ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"18" листопада 2019 р. Справа № 924/839/19

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Гладія С.В. при секретарі судового засідання Маєвській Н.В., розглянувши матеріали справи

за позовом Волочиської міської ради м. Волочиськ, Хмельницької області

до фізичної особи - підприємця Ніжнік Олександра Валерійовича м. Волочиськ, Хмельницької області

про стягнення 18423,30 грн. безпідставно збережених коштів

представники сторін:

від позивача : не з`явився

від відповідача : Ніжник О.В.

Чорна Г.Б. - адвокат

ВСТАНОВИВ:

Волочиська міська рада м. Волочиськ, Хмельницької області звернулась до господарського суду з позовною заявою до фізичної особи - підприємця Ніжніка Олександра Валерійовича м. Волочиськ, Хмельницької області про стягнення 18423,30 грн. безпідставно збережених коштів.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ФОП Ніжнік О.В. згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, реєстраційний номер 22044523 від 14.02.2008р. набув право власності на нежитлове приміщення, стоматологічний кабінет, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, згідно свідоцтва про право власності (НОМЕР_1 від 07.02.2008р.)/Волочиської міської ради/ рішення Волочиського міськвиконкому №36 від 24.01.2008р.. В порушення вимог ст.ст. 125, 126 Земельного кодексу України відповідач, за час перебування у його власності зазначеного нерухомого майна, не оформив право користування земельною ділянкою, не вносив орендну плату за користування нею в бюджет міста. З посиланням на позицію Великої Палати Верховного Суду викладену у постановах від 23.05.2018р. в справі №629/4628/16-ц, від 20.11.2018р. в справі № 922/3412/17, від 13.02.2019р. у справі №320/5877/17 та у постанові Верховного суду від 13.02.2019р. у справі №922/392/18 позивач стверджує, що фізична особа - підприємець Ніжнік О.Д., як фактичний користувач земельної ділянки, що без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини першої статті 1212 Цивільного кодексу України, у зв`язку із чим позивач звернувся до суду із даним позовом.

Ухвалою суду від 19.08.2019 року позовну заяву Волочиської міської ради прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами розгляду спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Ухвалою господарського суду від 12.09.2019р. клопотання фізичної особи - підприємця Ніжніка Олександра Валерійовича про розгляд справи в порядку загального позовного провадження від 12.09.2019р. задоволено, розгляд справи №924/839/19 вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження зі стадії відкриття провадження у справі та призначено підготовче судове засідання по справі .

Відповідач у відзиві на позовну заяву заперечує щодо заявлених позовних вимог. Наголошує на тому, що відповідач придбав об`єкт нерухомості - нежитлове приміщення, телемайстерню, за адресою АДРЕСА_1, у місті Волочиськ на підставі договору купівлі-продажу у фізичних осіб ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Придбаний об`єкт нерухомості належить відповідачу на праві приватної спільної часткової власності. Позивач рішенням № 593 від 19.05.2005р. вилучив земельну ділянку площею 95,7 кв.м по АДРЕСА_1 у підприємців ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та надав дозвіл відповідачу на проведення проектно-пошукових робіт по відведенню земельної ділянки для обслуговування стоматологічного кабінету по АДРЕСА_1 та зобов`язав замовити у землевпорядній організації проект відведення земельної ділянки. Відповідач у 2005 році замовив проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки для обслуговування стоматологічного кабінету по АДРЕСА_1.

Проте, у процесі виготовлення проекту землеустрою виявилось, що вилученню у попередніх власників підлягала земельна ділянка площею 95,7 кв.м. по АДРЕСА_1, а згідно Викопіровки з плану землекористування Волочиської міської ради земельної ділянки, що передається на умовах оренди з правом викупу у власність гр. Ніжнику О.В. в АДРЕСА_1 - площа земельної ділянки становить 108 м.кв.

Придбаний відповідачем об`єкт нерухомості - нежитлове приміщення, телемайстерня, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 (переобладнано у стоматологічний кабінет у 2008 році) є частиною нежитлових приміщень у житловому будинку, по АДРЕСА_1, а інша частина нежитлових приміщень цього будинку належить іншим п`яти власникам, що підтверджено копією листа КП Волочиське РБТІ за № 145 від 14.03.2018, у зв`язку з чим виготовлення замовленого відповідачем у 2005 році проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для обслуговування стоматологічного кабінету по АДРЕСА_1 було призупинено.

