ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"13" листопада 2019 р.м. Одеса Справа № 916/2943/18

Господарський суд Одеської області у складі головуючий суддя Невінгловська Ю.М., суддя Бездоля Д.О., суддя Рога Н.В.

при секретарі судового засідання: Горнович Л.О.

за участю представників сторін:

від позивача: Олійник А.С. (на підставі ордеру, довіреності)

від відповідача: Піщанська І.В (на підставі довіреності);

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Приватного акціонерного товариства "Рубіжанський картонно-тарний комбінат" (93006, Луганська обл., м. Рубіжне, вул. Менделєєва, буд. 67);

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Одеський завод класичних вин" (68100, Одеська обл., Татарбунарський р-н, м. Татарбунари, вул. Центральна, буд. 34);

про стягнення 628099,21 грн.

ВСТАНОВИВ:

Суть спору: 28.12.2018 року від Приватного акціонерного товариства "Рубіжанський картонно-тарний комбінат" до Господарського суду Одеської області надійшла позовна заява (вх. ГСОО №3166/18) до відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Одеський завод класичних вин", в якій позивач просив суд стягнути з відповідача грошові кошти у розмірі 968 099,21 грн., з яких: 824 957,60 грн. - сума основної заборгованості, 29 964,94 грн. втрати від інфляції, 8 763,70 грн. - відсоток за користування коштами та 104 412,97 грн. - пеня за несвоєчасне виконання зобов`язань, а також покласти на відповідача судові витрати.

Позовні вимоги ПрАТ "Рубіжанський картонно-тарний комбінат" обґрунтовує неналежним виконанням відповідачем умов укладеного між сторонами договору №171 від 12.02.2016 року та наявність у відповідача заборгованості зі сплати вартості поставленого товару у розмірі 824 957,60 грн., на яку позивачем здійснено нарахування передбачені ст. 625 ЦК України та пеню на підставі п. 5.3 договору про стягнення яких позивач звернувся з відповідним позовом до суду.

Ухвалою суду від 02.01.2019 року за даним позовом було відкрито провадження у справі №916/2943/18 за правилами загального позовного провадження із призначенням підготовчого засідання на 28.01.2019 року.

28.01.2019 року до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву вх. ГСОО №1668/19, в порядку ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, згідно якого відповідач позов вважає необґрунтованим, в зв`язку з чим просив суд відмовити у задоволені позову з огляду на таке. Так, відповідач наполягає, що подана позивачем позовна заява не відповідає вимогам ст. 162 ГПК України. При цьому, відповідач стверджує, що на спірні правовідносини договір №171 не розповсюджується, оскільки він укладений на строк по 31.12.2017 року.

Ухвалою суду від 28.01.2019 року підготовче засідання було відкладено, в порядку ст. 183 Господарського процесуального кодексу України, на 25.02.2019 року.

11.02.2019 року до суду від позивача надійшла відповідь на відзив вх. ГСОО №2699/19, згідно якої позивач не погоджується з доводами відповідача, посилаючись на наявність укладеної між сторонами додаткової угоди №1 від 28.12.2017 року, якою дію договору №171 було продовжено по 31.12.2018 року. Більш того, позивач наполягає, що доводи відповідача щодо невідповідності змісту позовної заяви положенням Господарського процесуального кодексу України є необгрунтованими, оскільки за думкою позивача її зміст відповідає ст.162 Господарського процесуального кодексу України, містить, зокрема обставини тіз зазначенням доказів, які підтверджують певні відомості, а також у позові наведено орієнтований розрахунок витрат та ін. Разом з тим, позивач зазначає, що відзив на позовну заяву підписано відповідачем за допомогою факсимільного відтворення підпису, що за думкою позивача, не свідчить про фактичне волевиявлення відповідача та не має прийматись до уваги судом.

