов договору та спожив будь-який обсяг електричної енергії (п.4 Постанови № 312, п.п. 1.2.15, п.п. 2.1.6 ПРРЕЕ).

Відповідно до абзацу 3 пункту 5 Постанови № 312, з дати набрання чинності договором споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії Оператор системи розподілу надає послуги комерційного обліку споживачам.

Пунктом 1.2. Типового договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії визначено, що умови Договору розроблені відповідно до Закону України "Про ринок електричної енергії" та Правил роздрібного ринку електричної енергії, та є однаковими для всіх споживачів.

Враховуючи вищезазначене та той факт, що Комунальне підприємство "Міськелектротранссервіс" підписало заяву-приєднання до умов договору споживача з 01.01.2019 та продовжило споживання електричної енергії після 31.12.2018, вважається, що пропозиція Акціонерного товариства "Харківобленерго" укласти публічний договір приєднання є прийнятою, а Договір про надання послуг з розподілу електричної енергії між АТ "Харківобленерго" та КП "Міськтранссервіс"' укладений 01 січня 2019 року.

Договір споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії (далі -Договір) є основним документом та визначає зміст правових відносин, прав та обов`язків сторін. Зокрема, укладення Договору означає, що між розподільчою організацією та споживачем досягнуто згоди з усіх його умов.

Відповідно до пункту 2.1.5 ПРРЕЕ - Договір споживача про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії в частині розрахунків за послуги оператора системи діє, якщо згідно з обраною споживачем комерційною пропозицією відповідного енергопостачальника оплату послуг з розподілу (передачі) електричної енергії забезпечує споживач.

Згідно із підпунктом 1 пункту 5.1.1 ПРРЕЕ та підпунктом 1 пункту 7.1 Договору Оператор системи має право на отримання своєчасної оплати на надання послуги з розподілу електричної енергії та перетікання реактивної енергії відповідно до умов договорів та законодавства України.

Оплата послуг, наданих оператором системи, здійснюється за тарифами (цінами), які встановлюються Регулятором відповідно до затвердженої ним методики. Тарифи (ціни) на послуги оператора системи оприлюднюються операторами систем у порядку та строки, визначені нормативно-правовими актами, що регулюють функціонування ринку електричної енергії.

У відповідності до пункту 3 Додатка № 4 від 01.01.2019 "Порядок розрахунків №2" до Договору оплата послуг з розподілу електричної енергії здійснюється Споживачем у формі попередньої оплати, визначеної на основі фактичних значень обсягу розподіленої електричної енергії за відповідний попередній період. Якщо авансовий платіж розраховується для споживача, фактичне значення обсягу розподіленої електричної енергії якого за попередній період дорівнює 0 (або для нових споживачів), сума авансового платежу або попередньої оплати визначається на основі розрахункових значень обсягу розподіленої електричної енергії на наступний період.

Відповідно до пункту 4 Додатка №4 від 01.01.2019 "Порядок розрахунків №2" до Договору розрахунок суми попередньої оплати здійснюється Споживачем шляхом множення чинного у розрахунковому періоді тарифу (ціни) на розподіл на фактичний обсяг розподіленої електричної енергії за відповідний попередній період.

Згідно із пунктом 3.1 Договору за результатами розрахункового періоду Споживачем визначається фактичний облік (у тому числі приладовий) електричної енергії, що передається Оператором системи та споживається Споживачем на межі балансової належності об`єкта Споживача, здійснюється відповідно до вимог Кодексу комерційного обліку електричної енергії, затвердженого постановою НКРЕКП від 14.03.2018 №311 (далі-Кодекс комерційного обліку) з урахуванням вимог цього Договору. У відповідності до пункту 13 "Порядок розрахунків №2" Споживач щомісяця кожного останнього дня розрахункового періоду самостійно проводить зчитування показів лічильника та надає ОСР звіт про покази засобів обліку за розрахунковий місяць з вказанням фактичної дати та часу зчитування.

Пунктами 6, 7 Додатка №4 "Порядок розрахунків №2" до Договору визначено, що остаточний розрахунок суми коштів, яку має оплатити Споживач за послугу з розподілу електричної енергії за розрахунковий період, визначається виходячи з фактичного обсягу розподіленої електричної енергії на діючий тариф (ціну) з розподілу у розрахунковому періоді. Рахунки за послугу з розподілу електричної енергії надаються Споживачу Оператором системи протягом 5 робочих днів від дня закінчення розрахункового періоду у відповідних структурних підрозділах Оператора системи. В разі неотримання Споживачем рахунків Оператор системи направляє рахунки Споживачу поштовим зв`язком. У такому разі рахунки вважаються отриманими Споживачем з дня їх відправлення.

Рахунки за послугу з розподілу електричної енергії мають бути оплачені протягом 25 робочих днів від дня отримання рахунка Споживачем.