У 2012 році позивач скасував рішення Волочиської міської ради № 593 від 19.05.2005р.

Скасовуючи рішення № 593 від 19.05.2005 позивач спростував факт вилучення земельної ділянки площею 95,7 кв. м по АДРЕСА_1 у попередніх користувачів - підприємців ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Крім того, відповідач вважає, що позивач не врахував, що нежитлове приміщення, стоматологічний кабінет є частиною нежитлових приміщень вбудовано-прибудованих до житлового будинку, що по АДРЕСА_1, які належать іншим власникам, а земельна ділянка на якій розташовані вищезазначені об`єкти нерухомості знаходиться в тому числі під багатоквартирним житловим будинком. У зв`язку з такими обставинами виділення в натурі земельної ділянки, площею 108 кв. м для обслуговування нежитлового приміщення, стоматологічного кабінету закріпивши її межовими знаками є неможливим.

Отже відповідач був позбавлений можливості укласти договір оренди земельної ділянки для обслуговування нежитлового приміщення, стоматологічного кабінету в АДРЕСА_1, а також те, що нерухоме майно, власником якого є відповідач, розташовано в межах земельної ділянки, яка продовжує перебувати у користуванні підприємців ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Крім того, відповідач, відповідно до пункту 5 рішення Волочиської міської ради № 45 від 27 березня 2012 року сплачував земельний податок з фізичних осіб за використання земельної ділянки, на якій знаходиться нежитлове приміщення, стоматологічний кабінет по АДРЕСА_1 в м. Волочиськ, що підтверджено копіями квитанцій № к13/L/81 від 21 лютого 2012 року, № к13/R/68 від 27 лютого 2013 року, № к13/Б/187 від 14 січня 2014 року, № 197 від 12 лютого 2015 року.

Також відповідач вважає, що позивач не довів, що земельна ділянка під нерухомим майном сформована як об`єкт цивільних прав у розумінні положень статті 79-1 Земельного кодексу України, що є визначальним для обчислення суми безпідставно збережених коштів у виді орендної плати за землю, оскільки об`єктом оренди може бути тільки земельна ділянка як сформований у встановленому законодавством порядку об`єкт цивільних прав.

При цьому, відповідач вважає, що позивач не врахував вимог статті 42 Земельного кодексу України, щодо земельних ділянок, на яких розташовані багатоквартирні будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території, що перебувають у спільній сумісній власності власників квартир та нежитлових приміщень у будинку, які передаються безоплатно у власність або в постійне користування співвласникам багатоквартирного будинку в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Порядок використання земельних ділянок, на яких розташовані багатоквартирні будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території, визначається співвласниками. Отже, договірні відносини можуть виникати між власниками квартир та нежитлових приміщень у будинку. А тому, позивач не є співвласником у майні багатоквартирного будинку, а також належних до нього будівель, споруд та прибудинкових територій, за адресою АДРЕСА_1, складовою частиною якого є нежитлове приміщення - стоматологічний кабінет, площею 67,6 кв. м, яке належить на праві приватної власності відповідача.

А тому на підставі викладеного, просить в позові відмовити.

Позивач у відповіді на відзив заперечує щодо посилань відповідача на те, що він не взмозі виготовити проект землеустрою через наявність інших співвласників. Крім того, повідомив, що нежитлове приміщення відповідача не розміщене під багатоквартирним будинком. Безпідставним є також твердження відповідача, що земельна ділянка продовжує перебувати у користуванні ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , оскільки ними право щодо земельної ділянки втрачено після відчуження нежитлового приміщення Ніжніку О .В . Звертає увагу на те, що рішення №45 від 27,03.2012 р. сімнадцятої сесії Волочиської міської ради прийняте на підставі заяви Ніжніка О.В. від 28.02.2012 р., яким він просив скасувати рішення п`ятнадцятої сесії міської ради від 19.05.2005.«р. №593 «Про надання дозволу на проведення проектно-пошукових робіт по відведення земельної ділянки для обслуговування стоматологічного кабінету по АДРЕСА_1 підприємцю Ніжніку О.В.»: «так як не відповідає чинному законодавству». Як і викопіювання з розташування земельної ділянки для обслуговування земельної ділянки стоматологічного кабінету ФОН Ніжніка О.В. виготовленого на замовлення Ніжніка О.В .

