РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

12.11.2019Справа № 910/10447/19

За позовом Комунального підприємства "Київжитлоспецексплуатація"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Укртеплобудіндустрія"

про зобов`язання вчинити дії

Суддя Котков О.В.

Секретар судового засідання Кошляк М.І.

Представники учасників справи:

від позивача Денисенко О.В. (адвокат);

від відповідача не з`явилися.

В судовому засіданні 12.11.2019 року, відповідно до положень ст.ст. 233, 240 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено вступну та резолютивну частину рішення, повідомлено представника позивача, що повне рішення буде складено 21.11.2019 року.

СУТЬ СПОРУ:

05 серпня 2019 року до Господарського суду міста Києва від Комунального підприємства "Київжитлоспецексплуатація" (позивач) надійшла позовна заява № 062/15/1/03-3199 від 31.07.2019 року до Товариства з обмеженою відповідальністю "Укртеплобудіндустрія" (відповідач), в якій викладені позовні вимоги, щоб в судовому порядку у відповідності до пункту 13.5. договору підряду від 02.04.2019 №19-І48-КР6К зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю "Укртеплобудіндустрія" на підтвердження гарантійного терміну визначеного в п. 7.1. договору надати Комунальному підприємству "Київжитлоспецексплуатація" забезпечення виконання договору в сумі, що не перевищує 5% від вартості виконаних будівельних робіт якості робіт підписаної форми № КБ-3, а саме: 223 915, 03 грн. (двісті двадцять три тисячі дев`ятсот п`ятнадцять гривень 03 копійки) строком до 30 травня 2024 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач не виконав п. 13.5 договору підряду №19-І48-КР6К від 02.04.2019 року, не надав позивачу забезпечення виконання договору в сумі 223 915, 03 грн. строком до 30 травня 2024 року, у зв`язку з чим у позивача виникла необхідність звернутися до суду з даним позовом.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.08.2019 року у справі № 910/10447/19 позовну заяву № 062/15/1/03-3199 від 31.07.2019 року Комунального підприємства "Київжитлоспецексплуатація" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Укртеплобудіндустрія" про стягнення грошових коштів залишено без руху, надано Комунальному підприємству "Київжитлоспецексплуатація" строк для усунення встановлених недоліків позовної заяви протягом 5 (п`яти) днів з дня вручення даної ухвали.

Так, поштове відправлення з ухвалою суду у даній справі було направлене Комунальному підприємству "Київжитлоспецексплуатація" за адресою: 01001, м. Київ, вул. Володимирська, 51-А, яка вказана в позовній заяві та відповідає адресі місцезнаходження товариства у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Як вбачається з рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення № 842 ухвалу Господарського суду міста Києва від 09.08.2019 року у справі № 910/10447/19 вручено уповноваженому представнику позивача - 14.08.2019 року.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 116 Господарського процесуального кодексу України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Тобто, строк для усунення встановлених недоліків позовної заяви до 19.08.2019 року (включно).

19 серпня 2019 року через відділ діловодства суду від Комунального підприємства "Київжитлоспецексплуатація" надійшла заява № 062/15/1/03-3405 від 16.08.2019 року "Про усунення недоліків".

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.08.2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, ухвалено розгляд справи № 910/10447/19 здійснювати в порядку загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 17.09.2019 року.

В підготовчому засіданні 17.09.2019 року судом оголошувалася перерва.

Судом в підготовчому засіданні 01.10.2019 року була розглянута та відхилена заява відповідача про зупинення провадження у справі, про що судом постановлено протокольну ухвалу, яка занесена до протоколу судового засідання 01.10.2019 року.

Вказана заява обґрунтована тим, що в провадженні Господарського суду міста Києва знаходиться справа № 910/10475/19 за позовом ТОВ «Укртеплобудіндустрія» до КП «Київжитлоспецексплуатація» про визнання строку виконання робіт продовженими та стягнення заборгованості за виконані роботи у розмірі 615 511,21 грн. Предметом розгляду у справі № 910/10475/19 є вимога ТОВ «Укртеплобудіндустрія» до КП «Київжитлоспецексплуатація» про стягнення заборгованості в сумі 615 511,21 грн., яка виникла з договору підряду №19-І48-КР6К від 02.04.2019 року та визнання строку виконання робіт за договором продовженим до 09.06.2019 року на підставі дефектного акту від 10.04.2019 року. На твердження відповідача, у разі задоволення позову про визнання строку виконання робіт продовженими та стягнення заборгованості за виконані роботи у розмірі 615 511,21 грн. підстави для стягнення з відповідача забезпечення виконання договору будуть відсутні.

