РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

25.11.2019Справа № 910/12347/19

Господарський суд міста Києва у складі судді Шкурдової Л.М., розглянувши матеріали справи №910/12347/19

За позовом: публічного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний комбінат»

до: товариства з обмеженою відповідальністю «Інфомакс»

про стягнення 2 163,60 грн.

Без виклику представників сторін

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Господарським судом міста Києва розглядається справа за позовом за позовом публічного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний комбінат» до товариства з обмеженою відповідальністю «Інфомакс» про стягнення 2 163,60 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що публічним акціонерним товариством «Дніпровський металургійний комбінат» та товариством з обмеженою відповідальністю «Інфомакс» укладено договір №16-017-02 від 01.02.2016 поставки вугільної продукції, за умовами якого ТОВ «Інфомакс» зобов`язувалось здійснювати поставку вугільної продукції. Відповідачем було здійснено переадресування помилково направлених ним на невірну адресу покупця вагонів, в зв`язку з чим згідно укладеного ДП «Придніпровська залізниця» із позивачем Договору №ПР.ДН-1-12-497/НЮп/12-1940-02 від 13.12.2012 року про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізницею послуги останньому нараховано плата за користування вагонами в розмірі 2 163,60 грн. Позивач зазначає, що згідно умов Договору №16-017-02 від 01.02.2016, гарантійного листа № 19 від 29.07.2016 року, акту про відшкодування грошових коштів за користування вагонами від 31.08.2016 року відповідач зобов`язаний здійснити оплату користування вагонами в розмірі 2 163,60 грн за їх переадресування. Невиконання відповідачем своїх зобов`язань стало підставою для звернення позивача з даним позовом до суду.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.09.2019 року у справі №910/12347/19 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

Приймаючи до уваги малозначність справи в розумінні частини 5 статті 12 Господарського процесуального кодексу України, враховуючи ціну позову, характер спірних правовідносин та предмет доказування, та наявність клопотання позивача про розгляд справи в спрощеному провадженні без виклику сторін, господарським судом вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, у зв`язку з чим надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву, а позивачу - для подання відповіді на відзив.

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

За приписами частини 1 статті 7 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру.

Так, з метою повідомлення відповідача про розгляд справи судом, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, ухвала суду про відкриття провадження у справі була направлена судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу місцезнаходження відповідача , зазначену в Єдиному державному реєстрі, яка не була вручена відповідачу в зв`язку із закінченням строку зберігання.

В силу положення пункту 5 частини 6 статті 242 Господарського суду міста Києва, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про невручення копії судового рішення за адресою місцезнаходження відповідача, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, вважається днем вручення відповідачу ухвали суду.

За приписами частини 1 статті 9 Господарського процесуального кодексу України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 3 Закону України "Про доступ до судових рішень" для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч.1 ст.4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Враховуючи наведене, господарський суд зазначає, що відповідач також не був позбавлений права та можливості ознайомитись, зокрема, з ухвалою про відкриття провадження у справі у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Згідно з ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

За таких обставин, приймаючи до уваги, що відповідач не скористався наданими процесуальними правами, відзив на позов не подав, за висновками суду, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

При цьому, оскільки до суду не надходило клопотань учасників справи або одного з них в порядку частини 5 статті 252 Господарського процесуального кодексу України про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін, з огляду на відсутність у суду підстав для виклику сторін з власної ініціативи, господарський суд розглядає справу без проведення судового засідання.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд м. Києва, -

ВСТАНОВИВ:

01.02.2016 між публічним акціонерним товариством «Дніпровський металургійний комбінат» (покупець) та товариством з обмеженою відповідальністю «Інфомакс» (постачальник) укладено договір №16-017-02 від 01.02.2016 поставки вугільної продукції, за умовами якого ТОВ «Інфомакс» зобов`язувалось здійснювати поставку вугільної продукції покупцю, а останній зобов`язався прийняти та оплатити продукцію на умовах, зазначених в Договорі.

У відповідності до умов вказаного Договору поставка товару здійснюється залізницею.

Відповідно до п.7.2, 7.3. Договору повернення (переадресування) забракованої (незамовленої) продукції здійснюється на підставі письмового розпорядження постачальника з зазначенням реквізитів вантажоотримувача: станції призначення, код станції, поштової адреси та коду ЄДРПОУ вантажоотримувача. Збитки покупця, складаються з вартості витрат з розвантаження, зберіганню та завантаженню продукції, залізничного тарифу, плати за користування вагонами з моменту прибуття до моменту вибуття вагонів з під`їздної колії комбінату (Статут Залізниць ст.119), додаткових зборів (за даними накопичувальної картки форми ФДУ-92), сплачує постачальник.

Згідно п.7.5 Договору оплату за зазначені витрати відповідач мав здійснити на підставі виставлених позивачем рахунків, з додаванням, зокрема, відомості нарахування плати за користування вагонами.

Пунктом 12.1 Договору встановлено, що він вступає в силу з дати його підписання обома сторонами, що визначається датою, зазначеною в правому верхньому куті першої сторінки Договору та скріплення печаткою та діє до 31.12.2016 року. В частині взаєморозрахунків Договір діє до повного виконання обома сторонами своїх обов`язків.

13.12.2012 між Публічним акціонерним товариством «Дніпровський металургійний комбінат» та Державним підприємством «Придніпровська залізниця» укладено Договір №ПР.ДН-1-12-497/НЮп/12-1940-02 від 13.12.2012 року, предметом якого є надання залізницею вантажовласнику послуг, пов`язаних із перевезенням вантажу.

Як вбачається з матеріалів справи 20.05.2016 та 25.05.2016 року зі станції Пелагіївський Донецької залізниці на станцію Правда Придніпровської залізниці відправлені вагони №№ 67388272, 66483553.