Крім того, позивач повідомив, що суб`єктами права на землі комунальної власності згідно зі ст. 80 ЗК України є, зокрема, територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, незалежно від того, зареєстрована земельна ділянка за територіальною громадою, чи ні.

Позивач також зазначає, що лист відділу у Волочиському районі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області за №31-22-0.21-286/105-19 від 30.05.2019 р. є неналежним та недопустимим доказом, оскільки містить дані станом на 01.01.2013 р., проте квитанції датовані 21.02.2012р., 27.02.2013 р., 14.01.2014р., 12.02.2015р., як і Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за №168691353 від 30.05.2019 р., яка містить лише актуальну інформацію про об`єкти нерухомого майна. А тому, просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

13.11.2019р. відповідач в своїх письмових поясненнях заперечує проти позову та просить в позові відмовити. Посилається на те, що відповідач, є власником стоматологічного кабінету, який є лише частиною вбудовано-прибудованих приміщень, що складають невід`ємну частину багатоквартирного будинку по АДРЕСА_1, а отже є співвласником майна багатоквартирного будинку.

З посиланням на ст. ст. 369, 382 Цивільного кодексу України, ч.ч. 1,2 ст. 5 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», ч. 1 ст. 42 Земельного кодексу України, п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» зазначає, що земельна ділянка належить співвласникам жилого будинку на праві спільної сумісної власності, яка разом із загальним майном і неподільною часткою житлового комплексу (допоміжні приміщення, конструктивні елементи будинку, його технічне обладнання) є майном співвласників, які визначають порядок його використання.

Позивач в судове засідання 15.11.2019р. не з`явився, надіслав на адресу суду клопотання в якому просить справу слухати за відсутності представника та повідомив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечує та просить в позові відмовити.

Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Фізична особа - підприємець Ніжнік Олександр Валерійович, 07.02.2008 року, на підставі договору купівлі - продажу №867 від 01.03.2005р. набув право власності на нежитлове приміщення, стоматологічний кабінет, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно.

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 07.11.2018 року, нежитлове приміщення, стоматологічний кабінет, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , належить на праві приватної власності Ніжніку Олександру Валерійовичу з 14.02.2008 року.

Рішенням Волочиської міської ради „Про надання дозволу на проведення проектно-пошукових робіт по відведенню земельної ділянки для обслуговування стоматологічного кабінету по АДРЕСА_1 підприємцю Ніжнику О.В." №593 від 19.05.2005р., вилучено земельну ділянку площею 95,7 кв.м. по АДРЕСА_1 у підприємців ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (п.1 рішення) та надано дозвіл підприємцю Ніжнику О.В. на проведення проектно-пошукових робіт по відведенню земельної ділянки для обслуговування стоматологічного кабінету по АДРЕСА_1 (п. 2 рішення).

28.02.2012р. ФОП Ніжник О.В. звернувся до міського голови з листом в якому просив скасувати рішення Волочиської міської ради „Про надання дозволу на проведення проектно-пошукових робіт по відведенню земельної ділянки для обслуговування стоматологічного кабінету по АДРЕСА_1 підприємцю Ніжнику О.В." №593 від 19.05.2005р., так як рішення не відповідає чинному законодавству, а також просив дати дозвіл на розробку проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовно площею 108,00 кв.м. для обслуговування нежитлового приміщення стоматологічного кабінету по АДРЕСА_1.

Рішенням Волочиської міської ради „Про надання дозволу на розробку проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки в АДРЕСА_1 ФОП Ніжнику О.В." № 45 від 27.03.2012р. скасовано рішення №593 від 19.05.2005р. „Про надання дозводу на проведення проектно-пошукових робіт по відведенню земельної ділянки для обслуговування стоматологічного кабінету по АДРЕСА_1 підприємцю Ніжнику О.В." (п.1 рішення), надано дозвіл на розробку проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовно площею 108,00 кв.м. із земель житлової та громадської забулови для обслуговування нежитлового приміщення, стоматологічного кабінету в АДРЕСА_1 ФОП Ніжнику О.В. (п.2 рішення).