Відхиляючи наведену заяву, суд виходив з того, що у відповідності до п. 5 ст. 227 Господарського процесуального кодексу України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадку об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Дослідивши підстави поданої відповідачем заяви, суд дійшов висновку про її необґрунтованість на підставі приписів ст. 227 Господарського процесуального кодексу України, а саме з мотивів не доведення заявником факту об`єктивної неможливості розгляду справи № 910/10447/19 до набрання законної сили рішенням суду в справі № 910/10475/19 та про можливість встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду в даному господарському спорі.

За ч. 4 ст. 233 Господарського процесуального кодексу України ухвали суду, які оформлюються окремим документом, постановляються в нарадчій кімнаті, інші ухвали суд може постановити, не виходячи до нарадчої кімнати.

Так, в підготовчому засіданні 01.10.2019 року судом постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження, яка занесена до протоколу судового засідання, та призначено справу № 910/10447/19 до судового розгляду по суті на 22.10.2019 року.

В судовому засіданні 22.10.2019 року судом оголошувалася перерва.

В судовому засіданні 12.11.2019 року представник позивача позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити позов.

Представник відповідача в судове засідання 12.11.2019 року не з`явився.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

02 квітня 2019 року між Комунальним підприємством «Київжитлоспецексплуатація» (надалі - позивач, замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Укртеплобудіндустрія» (надалі - відповідач, підрядник) укладено договір підряду №19-І48-КР6К (надалі - договір), відповідно до п. 1.1. якого, підрядник зобов`язується здійснити роботи за кодом ДК 021:2015- 45453000-7 - Капітальний ремонт і реставрація «Капітальний ремонт 6-го корпусу ДОК «Джерело» за адресою Київська область, м. Буча, вул. Інститутська, 48» в об`ємі, визначеному у кошторисній документації до цього договору, (далі - «роботи»).

Відповідно до п. 1.2. договору, замовник зобов`язується прийняти виконані підрядником роботи та оплатити їх вартість у строки та на умовах, визначених даним договором та відповідними додатками до нього.

За умовами п. 2.1. договору, строк виконання робіт визначений цим договором наступний: початок робіт - протягом 5-ти днів із моменту укладання договору. Закінчення робіт - 20 травня 2019 року.

В п. 2.2. договору, датою закінчення робіт вважається дата їх прийняття замовником на підставі актів приймання виконаних робі т за формою № КБ-2в.

Ціна договору становить 4 478 300,62 грн. (п. 3.1. договору).

Згідно з п.п. 4.3., 4.4. договору, оплата замовником виконаних робіт здійснюється на підставі акта приймання виконаних будівельних робіт типової форми № КБ-2в та довідки форми КБ-3. Оплата за фактом виконаних робіт із відтермінуванням платежу до 90 календарних днів.

Відповідно до п. 13.5. договору, під час підписання акту (актів) виконаних робіт за формою КБ-2в та довідки (довідок) форми КБ-3 зазначених в п. 5.1. договору, підрядник на підтвердження гарантійного терміну визначеного в п. 7.1. договору надає замовнику забезпечення виконання договору в сумі, що не перевищує 5% від вартості виконаних будівельних робіт підписаної форми №КБ-3, а саме: 223 915,03 грн. строком до 30 травня 2024року.

Додатковою угодою № 1 від 09.04.2019 року до договору сторони визначили, що ціна договору становить 4 478 288,78 грн.

Додатковою угодою № 2 від 20.05.2019 року до договору строк виконання робіт продовжено до 30 травня 2019 року.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначає, що на підставі актів № 1 приймання виконаних будівельних робіт за травень 2019 року від 02.05.2019 року та № 2 за травень 2019 року від 21.05.2019 року, довідок про вартість виконаних будівельних робіт та витрати від 02.05.2019 року та 21.05.2019 року оплатив виконані відповідачем роботи за договором на суму 3 793 064,37 грн., що підтверджується платіжними дорученнями № 11286 від 04.04.2019 року на суму 1 343 490,19 грн., № 11563 від 02.05.2019 року на суму 4933,00 грн., № 11562 від 02.05.2019 року на суму1 407 130,18 грн., № 11765 від 22.05.2019 року на суму 1 037 511,00 грн.

Як зазначає позивач, станом на 22.07.2019 року відповідачем не виконано п. 13.5. договору та не надано позивачу забезпечення виконання договору в сумі 223 915,03 грн. строком до 30 травня 2024 року.

Вказані обставини стали підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.

