РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

25.11.2019 Справа № 910/12357/19
Господарський суд міста Києва у складі судді Кирилюк Т.Ю. розглянув в

порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін матеріали

господарської справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕРМОПАЛ»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «САММІТ СОЛЮШН»

про стягнення 168 185, 05 грн.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ТЕРМОПАЛ» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «САММІТ СОЛЮШН» про стягнення 168 185,05 грн., у тому числі 108 433, 30 грн. -основного боргу, 18 591, 10 грн. - пені, 26 401, 65 грн. - інфляційні втрати, 9 759, 00 грн. - 3 % річних та 5 000, 00 грн. моральної шкоди.

Позовну заяву обґрунтовано тим, що відповідач неналежним чином здійснює розрахунки за поставлений товар згідно договору поставки № 03/04/2015 від 03.04.2015.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.10.2019 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі №910/12357/19 в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін та встановлено строки надання сторонами відзиву, відповіді на відзив та заперечень.

Станом на день ухвалення рішення у даній справі відповідачем відзиву або інших документів суду не надано.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва.

ВСТАНОВИВ:

Сторонами у справі 03.04.2015 укладено договір поставки №03/04/2015, за умовами якого позивач зобов`язався поставляти і передавати у власність відповідача товар в асортименті, кількості та за ціною, що визначається погодженими сторонами специфікаціями та додатковими угодами. В свою чергу, відповідач зобов`язався приймати і своєчасно оплачувати цей товар.

Пунктом 13.1 договору №03/04/2015 від 03.04.2015 визначено, що договір набув чинності з моменту укладення та діяв до 31 грудня 2017 року. Цим же пунктом договору сторони встановили, що строк його дії автоматично продовжується до повного виконання зобов`язань за договором.

За відсутності доказів протилежного, судом встановлено, що договір №03/04/2015 від 03.04.2015 є чинним на час розгляду даного спору.

Позивач стверджує, що у вересні 2016 року ним було поставлено відповідачу товари загальною вартістю 108 433,30 грн.

В якості доказу цього твердження позивачем надано підписані представниками сторін у справі видаткові накладні РН-2212 від 30.09.2016 на суму 104 758, 30 грн. та РН-1995 від 05.09.2016 на суму 3 675, 00 грн.

Повноваження посадових осіб відповідача, що підписали накладні без будь-яких зауважень підтверджені довіреностями на отримання товарно-матеріальних цінностей.

Про належне виконання позивачем своїх зобов`язань за договором поставки №03/04/2015 від 03.04.2015 також свідчить відсутність з боку відповідача претензій та повідомлень про порушення постачальником умов даної угоди.

В пунктах 3.3.1, 3.3.2 договору №03/04/2015 зазначено, що оплата за поставлений товар здійснюється шляхом перерахування на рахунок позивача 50% передплати вартості товару, а остаточний розрахунок за поставлений товар у розмірі 50% на рахунок позивача протягом 45 календарних днів з дати підписання сторонами відповідної видаткової накладної.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до пункту 1 статті 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно із пунктом 6 статті 265 Господарського кодексу України до відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Статтею 655 Цивільного кодексу України унормовано, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно частини 1 статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

З матеріалів справи вбачається, що на підтвердження виконання позивачем своїх зобов`язань за договором сторонами були підписані видаткові накладні на поставку товару по договору.

Частинами 1-3 статті 692 Цивільного кодексу України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Позивач вказує, що відповідач не оплатив отриманий товар у 45-денний термін, відповідно до умов пункту 3.3.2 договору №03/04/2015.

Згідно розрахунку позивача, заборгованість відповідача становить 108 433,30 грн. основного боргу по договору.

Позивач звертався 15.01.2019 до відповідача з претензією № 14/01/10 від 14.01.2019 про погашення боргу за поставлений товар.

Доказів підтвердження виконання свого грошового зобов`язання відповідачем суду не надано.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що заявлена позивачем вимога про стягнення боргу у розмірі 108 433,30 грн. є правомірною.

Частиною першою статті 612 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За приписом частини другої статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 9 759, 00 грн. та інфляційних втрат у розмірі 26 401, 65 грн. за період прострочення грошового зобов`язання з 20.010.2016 по 04.09.2019.

Здійснивши перевірку розрахунку суми 3% річних та інфляційних втрат, суд дійшов висновку про те, що нарахування штрафних санкцій здійснено вірно.

Відповідно до статті 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно з статтею 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Пунктом 8.3 договору поставки №03/04/2015 від 03.04.2015 передбачено, що у разі прострочення оплати за поставлений товар, згідно пункту 3.3 даного договору, відповідач сплачує позивачу пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від несплаченої суми за кожен день прострочення.

Згідно з частиною 6 статті 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Заявлений відповідачем період часу нарахування пені з 09.03.2019 по 18.07.2019 знаходиться поза межами шестимісячного строку, встановленого статтею 232 Господарського кодексу України.

Враховуючи наведене, суд відмовляє у задоволенні вимоги про стягнення пені.

Стосовно заявленої вимоги позивачем, щодо стягнення моральної шкоди з відповідача, то суд відмовляє у задоволенні у зв`язку з необґрунтованістю вимоги.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись статтями 129, 233, 238, 241-242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕРМОПАЛ» до Товариства з обмеженою відповідальністю «САММІТ СОЛЮШН» задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «САММІТ СОЛЮШН» (04119, місто Київ, вулиця Зоологічна, будинок 4А, офіс 139, ідентифікаційний код 38464419) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕРМОПАЛ» (65025, Одеська обл., місто Одеса, 21 км Старокиївського шосе, будинок 30, ідентифікаційний код 31936337) 108 433, 30(сто вісім тисяч чотириста тридять три) грн. 30 коп. - заборгованості, 26 401, 65 (двадцять шість тисяч чотириста одну) грн. 65 коп. - інфляційних втрат, 9 759 (дев`ять тисяч сімсот п`ятдесят дев`ять) грн. 00 коп. - 3% річних та 2 530 (дві тисячі п`ятсот тридцять) грн. 00 коп. - судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Т.Ю. Кирилюк