Волочиська міська рада звернулась з листом №542 від 05.11.2018р. до гр. Ніжніка О.В. в якому повідомила останнього про те, що 07.11.2018р. відбудеться засідання постійної комісії з самоврядного контролю за використанням та охороною земель з подальшим виїздом на місце розташування земельних ділянок, де буде розглянуто питання щодо використання земельної ділянки по АДРЕСА_1.

Також, Волочиська міська рада звернулась з листом №564 від 14.11.2018р. до гр. Ніжніка О.В. в якому повідомила про те, що 21.11.2018р. відбудеться засідання постійної комісії з самоврядного контролю за використанням та охороною земель з подальшим виїздом на місце розташування земельних ділянок, де буде розглянуто питання щодо використання земельної ділянки по АДРЕСА_1.

21.11.2018р. постійною комісією з самоврядного контролю за використанням та охороною земель Волочиської міської ради складено акт обстеження земельної ділянки, яким встановлено, що Ніжнік О.В. використовує земельну ділянку орієнтовно площею 0,0070 га. Станом на 21.11.2018р. відсутня землевпорядна документація та договір оренди землі.

Ставка орендної плати за 2008-2009 роки становила - 4,2% від нормативної грошової оцінки землі м. Волочиськ; за 2010 рік становила 5,5 % від нормативно грошової оцінки землі м. Волочиськ, за 2011 - 2015 роки - становила 9,5% від нормативної грошової оцінки землі м. Волочиськ та з 2016 року по даний час становить 5% від нормативно грошової оцінки земельної ділянки м. Волочиськ.

Даний Акт направлено на комісію з визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам Волочиській районній державній адміністрації Хмельницької області для нарахування збитків заподіяних внаслідок використання земельної ділянки без правовстановлюючих документів (договору оренди земельної ділянки).

28.12.2018р. Волочиська міська рада звернулася з клопотанням №2594 до Волочиської районної державної адміністрації в якому просила визначити розмір збитків при використанні земель без оформлення правовстановлюючих документів, заподіяних з 14.02.2008р. по 28.12.2018р.

30.01.2019р. Волочиська районна державна адміністрація звернулась з листом №09-12-177/19 від 30.01.2019р. до Волочиської міської ради в якому рекомендовано протягом одного місяця надати комісії інформацію щодо розміру суми податку за землю, яка внесена Ніжником О.В. за весь період використання без правовстановлюючих документів земельної ділянки площею 0,0070 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

26.02.2019р. Волочиська міська рада своїм листом №455 повідомила Волочиську районну державну адміністрацію про те, що Ніжнику О.В. надано строк для подачі доказів плати за користування земельною ділянкою, однак, Ніжник О.В. , станом на 25.02.2019р., доказів плати за землю не надав, тому просить визначити розмір збитків, заподіяних Волочиській міській раді з 14.02.2008р. по даний час.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 160382119 від 21.03.2019р., ФОП Ніжнік О.В. з 08.05.2014р. є власником нежитлового приміщення, стоматологічного кабінету по АДРЕСА_1.

21.03.2019р. комісією складено акт про визначення розміру збитків, згідно якого встановлено, що всього за період з 14 лютого 2008 року по 21 березня 2019 року сума збитків, завданих Волочиській міській раді використанням без правовстановлюючих документів Ніжніком Олександром Валерійовичем земельної ділянки площею 0,0070 га становить 18423,30 грн.

Розпорядженням Волочиської районної державної адміністрації №96/2019-р від 21.03.2019р. „Про затвердження акта комісії з визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам" затверджено акт комісії з визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам про визначення розміру збитків ( у вигляді орендної плати за землю), заподіяних Волочиській міській раді використанням Ніжніком О.В. без правовстановлюючих документів земельної ділянки, площею 0,0070 га, за період з 14 лютого 2008р. по 21 березня 2019р., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в сумі 18423,30 грн. та рекомендовано Ніжніку О.В. провести добровільне відшкодування Волочиській міській раді збитків в сумі 18423,30 грн.

Позивач 07.05.2019р. на адресу відповідача надіслав претензію №927 в якій запропонував відповідачу перерахувати збитки в сумі 18423,30 грн., яка останнім залишена без відповіді та задоволення.