Ухвалою суду від 15.02.2019 року, в порядку ст. 177 Господарського процесуального кодексу України строк підготовчого провадження було продовжено на 30 днів. Водночас, ухвалою суду підготовче засідання було відкладено, в порядку ст. 183 Господарського процесуального кодексу України, на 25.03.2019 року.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 25.03.2019р. за клопотанням відповідача справу №916/2943/18 було призначено до колегіального розгляду.

Ухвалою суду від 29.03.2019 року справу №916/2943/18 було прийнято до колегіального розгляду у складі: головуючий суддя Невінгловська Ю.М., суддя Літвінов С.В., суддя Гут С.Ф. із призначенням повторного проведення підготовчого засідання на 23.04.2019 р.

Розпорядженням керівника апарату суду №182 від 23.04.2019 року, у зв`язку з перебуванням члена колегії судді Літвінова С.В. на лікарняному з 22.04.2019 року, призначено повторний автоматичний розподіл справи №916/2943/18 для внесення змін до складу колегії суддів, за результатами якого справу №916/2943/18 було передано на розгляд колегії суддів: головуючий суддя Невінгловська Ю.М., суддя Лічман Л.В., суддя Гут С.Ф.

Ухвалою суду від 24.04.2019р. справу №916/2943/18 прийнято до колегіального розгляду у складі: головуючий суддя Невінгловська Ю.М., суддя Лічман Л.В., суддя Гут С.Ф. із призначенням повторного проведення підготовчого засідання на 10.05.2019р.

У судовому засіданні від 10.05.2019р. судом було постановлено протокольну ухвалу про відкладення підготовчого засідання, в порядку ст. 183 Господарського процесуального кодексу України, на 22.05.2019 року.

11.05.2019 року до суду від ТОВ "Одеський завод класичних вин" надійшла зустрічна позовна заява вх. ГСОО №1323/19, яка ухвалою суду від 15.05.2019 року разом із доданими до неї документами була повернута на підставі п.1 ч.5 ст.174 Господарського процесуального кодексу України.

20.05.2019р. від Товариства з обмеженою відповідальністю "Одеський завод класичних вин" до Південно-західного апеляційного господарського суду через Господарський суд Одеської області надійшла апеляційна скарга (вх. ГСОО №945/19) на ухвалу суду від 15.05.2019р.

Ухвалою суду від 20.05.2019 року провадження у справі №916/2943/18 зупинено до перегляду ухвали Господарського суду Одеської області від 15.05.2019р. у справі №916/2943/18 в порядку апеляційного провадження.

Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 25.06.2019 року по справі №916/2943/18 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Одеський завод класичних вин" залишено без задоволення, а ухвалу суду від 15.05.2019 про повернення зустрічної позовної заяви у справі № 916/2943/18 залишено без змін.

08.07.2019 року матеріали справи №916/2943/18 було повернуто до Господарського суду Одеської області, однак поновлення провадження у справі було відкладено до усунення обставин тимчасової неможливості виконання головуючим суддею Невінгловською Ю.М. обов`язків судді з причини перебування у відпустці з 24.06.2019 року по 22.07.2019 року, відповідно до Засад використання автоматизованої системи документообігу суду в Господарському суді Одеської області, затверджених рішенням зборів суддів від 13.03.2019р. №17-02/2019.

У зв`язку з перебуванням членів колегії судді Гута С.Ф. з 22.07.2019р. та судді Лічмана Л.В. з 01.07.2019 року у відпустці, з метою дотримання строків розгляду справи, розпорядженням в.о. керівника апарату суду, відповідно до статті 15 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", пункту 10 статті 32 Господарського процесуального кодексу України, п.2.3.25. Положення про автоматизовану систему документообігу суду (у редакції затвердженій рішенням Ради суддів України від 15.09.2016 року) п. 9.7. Засад використання автоматизованої системи документообігу в Господарському суді Одеської області, було призначено повторний автоматичний розподіл справи №916/2943/18.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.07.2019р. справу №916/2943/18 було передано на розгляд колегії суддів: головуючий суддя Невінгловська Ю.М., судді: Бездоля Д.О., Рога Н.В.