Відповідач проти позовних вимог заперечив, мотивуючи це тим, що на виконання умов договору відповідач виконав обумовлені договором роботи на суму 4 408 575,58 грн., за виконані роботи позивач розрахувався частково в розмірі 3 793 064,37 грн., заборгованість позивача перед відповідачем згідно актів виконаних робіт становить 615 511,21 грн. Відповідач вказує, що відповідно до актів приймання виконаних будівельних робіт за виконані роботи відповідач розрахувався частково, сплативши 3 793 064,37 грн., проте забезпечення виконання договору відповідно до п. 13.5. договору позивач просить стягнути з відповідача в розмірі 5% саме від договірної ціни 4 478 300,62 грн.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 4 Господарського процесуального кодексу України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Статтею 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Стаття 16 Цивільного кодексу України визначає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Захист цивільних прав - це передбаченні законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.

Щодо порушеного права господарський суд зазначає, що таким слід розуміти такий стан суб`єктивного права, при якому воно зазнавало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок якого суб`єктивне право уповноваженої особи зазнало зменшення або ліквідації як такого. Порушення права пов`язане з позбавленням його носія можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

Отже, способи захисту за своїм призначенням можуть вважатися визначеним законом механізмом матеріально-правових засобів здійснення охорони цивільних прав та інтересів, що приводиться в дію за рішенням суду у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. При цьому, метою застосування певного способу захисту є усунення невизначеності у взаємовідносинах суб`єктів, створення необхідних умов для реалізації права й запобігання дій зі сторони третіх осіб, які перешкоджають його здійсненню.

Під захистом цивільних прав розуміється передбачений законодавством засіб, за допомогою якого може бути досягнуте припинення, запобігання, усунення порушення права, його відновлення і (або) компенсація витрат, викликаних порушенням права.

Позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається з двох елементів: предмету і підстави позову.

Предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.

Позивачем є особа, яка подала позов про захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. При цьому, позивач самостійно визначає і обґрунтовує в позовній заяві у чому саме полягає порушення його прав та інтересів, а суд перевіряє ці доводи, і в залежності від встановленого вирішує питання про наявність чи відсутність підстав для правового захисту. Вирішуючи спір, суд надає об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначає, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

У розумінні зазначених приписів суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Враховуючи викладене вище, підставою для звернення до суду є наявність порушеного права (охоронюваного законом інтересу), і таке звернення здійснюється особою, котрій це право належить, і саме з метою його захисту.

Отже, саме на позивача покладений обов`язок обґрунтувати суду свої вимоги поданими доказами, тобто довести, що його права та інтереси дійсно порушуються, оспорюються чи не визнаються, а тому потребують захисту.

Судом встановлено, що 25.03.2019 року між Публічним акціонерним товариством «Банк Інвестицій та Заощаджень» (гарант) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Укртеплобудіндустрія» (принципал) укладено договір про надання банківської гарантії № 5338/19-ГВ, за умовами п. 1.1. якого, гарант надає за заявою принципала банківську гарантію забезпечення виконання договору (надалі - гарантія), а саме: договору, що буде укладений між Комунальним підприємством "Київжитлоспецексплуатація" (надалі - бенефіціар) та принципалом, який став переможцем конкурсних торгів на закупівлю "45453000-7 Капітальний ремонт і реставрація "Капітальний ремонт 6-го корпусу ДОК "Джерело" за адресою Київська область, м. Буча, вул. Інститутська, 48" (ДСТУ Б Д.1.1-1:2013)", що підтверджується повідомленням про намір укласти договір від 22.03.2019 року. При цьому гарантія видається гарантом у вигляді банківської гарантії забезпечення виконання договору № 5338/19-ГВ на суму 223 915,03 грн., яка є невід`ємною частиною цього договору, права та обов`язки за якою не можуть бути передані іншій особі.

Строк дії гарантії до 30 травня 2019 року включно (п. 1.2. договору).

Відповідно до ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Гарантія - це односторонній правочин, змістом якого є обов`язок гаранта сплатити кредитору - беніфеціару грошову суму відповідно до умов гарантій у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого гарантією. Тобто, гарантія створює зобов`язання тільки для гаранта.

Згідно з положеннями ст. 200 Господарського кодексу України гарантія є специфічним засобом забезпечення виконання господарських зобов`язань шляхом письмового підтвердження (гарантійного листа) банком, іншою кредитною установою, страховою організацією (банківська гарантія) про задоволення вимог управненої сторони у розмірі повної грошової суми, зазначеної у письмовому підтвердженні, якщо третя особа (зобов`язана сторона) не виконає вказане у ньому певне зобов`язання, або настануть інші умови, передбачені у відповідному підтвердженні.