Проте, оскільки відповідачем не укладено договір оренди та не сплачено орендну плату, позивач звернувся з даним позовом, у якому просить стягнути безпідставно збережені кошти у вигляді орендної плати за період з 14.02.2008р. по 21.03.2019р. в розмірі 18423,30 грн.

Аналізуючи наявні в матеріалах справи докази, заслухавши пояснення представників учасників судового процесу, оцінюючи їх у сукупності, судом приймається до уваги наступне.

Статтею 14 Конституції України визначено, що земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Відповідно до ст. 80 Земельного кодексу України, суб`єктами права на землі комунальної власності є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, незалежно від того, зареєстрована земельна ділянка за територіальною громадою чи ні.

Предметом регулювання глави 83 Цивільного кодексу України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Відповідно до частин першої та другої статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 Цивільного кодексу України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.

У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень глави 83 Цивільного кодексу України.

За змістом приписів глав 82 і 83 Цивільного кодексу України для деліктних зобов`язань, які виникають із заподіяння шкоди майну, характерним є, зокрема, зменшення майна потерпілого, а для кондикційних - приріст майна в набувача без достатніх правових підстав. Вина заподіювача шкоди є обов`язковим елементом настання відповідальності в деліктних зобов`язаннях. Натомість для кондикційних зобов`язань вина не має значення, оскільки важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої.

Таким чином, обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно набув (зберігав), або вартість цього майна.

Предметом позову в цій справі є стягнення з власника об`єкту нерухомого майна безпідставно збережених коштів орендної плати за фактичне користування без належних на те правових підстав земельною ділянкою, на якій даний об`єкт розміщений.

При розгляді даного спору, суд зазначає, що, предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Відповідно до ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок iншої особи, в) вiдсутнiсть правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адмiнiстративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).

Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань iз набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однiєю особою (набувачем) за рахунок iншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбiльшення майна у iншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна на стороні набувача шляхом зменшення або вiдсутностi збільшення на стороні потерпілого; 4) вiдсутнiсть правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб.

З аналізу зазначених правових норм вбачається, що зобов`язання із набуття або збереження майна без достатньої правової підстави має місце за наявності таких умов:

По-перше, є набуття або збереження майна. Це означає, що особа набуває нові цінності, збільшує кількість та вартість належного їй майна або зберігає майно, яке неминуче мало б вибути із її володіння.

По-друге, мало місце набуття або збереження майна за рахунок іншої особи. Тобто, збільшення або збереження майна у особи є наслідком втрати або недоотримання цього майна іншою особою.

По-третє, обов`язково має бути відсутність правової підстави для набуття або збереження майна за рахунок іншої особи. Тобто, мала місце помилка, обман, випадковість або інші підстави набуття або збереження майна, які не можна віднести до підстав виникнення цивільних прав та обов`язків (ст. 11 ЦК України).

Визначальною підставою для застосування положень статей 1212, 1214 ЦК України є той факт, що майно набуте особою без достатньої правової підстави повинно в обов`язковому порядку вибути з його володіння.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач є власником нерухомого майна, а саме: нежитлового приміщення, стоматологічний кабінет, що розташоване на земельній ділянці площею 0,0070 га, за адресою: АДРЕСА_1.

Водночас, предметом позову у справі, яка розглядається, є вимога позивача про стягнення з відповідача як власника об`єкта нерухомого майна у спірний період безпідставно збережених коштів орендної плати на підставі статей 1212-1214 ЦК за фактичне користування без належних на те правових підстав земельною ділянкою комунальної власності, на якій розміщене нерухоме майно, за період з 14.02.2008р. по 21.03.2019р..

Таким чином, виходячи з вищенаведеного, суд зазначає, що для вирішення даного спору встановленню підлягають обставини, зокрема чи є земельна ділянка, за користування якою позивач просить стягнути безпідставно збережені кошти, об`єктом цивільних прав, та обґрунтованість порядку та підстав здійснення нарахування коштів, які заявлені до стягнення.