З урахуванням вищевикладеного, ухвалою суду від 26.07.2019р. справу №916/2943/18 було прийнято до провадження Господарським судом Одеської області у складі колегії суддів: головуючий суддя Невінгловська Ю.М., судді: Бездоля Д.О., Рога Н.В. із здійсненням розгляду справи спочатку зі стадії підготовчого провадження. Водночас, даною ухвалою суду провадження у справі №916/2943/18 було поновлено, а підготовче засідання було призначено на 19.08.2019 року.

Ухвалою суду від 19.08.2019 року, підготовче засідання було відкладено, в порядку ст. 183 Господарського процесуального кодексу України, на 10.09.2019 року.

Ухвалою суду від 10.09.2019 року, в порядку ст. 177 Господарського процесуального кодексу України строк підготовчого провадження було продовжено на 30 днів.

Водночас, ухвалою суду від 10.09.2019 року, в порядку ст. 185 Господарського процесуального кодексу України, підготовче провадження у даній справі було закрито та призначено розгляд справи по суті на 16.10.2019 року.

15.10.2019 року до суду від відповідача надійшло клопотання вх. ГСОО №21064/19, згідно якого відповідач просив суд долучити до матеріалів платіжні доручення про сплату частини боргу за період з 18.12.2018р. по 15.10.2019р., а також здійснити повернення до розгляду справи у підготовчому провадженні.

За результатами розгляду зазначеного вище клопотання у судовому засіданні від 16.10.2019 року, судом було відмовлено у задоволенні клопотання щодо повернення розгляду справи до стадії підготовчого провадження, з підстав його необґрунтованості, оскільки чинним Господарським процесуальним кодексом України не передбачено можливості здійснення такого повернення з підстав зазначених відповідачем.

У судовому засіданні від 16.10.2019 року судом було оголошено перерву у розгляді справи до 13.11.2019 року.

12.11.2019 року до суду від відповідача надійшло клопотання вх. ГСОО №23431/19, згідно якого ТОВ "Одеський завод класичних вин" зазначає про здійснення протягом періоду з грудня 2018 року по 11.11.2019 року часткового погашення заборгованості у розмірі 340 000,00 грн. в підтвердження чого надав відповідні платіжні доручення. Разом з тим, у даному клопотанні відповідач зазначив, що станом на 11.11.2019 року борг перед позивачем складає 484 957,00 грн.

При цьому, у судовому засіданні від 13.11.2019 року представник позивача щодо здіснення відповідачем часткових проплат у розмірі 340 000,00 грн. не заперечував, як і щодо долучення судом відповідних платіжних доручень до матеріалів справи.

У судовому засіданні від 13.11.2019 року представник позивача також підтвердив обставини щодо часткового погашення заборгованості у розмірі 340 000,00 грн. При цьому, на задоволені судом позову наполягав.

Представник відповідача у судовому засіданні 13.11.2019 року наполягав на погашенні заборгованості у розмірі 340 000,00 грн. щодо інших вимог позивача свою позицію не визначив.

Ухвалою суду від 13.11.2019 року провадження у справі в частині позовних вимог про стягнення з відповідача основної заборгованості у розмірі 340 000,00 грн., на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України було закрито, у зв`язку з відсутністю предмету спору.

В судовому засіданні 13.11.2019 року було оголошено вступну та резолютивну частини рішення та повідомлено, що повне рішення буде складено 25.11.2019 року.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши належність, допустимість доказів, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, повно, всебічно і об`єктивно з`ясувавши обставини справи, суд дійшов таких висновків:

Відповідно до ст. 175 Господарського кодексу України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

У відповідності до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з частиною 2 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 Цивільного кодексу України.

Положеннями п.1 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України встановлено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договір, а в силу вимог ч.1 ст.629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

У відповідності до ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У відповідності зі статтею 265 Господарського кодексу України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу. Аналогічні положення щодо договору поставки містяться і у ч.ч. 1, 2 ст. 712 Цивільного кодексу України.