Так, за період січень 2019 - травень 2019 позивач у відповідності до умов Договору, надав відповідачу послуги з розподілу електричної енергії, що підтверджується звітами про покази засобів обліку електричної енергії КП "Міськелектротрансервіс" за вказаний період, які складені Споживачем та підписані його уповноваженими особами. За результатами розрахункового періоду (з урахуванням проведених оплат) та на підставі наданих відповідачем звітів, Позивачем оформлені рахунки №0037 на оплату послуги з розподілу електричної енергії, розподіленої за період січень 2019 - травень 2019. У відповідності до пункту 7 додаткової угоди від 01.01.2019 строк оплати рахунку настає через 25 операційних днів з дня їх отримання.

Рахунок за січень 2019 року отриманий уповноваженим представником КП "Міськелектротранссервіс" (на підставі наказу № 23 від 02.01.2018) Скрипкіною Т . І 06.02.2019, що підтверджується підписом у книзі реєстрації видачі документації споживачам за січень 2019 року, відповідно, строк оплати настав до 15.03.2019 (а саме -14.03.2019).

Рахунок за лютий 2019 року отриманий уповноваженим представником КП "Міськелектротранссервіс" (на підставі наказу № 23 від 02.01.2018) Скрипкіною Т .І. 11.03.2019, що підтверджується підписом у книзі реєстрації видачі документації споживачам за лютий 2019 року, відповідно, строк оплати настав до 16.04.2019 (а саме - 15.04.2019).

Рахунок за березень 2019 року отриманий уповноваженим представником КП "Міськелектротранссервіс" (на підставі наказу № 32 від 08.01.2019) Гаврюшиним Ю.П. 04.04.2019, що підтверджується підписом у книзі реєстрації видачі документації споживачам за березень 2018 року, відповідно, строк оплати рахунку настав до 15.05.2019 (а саме -14.05.2019).

Однак, відповідач зобов`язання щодо оплати коштів за розподіл електричної енергії протягом періоду березень 2019 року - травень 2019 року виконував несвоєчасно та не в повному обсязі, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а також не заперечується і представником Комунального підприємства "Міськелектротранссервіс".

Надаючи правову кваліфікацію поданим доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.

У відповідності до статей 11, 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають зокрема з договорів.

Такі положення встановлені і в статтях 173-175 Господарського кодексу України.

За приписами статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання не допускається.

Крім того, згідно приписів статті 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Частиною першою статті 530 Цивільного кодексу України також встановлено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно частини першої статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Отже, зобов`язання щодо оплати послуг з розподілу електричної енергії повинні виконуватись КП "Міськелектротранссервіс" належним чином відповідно до умов договору та чинних нормативно-правових актів. Крім того, пунктом 6.2 Договору також передбачено обов`язок відповідача виконувати його умови.

За приписами статей 610, 612 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з вимогами частини другої статті 193 Господарського кодексу України, порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором. До відносин щодо забезпечення виконання зобов`язань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України (частина перша статті 199 ГК України).

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема - сплата неустойки.

Статтею 549 Цивільного кодексу України визначено, що, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожний день прострочення виконання.

Пунктом 8.5. Договору встановлено, що за внесення платежів, передбачених цим Договором, з порушенням термінів, визначених додатком 4 до цього Договору, у разі якщо главою 5 цього Договору передбачено, що оплату за послугу з розподілу здійснює споживач безпосередньо Оператору системи, Споживач сплачує Оператору системи пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який здійснюються нарахування, від суми боргу за кожний день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати. Сума пені зазначається у розрахунковому документі окремим рядком.

Судом першої інстанції встановлено, що Комунальним підприємством "Міськелектротранссервіс" допущено прострочення оплати рахунків за січень 2019 року, лютий 2019 року та березень 2019 року, позивач використовує своє право на отримання пені за порушення зобов`язань з оплати вартості послуг з розподілу електричної енергії, нарахованої за період за 15.03.2019 по 31.05.2019.

Окрім того, господарський суд зазначає про правомірність позовних вимог в частині застосування штрафних санкцій.

Відповідно до ч. 2 статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

При цьому, передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням процентів річних є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає в отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов`язання.

Отже, в даному випадку, за порушення виконання грошового зобов`язання на відповідача покладається відповідальність відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, яка полягає у приєднанні до невиконаного обов`язку, нового додаткового обов`язку у вигляді сплати трьох процентів річних від простроченої суми.

До матеріалів справи позивачем надано розрахунок пені та трьох процентів річних по кожному зобов`язанню помісячно, з урахуванням усіх проплат Комунального підприємства "Міськелектротранссервіс".

Колегія суддів апеляційного господарського суду, перевіривши розрахунок пені та трьох процентів річних, погоджується з висновком суду першої інстанції, що розрахунок пені не перевищує подвійної облікової ставки Національного банку України та включає дні фактичної оплати відповідачем заборгованості.

У відповідності до статей 627, 628 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Договір споживача про надання послуг з електричної енергії є основним документом та визначає зміст правових відносин, прав та обов`язків сторін. Зокрема, укладення Договору означає, що між розподільчою організацією та споживачем досягнуто згоди з усіх його умов, в тому числі, щодо нарахування пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми боргу за кожний день прострочення платежу, з урахуванням дня фактичної оплати.