Згідно зі статтею 206 Земельного кодексу України, використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

У частині 1 статті 93 Земельного кодексу України встановлено, що право оренди земельної ділянки це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Землекористувачі також зобов`язані своєчасно сплачувати орендну плату (пункт "в" частини 1 статті 96 ЗК),

В силу статті 125 Земельного кодексу України, право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цього права.

Згідно до ч. 1 ст. 79 Земельного кодексу України, земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.

Відповідно до ст. 3 Закону України „Про оренду землі", об`єктами оренди є земельні ділянки, що перебувають у власності громадян, юридичних осіб, комунальній або державній власності.

За змістом частин 1, 3, 4, 9 статті 79-1 Земельного кодексу України, формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру; сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі; земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера; земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї.

Зазначені обставини, з урахуванням вимог статті 77 ГПК, повинні бути підтверджені певними засобами доказування відповідно до земельного законодавства і не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з частиною другою статті 382 Цивільного кодексу України, усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його при будинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.

Відповідно до частин першої та другої статті 369 Цивільного кодексу України, співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згода співвласників на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном, який підлягає нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, має бути висловлена письмово і нотаріально посвідчена.

У частинах першій та другій статті 5 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» передбачено, що спільне майно багатоквартирного будинку є спільною сумісною власністю співвласників. Спільне майно багатоквартирного будинку не може бути поділено між співвласниками, і такі співвласники не мають права на виділення в натурі частки зі спільного майна багатоквартирного будинку.

Відповідно до частини першої статті 42 Земельного кодексу України, земельні ділянки, на яких розташовані багатоквартирні будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території державної або комунальної власності, надаються в постійне користування підприємствам, установам і організаціям, які здійснюють управління цими будинками.

Земельні ділянки, на яких розташовані багатоквартирні будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкова територія, що перебувають у спільній сумісній власності власників квартир та нежитлових приміщень у будинку, передаються безоплатно у власність або в постійне користування співвласникам багатоквартирного будинку в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Порядок використання земельних ділянок, на яких розташовані багатоквартирні будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території, визначається співвласниками.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», прибудинкова територія - це територія навколо багатоквартирного будинку, визначена на підставі відповідної містобудівної та землевпорядної документації, у межах земельної ділянки, на якій розташовані багатоквартирний будинок і належні до нього будівлі та споруди, що необхідна для обслуговування багатоквартирного будинку та задоволення житлових, соціальних і побутових потреб власників (співвласників та наймачів (орендарів) квартир, а також нежитлових приміщень, розташованих у багатоквартирному будинку.

Земельна ділянка належить співвласникам жилого будинку на праві спільної сумісної власності, яка разом із загальним майном і неподільною часткою житлового комплексу (допоміжні приміщення, конструктивні елементи будинку, його технічне обладнання) є майном співвласників, які визначають порядок його використання.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 11.09.2019р. по справі №922/393/18.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, земельна ділянка за адресою АДРЕСА_1 площею 0,0070 га в період за який позивачем нараховується орендна плата, не була сформована як об`єкт права, оскільки не мала ні визначених меж, ні кадастрового номера, інформація про неї не занесена до Державного земельного кадастру.

Водночас, Земельним кодексом України, не передбачено визначення площі земельної ділянки згідно акта обстеження, який в якості доказів доданий позивачем, у зв`язку з чим суд вважає, що акт обстеження від 21.11.2018р. не є належними та допустимим доказом, який підтверджує розмір площі земельної ділянки, яку використовує відповідач, та її формування як об`єкт права і участь у цивільному обороті, що було б необхідним для укладення договору оренди, що ставить під обгрунтований сумнів розрахунок розміру орендної плати, що збережений за її використання.

Водночас, згідно ч. 1 ст. 21 ЗУ „Про оренду землі", орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди .

Таким чином, суд зазначає, що основою для визначення розміру орендної плати для земель державної і комунальної власності є нормативна грошова оцінка земель, а зміна нормативної грошової оцінки земельної ділянки є підставою для перегляду розміру орендної плати, який в будь-якому разі не може бути меншим, ніж встановлено положеннями пункту 288.5.1 статті 288 14 Податкового кодексу України (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду від 10.09.2018 по справі № 920/739/17).