Як встановлено матеріалами справи, 12.02.2016 року між Публічним акціонерним товариством "Рубіжанський картонно-тарний комбінат", в подальшому змінено найменування на Приватне акціонерне товариство "Рубіжанський картонно-тарний комбінат" (надалі - продавець) та ТОВ "Одеський завод класичних вин" (надалі - покупець) було укладено договір №171 (надалі - договір), згідно умов якого продавець зобов`язався передати у власність покупця гофропродукцію (надалі - продукцію), в асортименті, кількості та за цінами згідно з замовленнями, погодженими сторонами в порядку та на умовах, встановлених даним договором у межах підписаних уповноваженими представниками сторін специфікаціями, які є невід`ємною частиною договору, а покупець прийняв на себе зобов`язання прийняти та сплатити продукцію на умовах, визначених даним договором.

Відповідно до п. 1.2 договору поставка продукції здійснюється окремими партіями.

За умовами п. 2.1 договору, загальна сума договору визначається фактичною сумарною вартістю відвантаженої продукції, яка поставлена за даним договором за весь строк дії договору станом на останній день строку договору.

Згідно п. 2.2 договору, ціна продукції визначена на умовах поставки DDP с. Базар`янка, Одеська обл. (в редакції Інкотермс 2010) та включає вартість упаковки та навантаження на транспортний засіб на території складу продавця та доставку автомобільним транспортом продавця.

За умовами п. 2.5 договору, оплата за продукцію, що постачається здійснюється покупцем банківським переказом на розрахунковий рахунок продавця протягом 45 календарних днів від дати відвантаження продукції зі складу продавця.

Відповідно до п. 3.3 договору, право власності на продукцію, а також усі ризики втрати та/або пошкодження продукції переходять від продавця до покупця з моменту передачі продукції покупцю у визначеному ним пункті доставки, згідно дати відмітки, зазначеній у транспортній накладній.

Пунктом 3.6 договору визначено, що продукція передається уповноваженому довіреністю представнику покупця. У разі відсутності належним чином оформленої разової довіреності, сторони визнають, що особа, яка розписалася в ТТН/видатковій накладній (іншому первинному документі, який супроводжує продукцію).

За умовами п. 8.1 договору, строк дії договору встановлюється з моменту його підписання обома сторонами по 31.12.2017р., але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами усіх зобов`язань за даним договором.

В подальшому між сторонами у справі було укладено додаткову угоду №1 від 28.12.2017 року до договору № 171 від 12.02.2016 року, у відповідності до умов якої строк дії договору було визначено по 31.12.2018 року.

Як встановлено матеріалами справи, на виконання умов договору №171 від 12.02.2016 року позивачем у період з 21.06.2018р. по 26.06.2018р. було передано у власність відповідача товар на загальну суму 924957,60 грн., що підтверджується товарно-транспортними накладними №10487-18 від 21.06.2018р. на суму 193 923,07 грн., №9945-18 від 21.06.2018р. на суму 524 695,30 грн., №10415-18 від 26.06.2018 року на суму 206 339,23 грн., а також видатковими накладними №9945-18 від 21.06.2018р. на суму 524 695,30 грн., №10487-18 від 21.06.2018р. на суму 193923,07 грн. та №10415-18 від 26.06.2018р. на суму 206 339,23 грн. (том І а.с.15-21).

При цьому, позивач наполягає, що станом на 11.12.2018 року вартість поставленого товару за спірними накладними не сплачена, в зв`язку з чим за підрахунком позивача заборгованість ТОВ "Одеський завод класичних вин" перед ПрАТ "Рубіжанський картонно-тарний комбінат" становить 824 957,60 грн.

Водночас, із матеріалів справи вбачається, що протягом періоду з 14.12.2018 року по 08.11.2019 року відповідачем було здійснено перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок позивача у розмірі 340 000,00 грн., згідно платіжних доручень за відповідний період (том ІІ а.с. 53-74 з оборотом), доказів здійснення інших проплат відповідачем не надано.