У гарантійному листі №19 від 29.07.2016 року, відповідач, на виконання умови п.7.2 Договору надав письмове розпорядження на адресу начальника станції Правда Придніпровської залізниці про здійснення переадресування помилково спрямованих на адресу покупця вагонів №№ 67388272, 66483553 на станцію Роя, Донецької залізниці. Зазначеним гарантійним листом № 19 від 29.07.2016 року відповідач підтвердив, що всі витрати, пов`язані з оформленням переадресованих провізних документів, залізничного тарифу, а також оплату додаткових зборів на ст. Правда, зобов`язується оплатити.

Як вбачається з матеріалів справи була здійснена переадресація вагонів №№ 67388272, 66483553 за реквізитами зазначеними в гарантійному листі №19 від29.07.2016 року, що відображено в залізничних накладних №№46858023, 46857934.

Станцією Правда Придніпровської залізниці Позивачу нарахована плата за користування вагонами: №67388272 - 901,50 грн. без ПДВ; №66483553 - 901,50 грн. без ПДВ; загальна сума нарахувань за 2 вагони складає - 1 803,00грн. без ПДВ та 2 163,60 грн. з ПДВ.

Відповідно до п. 2.3 Договору про організацію перевезень залізниця зобов`язується здійснювати розрахунки безготівкові та готівкою з Вантажовласником за перевезення вантажів і надані додаткові послуги, утому числі плату за користування вагонами, згідно з діючими тарифами, вести облік нарахованих і сплачених сум та надавати Вантажовласнику відповідні розрахункові документи через станцію Правда. Для проведення розрахунків і обліку сплачених сум Залізниця відкриває для Вантажовласника особовий рахунок з присвоєнням коду № 7822100, та коду вантажовласника, вантажоодержувача №3128. Вантажовласник зобов`язався здійснювати попередню оплату за перевезення вантажів та додаткові послуги, у тому числі плату за користування вагонами, шляхом перерахування коштів у сумах, відповідних до обсягу перевезення та вагонообігу на під`їздній колії на рахунок Залізниці.

Пунктом 3.1 Договору про організацію перевезень передбачена (в редакції Протоколу узгодження розбіжностей) форма оплати - 100 % попередня оплата після пред`явлення розрахунку на попередню оплату. Розмір попередньої оплати та періодичність її внесення визначається Вантажовласником.

12.08.2016 року платіжним дорученням № 9574, в якості попередньої оплати за Договором про організацію перевезень, позивачем перераховано попередню оплату в розмірі 350 000,00грн. з ПДВ. Як вбачається з матеріалів справи доказом списання з рахунку зазначених сум є перелік № 20160812 від 12.08.2016 року на суму 350 000,00грн., наданий позивачу залізницею, в якому відображено посилання на відомість плати за користування вагонами № 11080778 (в якій зазначені вагони №№ 67388277, 66483553), що додатково підтверджується довідкою Дніпропетровського виробничого структурного підрозділу Єдиного розрахункового центру залізничних перевезень Акціонерного товариства «Українська залізниця» від 09.08.2019 року № 17/0036.

31.08.2016 року повноважними представниками позивача та відповідача підписаний акт про відшкодування грошових коштів за користування вагонами, яким сторони договору № 16-0171-02 від 01.02.2016 року підтвердили, що у відповідності до його умов на адресу позивача відповідачем помилково направлені вагони з вантажем «Антрацит» №№67388272,66483553, які на підставі листа №19 від29.07.2016 року, переадресовані на станцію Роя Донецької залізниці за залізничними накладними №№ 46858023, 46857934 від 11.08.2016 року. У вказаному акті зазначено, що позивачу нарахована плата за користування вагонами в сумі 2 163,60 грн. з урахуванням ПДВ, яка підлягає відшкодуванню відповідачем позивачу, акт є підставою для проведення взаємних розрахунків.

Позивачем виставлено відповідачу рахунок-фактуру № 4682/0 від 31.08.2016 року на відшкодування витрат у вигляді плати за користування вагоном № 66483553 (залізнична накладна № 46857934) та вагоном № 67388272 (залізнична накладна № 46858023).

Відповідно ст.526 ЦК України та ч.1 ст.193 ГК України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 74 ГПК України на сторони покладено обов`язок доказування обставин, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ч. 2 ст. 74 ГПК України у разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Матеріали справи не містять доказів оплати відповідачем вартості користування вагонами, в зв`язку з їх переадресацією, наявність обов`язку щодо відшкодування позивачу вартості користування вагонами не спростовано, в той час як такий обов`язок визначений умовами Договору №16-017-02 від 01.02.2016, гарантійним листом № 19 від 29.07.2016 року, актом про відшкодування грошових коштів за користування вагонами від 31.08.2016, в зв`язку з чим суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 2 163,60 грн. суму боргу.

Відповідно до ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст.74, 76-80, 129, 236 - 240 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Інфомакс» (01133, м.Київ, бульвар Лесі Українки, будинок 26, офіс 758, ) на користь публічного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний комбінат» (51925, Дніпропетровська обл., місто Кам`янське, вул.СОБОРНА, будинок 18-Б, ) 2 163 (дві тисячі сто шістдесят три) грн. 60 коп. - суму боргу та 1921(тисячу дев`ятсот двадцять одну) грн. 00 коп. - витрати по сплаті судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішення законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили через 20 днів з моменту виготовлення повного тексту рішення в разі не оскарження його в установленому порядку. Рішення може бути оскаржене в 20-денний строк до суду апеляційної інстанції.

Суддя Шкурдова Л.М.