Відповідно до частини 2 статті 20 і частини 3 статті 23 Закону України "Про оцінку земель" дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель. Витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки видається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Згідно з положеннями статті 74 ГПК, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Необхідність доводити обставини, на які учасник справи посилається як на підставу своїх вимог і заперечень в господарському процесі є складовою обов`язку сприяти всебічному, повному та об`єктивному встановленню усіх обставин справи, що передбачає, зокрема подання належних доказів, тобто таких, що підтверджують обставини, які входять у предмет доказування у справі, з відповідним посиланням на те, які обставини цей доказ підтверджує.

Водночас, як вбачається з розрахунків позивача розміру плати за використання земельної ділянки комунальної власності, який здійснено Волочиською районною державною адміністрацією, виходячи з площі земельної ділянки 0,0070га, визначеної згідно акту обстеження від 21.11.2018р. за період з 14.02.2008р. по 21.03.2019р., становить 18423,30 грн., а саме: 577,501 грн. за період з 14.02.2008р. по 31.12.2008р., 695,134 грн. за період з 01.01.2009р. по 31.12.2009р., 910,294 грн. за період з 01.01.2010р. по 01.12.2010р., 1572,33 грн. за період з 01.01.2011р. по 31.12.2011р., 1572,33 грн. за період з 01.01.2012р. по 31.12.2012р., 1572,33 грн. за період з 01.01.2013р. по 31.12.2013р., 1572,33 грн. за період з 01.01.2014р. по 31.12.2014р., 1963,81 грн. за період з 01.01.2015р. по 31.12.2015р., 2382,63 грн. за період з 01.01.2016р. по 31.12.2016р., 2525,57 грн. за період з 01.01.2017р. по 31.12.2017р., 2525,57 грн. за період з 01.01.2018р. по 31.12.2018р., 553,548 грн. за період з 01.01.2019р. по 21.03.2019р.

Оцінюючи вказаний доказ, суд зазначає, що, відповідно до статті 13 Закону України "Про оцінку земель", для визначення, зокрема, розміру орендної плати за земельні ділянки комунальної власності проводиться нормативна грошова оцінка земельних ділянок.

Згідно із статтею 20 Закону України "Про оцінку земель", дані про нормативну грошову оцінку земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель.

Проте, як вбачається із матеріалів справи, Витягу з нормативно-грошової оцінки позивачем в порушення ст. 74 ГПК України не надано, оскільки з 14.02.2008р. по 21.03.2019р., земельна ділянка площею 0,0070 га за адресою АДРЕСА_1 не була сформована як об`єкт права оренди, а тому приймаючи до уваги неможливість визначення площі земельної ділянки, з огляду відсутність доказів щодо нормативно грошової оцінки необхідної для визначення розміру заявлених позовних вимог, суд дійшов висновку про необґрунтованість та безпідставність розрахунків позивача.

Приймаючи до уваги, що земельна ділянка за безпідставне користування якою позивач просить стягнути з відповідача кошти у розмірі орендної плати в період з 14.02.2008р. по 21.03.2019р. не була сформована як об`єкт права оренди, враховуючи, що позивачем не надано витягу з нормативно-грошової оцінки, який відповідно до чинного законодавства є належним та допустимим доказом щодо визначення розміру орендної плати, з огляду, що позивачем в установленому ГПК України порядку не доведено обставин щодо користування відповідачем саме земельною ділянкою площею 0,0070 га за адресою: АДРЕСА_1, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Волочиської міської ради є не обґрунтованими у зв`язку з чим, відмовляє в задоволенні позову повністю.

Відповідно до ст. 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору, покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 2, 12, 20, 129, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 247 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

В позові Волочиської міської ради м. Волочиськ, Хмельницької області до фізичної особи - підприємця Ніжніка Олександра Валерійовича м. Волочиськ про стягнення 18423,30 грн. безпідставно збережених коштів, відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду може бути оскаржено протягом 20 днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Порядок подання апеляційної скарги визначений підпунктом 17.5 пункту 17 Розділу ХІ Перехідні положення ГПК України.

Повне судове рішення складено 26.11.2019 року.

Суддя С. В. Гладій

Віддрук: 3 прим.:

1- до справи

2- позивачу (31200, м. Волочиськ, Хмельницької обл., вул. Незалежності,88)(реком. з повід.)

3 - відповідачу (АДРЕСА_2)(реком. з повід)