За таких обставин, виходячи із загальної вартості поставленого товару та наявної станом на 11.12.2018 року заборгованості у розмірі 824 957,60 грн., яку відповідач частково сплати у розмірі 340 000,00 грн., станом на момент розгляду справи за відповідачем рахується заборгованість за фактично отриманий товар за договором №171 від 12.02.2016 року за спірними накладними у розмірі 484 957,60 грн.

Частиною 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності до ч.1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Частиною 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно ст. 79 Господарського процесуального кодексу України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Таким чином, в порушення вимог ст.ст. 73-74 Господарського процесуального кодексу України, відповідачем не надано доказів, які б свідчили про сплату грошових коштів у розмірі 484 957,60 грн., як і не спростовано наявності станом на 11.12.2018р. заборгованості у розмірі 824 957,60 грн. за договором №171 від 12.02.2016р.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. В силу вимог ч. 1 ст. 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічні вимоги щодо виконання зобов`язань містяться і у ч.ч.1, 7 ст.193 Господарського кодексу України.

У відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Так, із наявних в матеріалах справи первинних документів вбачається, що між сторонами у справі відбулись господарські операції з приводу поставки товару.

Відповідно до ст. 538 Цивільного кодексу України виконання свого обов`язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов`язку, є зустрічним виконанням зобов`язання, при якому сторони повинні виконувати свої обов`язки одночасно, якщо інше не встановлено умовами договору, актами цивільного законодавства тощо.

За результатами розгляду справи судом встановлено, що відповідач неналежним чином виконав умови укладеного між сторонами договору №171 від 12.02.2016 року, а саме у повному обсязі за фактично отриманий товар за спірними накладними не розрахувався, в зв`язку з чим, на момент розгляду справи за ним рахується заборгованість у сумі 484 957,60 грн.

Приймаючи до уваги вищевикладене суд дійшов висновку щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог ПрАТ "Рубіжанський картонно-тарний комбінат", з урахуванням ухвали суду від 13.11.2019 року про закриття провадження у справі в частині стягнення суми основної заборгованості у розмірі 340 000,00 грн., та стягнення з відповідача заборгованості за договором №171 від 12.02.2016 р. з приводу спірних поставок товару у розмірі 484 957,60 грн.

Згідно з ч.2 ст. 218 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

Відповідно до ч.1 ст. 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями в цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання зобов`язання. Водночас вимогами п.3 ч.1 ст.611 Цивільного кодексу України передбачено, що одним із наслідків порушення зобов`язання є сплата неустойки (штрафу, пені), а відповідно до вимог ч.2 ст.551 Цивільного кодексу України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюються договором або актом цивільного законодавства.

Статтею 3 Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" встановлено, що розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

За умовами п. 5.3 договору, у разі порушення покупцем умов оплати, передбачених п. 2.5 даного договору він зобов`язаний сплатити пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, діючої в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу, за кожен день прострочки, а також, за вимогою продавця, сплачує суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та 3% річних від простроченої суми, за весь період прострочки.

Суд, перевіривши розрахунок позивача щодо нарахування відповідачу пені у розмірі 104412,97 грн. здійсненого по 11.12.2018р. встановив, що позивач невірно визначив правомірний період нарахування відповідачу пені, а саме не врахував положення п. 2.5 договору №171 (щодо відстрочення сплати вартості товару протягом 45 календарних днів) а також положень ст. 253 Цивільного кодексу України щодо перебігу строку виконання зобов`язання відповідачем, в зв`язку з чим суд за допомогою системи „Ліга-Закон" здійснив власний розрахунок пені та встановив, що її розмір становить 101 842,34 грн.