За змістом ст. 560 Цивільного кодексу України за гарантією банк, інша фінансова установа, страхова організація (гарант) гарантує перед кредитором (бенефіціаром) виконання боржником (принципалом) свого обов`язку. Гарант відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

За умовами ст. 562 Цивільного кодексу України зобов`язання гаранта перед кредитором не залежить від основного зобов`язання (його припинення або недійсності), зокрема і тоді, коли в гарантії міститься посилання на основне зобов`язання.

Так, 02.04.2019 року між позивачем, як замовником, та відповідачем, як підрядником, укладено договір підряду №19-І48-КР6К на виконання робіт за кодом ДК 021:2015- 45453000-7 - Капітальний ремонт і реставрація «Капітальний ремонт 6-го корпусу ДОК «Джерело» за адресою Київська область, м. Буча, вул. Інститутська, 48» в об`ємі, визначеному у кошторисній документації до цього договору.

В п. 5.1. договору визначено, що здача-приймання виконаних робіт по об`єкту здійснюється відповідно до діючих норм і правил та оформлюється актом приймання виконаних будівельних робіт типової форми № КБ-2в і довідкою про вартість виконаних будівельних робіт (типова форма № КБ-3).

Згідно п. 7.1. договору, підрядник гарантує якість робіт на термін 60 місяців відповідно до Державних будівельних норм за умови дотримання правил експлуатації конструкції, обладнання та матеріалів, застосованих при виконанні робіт. Підрядник гарантує, що всі матеріали, вироби та конструкції, які використовуються при виконанні робіт, сертифіковані відповідно до діючих правил обов`язкової сертифікації будівельних матеріалів, виробів та інструкцій, затверджених Наказом Державного комітету України по стандартизації, метрології та сертифікації від 11.04.1997 №192.

Матеріалами справи підтверджується, що на виконання умов договору відповідач виконав, а позивач прийняв роботи на суму 3 793 064,37 грн., що підтверджується актами № 1 приймання виконаних будівельних робіт за травень 2019 року від 02.05.2019 року, № 2 за травень 2019 року від 21.05.2019 року та актом прийому-передачі наданих послуг від 02.05.2019 року, які підписані сторонами без заперечень та оплачені позивачем згідно платіжних доручень № 11286 від 04.04.2019 року на суму 1 343 490,19 грн., № 11563 від 02.05.2019 року на суму 4933,00 грн., № 11562 від 02.05.2019 року на суму1 407 130,18 грн., № 11765 від 22.05.2019 року на суму 1 037 511,00 грн.

Статтею 563 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого гарантією, гарант зобов`язаний сплатити кредиторові грошову суму відповідно до умов гарантії. Вимога кредитора до гаранта про сплату грошової суми відповідно до виданої ним гарантії пред`являється у письмовій формі. До вимоги додаються документи, вказані в гарантії. У вимозі до гаранта або у доданих до неї документах кредитор повинен вказати, у чому полягає порушення боржником основного зобов`язання, забезпеченого гарантією.

Як вбачається з матеріалів справи, 30.05.2019 року позивач звернувся до ПАТ «Банк Інвестицій та Заощаджень» з листом № 062/15/1/03-2265 від 29.05.2019 року (вх. № 4310) про сплату грошових коштів за гарантією № 5338/19-ГВ від 25.03.2019 року в розмірі 223 915,03 грн. До вказаної вимоги були додані документи, необхідні для сплати гарантії та визначені умовами гарантії. Підставою для звернення до гаранта з вказаним листом стало невиконання підрядником робіт у строк, визначений договором від 02.04.2019 року №19-І48-КР6К, а саме: до 30.05.2019 року.

05.06.2019 року платіжним дорученням № 203079 ПАТ «Банк Інвестицій та Заощаджень» здійснено оплату по гарантії № 5338/19-ГВ у розмірі 223 915,03 грн.

Враховуючи факт виконання гарантом обов`язку по оплаті по гарантії № 5338/19-ГВ у розмірі 223 915,03 грн., суд дійшов висновку, що забезпечення виконання договору підряду від 02.04.2019 року №19-І48-КР6К є виконаним.

Реалізуючи передбачене ст. 55 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

Вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється під час розгляду справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові.

Однак, виходячи з наведених позивачем аргументів та наданих ним доказів, суд дійшов висновку про недоведеність позивачем відповідно до вимог господарського процесуального законодавства факту порушення його права або охоронюваного законом інтересу відповідачем.

За ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. 77 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно ст. 78 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ст. 79 Господарського процесуального кодексу України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Підсумовуючи викладені вище фактичні обставини, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, з підстав недоведеності та необґрунтованості факту порушення відповідачем прав позивача та охоронюваних законом інтересів, в аспекті ст.ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України, за викладених в позовній заяві обставин.

Судові витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 73, 86, 129, 219, 233, 236, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

В позові відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 21.11.2019р.

Суддя О.В. Котков