Враховуючи наведене, нарахування позивача 148 322,27 грн. пені та 12 589,95 грн. - 3% річних не суперечать вимогам чинного законодавства, відповідають умовам Договору та є арифметично правильними, а позовні вимоги Акціонерного товариства "Харківобленерго" є обґрунтованими.

Колегія суддів також погоджується з позицією суду попередньої інстанції щодо відмови у зменшення розміру пені на 90% і зазначає наступне.

В обґрунтування цієї вимоги заявник посилається на відсутність вини підприємства, оскільки його фінансування відбувається з бюджету міста шляхом виділення коштів на сесіях Харківської міської ради; скрутне фінансове становище, а також просить врахувати повне погашення заборгованості.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України суд як орган державної влади повинен діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Можливість зменшення розміру неустойки (штрафу, пені) є правом суду, передбаченим статтею 233 ГК України та частиною третьою статті 551 ЦК України (про що також зазначає Верховний суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 10.10.2018 у справі № 923/1100/17).

Сума пені, нарахована відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України, ст. 549 Цивільного кодексу України, а також відповідно до Закону «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» та Додатку №4 до Договору про надання послуг з розподілу електричної енергії №37 від 19.03.2012.

Крім того, законодавець не звільняє від відповідальності за неналежне виконання договірних зобов`язань, передбачених ст. 230 ГК України, ст.ст. 549, 625 ЦК України, як організації, які є бюджетними та фінансуються з місцевого бюджету, так і комунальні підприємства. Відповідно до ч. 2 ст. 617 ЦК України, відсутність у боржника необхідних коштів не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання.

Частинами першою та другою статті 233 ГК України передбачено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно зі збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Частиною третьою статті 551 ЦК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Зі змісту зазначених норм вбачається, що вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є цей випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причин неналежного виконання або невиконання зобов`язання, строку прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

При цьому, зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Колегія суддів зауважує, що, вирішуючи, у тому числі, і з власної ініціативи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання господарський суд повинен об`єктивно оцінити чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки таким наслідкам, поведінки винної сторони тощо.

Цивільні та господарські відносини повинні ґрунтуватись на засадах справедливості, добросовісності, розумності, як складових елементів принципу верховенства права.

Так, підписуючи Договір про надання послуг з розподілу електричної енергії з Акціонерним товариством "Харківобленерго", який містить умови щодо стягнення пені за прострочення оплати нарахувань та беручи на себе зобов`язання з вчасної оплати, відповідач, діючи вільно і на власний розсуд, мав усвідомлювати наслідки вчинення несвоєчасної оплати.

Відповідачем, разом з тим, не доведено належними доказами виключних обставин для зменшення розміру пені, затримка бюджетного фінансування не є підставою для звільнення від відповідальності або зменшення розміру пені за порушення договірного зобов`язання.

Також, слід зазначити, що зменшення суми пені є значним та не повною мірою узгоджується з приписами статті 551 ЦК України, статті 223 ГК України щодо врахування інтересів як боржника, так і кредитора при зменшенні судом розміру неустойки (штрафних санкцій).

У постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 05.04.2018 у справі №925/1471/16, суд зазначив, що зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Виходячи з аналізу вказаної норми, колегія суддів вважає, що відповідачем не надано жодних доказів скрутного матеріального становища та відсутності на його рахунку коштів необхідних для проведення розрахунку з позивачем в строки, визначені умовами договору.

Приймаючи до уваги наведені норми, враховуючи, що відповідач прострочив виконання зобов`язання перед позивачем, не довів належними доказами виключних обставин для зменшення розміру пені, враховуючи співрозмірність нарахованих штрафних санкцій та суми основної заборгованості, колегія суддів зазначає, що вимога, заявлена в апеляційній скарзі про зменшення пені частково не підлягає задоволенню.

Колегія суддів зазначає, що доводи відповідача, викладені в апеляційній скарзі, спростовуються наявними в матеріалах справи документами.

З огляду на той факт, що висновки суду першої інстанції відповідають в повній мірі приписам законодавства та фактичним обставинам справи, судова колегія Східного апеляційного господарського суду дійшла висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги та залишення рішення господарського суду Харківської області від 07 жовтня 2019 року у справі №922/2510/19 без змін.

Враховуючи, що колегія суддів дійшла висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги, судові витрати понесені відповідачем, у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції відшкодуванню не підлягають в силу приписів статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 129, 269, п.1, ч.1 ст.275, 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу відповідача - Комунального підприємства "Міськелектротранссервіс" на рішення господарського суду Харківської області від 07 жовтня 2019 року у справі №922/2510/19 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Харківської області від 07 жовтня 2019 року у справі №922/2510/19 залишити без змін.

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки її оскарження передбачено ст. 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 02.12.2019 року.

Головуючий суддя Ільїн О.В.

Суддя Россолов В.В.

Суддя Склярук О.І.