Розрахунок пені

Сума боргу (грн.)Період простроченняКількість днів прострочення Розмір облікової ставки НБУ (%)Розмір подвійної облікової ставки НБУ в деньСума пені за період прострочення
93923,0707.08.2018-06.09.20183117,50000,0962791,96
07.09.2018-25.10.20184918,00000,0994539,19
26.10.2018-11.12.20184718,00000,0994353,91
524 696,3007.08.2018-06.09.20183117,50000,09615597,11
07.09.2018-25.10.20184918,00000,09925357,88
26.10.2018-11.12.20184718,00000,09924322,86
206 339,2311.08.2018-06.09.20182717,50000,0965342,21
07.09.2018-25.10.20184918,00000,0999972,12
26.10.2018-11.12.20184718,00000,0999565,10
Всього:----101 842,34
Отже, загальна сума пені що підлягає стягненню з відповідача становить 101842,34 грн.

Частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Слід зазначити, що передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Перевіривши розрахунок позивача щодо сплати відповідачем інфляційних у розмірі 29964,94 грн. суд вважає його таким, що підлягає задоволенню.

Суд, перевіривши розрахунок позивача, щодо стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 8763,70 грн., нарахованих по 11.12.2018р, заявлених до стягнення на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України, суд встановив його помилковість, а саме, позивачем невірно визначено правомірний період нарахування відповідних відсотків річних, тобто допущено аналогічну помилку що й при здійсненні розрахунку пені.

З урахуванням викладеного, суд здійснив власний розрахунок 3% річних та встановив, що загальна сума 3% річних становить 8543,36 грн.

Розрахунок річних

Сума боргуПеріод простроченняКількість днів простроченняРозмір процентів річнихЗагальна сума процентів (грн.)
93923,0707.08.2018-11.12.20181273%980,40
524695,3007.08.2018-11.12.20181273%5476,96
206339,2311.08.2018-11.12.20181233%2086,00
Всього:---8543,36

Отже, загальна сума 3% річних, що підлягає стягненню з відповідача становить 8543,36 грн.

З урахуванням встановлених обставин, суд дійшов висновку щодо наявності підстав для часткового задоволення позовних вимог ПрАТ "Рубіжанський картонно-тарний комбінат" та стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 484957,60 грн., пені у розмірі 101 842,34 грн., 3% річних у розмірі 8 543,36 грн. та інфляційних у розмірі 29 964,94 грн.

На підставі ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 14521,49 грн. покладаються на позивача та відповідача пропорційно розміру задоволених судом вимог, при цьому при здійсненні відповідного розподілу судових витрат по сплаті судового збору, суд враховує, що даний спір виник внаслідок неправомірних дій відповідача.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.Позов задовольнити частково.

2.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Одеський завод класичних вин" (68100, Одеська обл., Татарбунарський р-н, м. Татарбунари, вул. Центральна, буд. 34; ) на користь Приватного акціонерного товариства "Рубіжанський картонно-тарний комбінат" (93006, Луганська обл., м. Рубіжне, вул. Менделєєва, буд. 67; ) 484 957/чотириста вісімдесят чотири тисячі дев`ятсот п`ятдесят сім/грн. 60 коп. основної заборгованості, 101 842/сто одна тисяча вісімсот сорок дві/ грн. 34 коп. пені, 8 543/вісім тисяч п`ятсот сорок три/ грн. 36 коп. 3% та 29 964/двадцять дев`ять тисяч дев`ятсот шістдесят чотири/ грн. 94 коп. інфляційних.

3.В решті позову відмовити.

4.Стягнути з Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Одеський завод класичних вин" (68100, Одеська обл., Татарбунарський р-н, м. Татарбунари, вул. Центральна, буд. 34; ) на користь Приватного акціонерного товариства "Рубіжанський картонно-тарний комбінат" (93006, Луганська обл., м. Рубіжне, вул. Менделєєва, буд. 67; ) 14 477/чотирнадцять тисяч чотириста сімдесят сім/грн. 93 коп. судового збору.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст. 241 ГПК України та може бути оскаржено в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду через Господарський суд Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 20 днів з дня його підписання.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 25 листопада 2019 р.

Головуючий суддя Ю.М. Невінгловська

Суддя Д.О. Бездоля

Суддя Н.В. Рога