Господарський суд Рівненської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" листопада 2019 р. м. Рівне Справа № 918/727/19

Господарський суд Рівненської області у складі судді О. Андрійчук, за участю секретаря судового засідання Б. Рижого, розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Рівненської міської ради

до Приватного акціонерного товариства "Компанія "Райз"

про розірвання договору оренди земельної ділянки від 14.12.2007 року,

за участю представників сторін:

від позивача: не з`явився,

від відповідача: не з`явився,

УСТАНОВИВ:

У жовтні 2019 року Рівненська міська рада звернулася до Господарського суду Рівненської області із позовом до Приватного акціонерного товариства "Компанія "Райз" про розірвання договору оренди земельної ділянки від 14.12.2007 року.

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

Як вбачається з позовної заяви, остання обґрунтована тим, що 14.12.2007 року між Рівненською міською радою (позивач) та Закритим акціонерним товариством "Компанія "Райз" (правонаступником якого є Приватне акціонерне товариство "Компанія "Райз") (відповідач) укладено договір оренди земельної ділянки загальною площею 15 700 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Рівне, на розі вулиць Дубенської та Грунтової, а 10.08.2009 року укладено додатковий договір, яким внесено зміни до договору оренди земельної ділянки в частині зміни розміру орендної плати.

Відповідач систематично не сплачує орендну плату за землю, відтак у нього виник податковий борг у розмірі 1 014 473,38 грн, що стверджується листом Рівненського управління Головного управління ДФС у Рівненській області №1213/9/17-00 від 08.02.2019 року та рішенням Господарського суду Рівненської області у справі № 918/149/19 від 28.05.2019 року, яким стягнено з Приватного акціонерного товариства "Компанія "Райз" на користь Рівненської міської ради 1 014 473,38 грн боргу за оренду землі.

31.05.2019 року позивач направив на адресу відповідача лист № 08-891 з повідомленням про те, що відповідач не виконує умови договору, у зв`язку чим просив надати інформацію по суті порушеного питання та зазначив, що у разі ненадання аргументованої інформації по викладених обставинах Рівненська міська рада залишає за собою право ініціювати питання про визнання договору оренди землі розірваним.

Проте відповіді за результатами розгляду вказаного листа до позивача не надходило, доказів сплати заборгованості з орендної плати за землю не надано.

Враховуючи викладене, позивач просить суд розірвати договір оренди земельної ділянки.

У матеріально-правове обґрунтування заявлених позовних вимог посилається на ст.ст. 13, 14, 142-145 Конституції України, Закон України «Про місцеве самоврядування в Україні», ст. 13, 21 Закону України «Про оренду землі», ст. ст. 12, 96, 116, 124-126 ЗК України, ст. ст. 13,15, 16, 526, 530, 629, 654 ЦК України, ст. 288 ПК України та ст. 286 ГК України.

27.11.2019 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (письмові пояснення), в якому останній зазначає, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити з огляду на те, що зверненню позивача до суду мало передувати відповідне рішення ради, прийняте на пленарному засіданні, як це передбачено п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні".

Процесуальні рішення, заяви і клопотання сторін, результати їх розгляду.

Ухвалою суду від 16.10.2019 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження, судове засідання призначено на 04.11.2019 року.

30.10.2019 року від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Ухвалою суду від 04.11.2019 року у судовому засіданні оголошено перерву на 27.11.2019 року.

11.11.2019 року від позивача надійшло клопотання про приєднання доказів до матеріалів справи.

27.11.2019 року від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з перебуванням представника відповідача в іншому судовому засіданні (доказів у підтвердження вказаних обставин суду не надано).

Суд, розглянувши клопотання відповідача, вважає за необхідне зазначити таке.

Коло представників в господарському судовому процесі не обмежене нормами чинного законодавства і представництво юридичних осіб забезпечується згідно із ГПК України - через самопредставництво (ч. 3 ст. 56 ГПК України) або через представника (ч. 1 ст. 58 ГПК України).

Суд доводить до відома відповідача, що неявка у судове засідання будь - якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи за наявними матеріалами справи.

Суд нагадує, що ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує не право бути особисто присутнім у судовому засіданні під час розгляду цивільної справи, а більш загальне право ефективно представляти свою справу в суді та нарівні з протилежною стороною користуватися правами, передбаченими принципом рівності сторін. Пункт 1 ст. 6 Конвенції надає Державам можливість на власний розсуд обирати засоби гарантування цих прав сторонам провадження. Отже, питання особистої присутності, форми здійснення судового розгляду, усної чи письмової, а також представництва у суді є взаємопов`язаними та мають аналізуватися у більш ширшому контексті «справедливого суду», гарантованого ст. 6 Конвенції. Суд повинен встановити, чи було надано заявнику, стороні цивільного провадження, розумну можливість ознайомитися з зауваженнями або доказами, наданими іншою стороною, та представити свою справу в умовах, що не ставлять його у явно гірше становище порівняно з опонентом протилежною стороною (рішення у справі "Лопушанський проти України").

З матеріалів справи вбачається, що провадження у справі відкрите 16.10.2019 року, розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження, у справі проведено 2 судових засідань, відповідачу забезпечене право на відзив, яким він скористався, явка сторін не визнавалася обов`язковою.

Тобто відповідач мав достатньо часу для ефективного представлення своєї справи в суді, а тому розгляд справи може здійснюватися без участі представника відповідача за наявними матеріалами.

Суд уважає за необхідне також зазначити, що у справі «Смірнова проти України» зазначено, що обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 Конвенції. У справі "Union Alimentaria Sanders SA v. Spain" зазначено, що передбачене ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право особи на справедливий і публічний розгляд його справи кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження.

Зважаючи на викладене, суд не вбачає підстав для задоволення клопотання відповідача.

Інших заяв і клопотань від сторін не надходило.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності та взаємозв`язку, оцінивши подані докази, заслухавши пояснення присутніх представників сторін, суд установив таке.

Фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин.

14.12.2007 року між позивачем (орендодавець) та відповідачем (орендар) укладено договір оренди земельної ділянки (далі - договір).

Вказаний договір посвідчений приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу, зареєстрований в реєстрі за № 7463 та 17.01.2008 року, здійснено його державну реєстрацію Рівненською регіональною філією ДП "Центр державного земельного кадастру при Держкомземі України" за № 10.

Відповідно до п. 1 договору згідно зі ст. ст. 93, 124 ЗК України та рішення Рівненської міської ради (13 сесії 5 скликання) № 795 від 07.06.2007 року орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлових будинків, надавши її за рахунок земель, наданих у постійне користування Виробничо-фінансовій компанії "Райз" розпорядженням голови Рівненської обласної державної адміністрації від 03.02.1997 року № 54, що знаходиться на розі вулиць Дубенської та Ґрунтової.

Пунктом 2 договору визначено, що в оренду передається земельна ділянка загальною площею 15 700 кв.м.

Договір укладено строком на 20 (двадцять) років. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію (п.8 договору).

Також договором визначено, що передача земельної ділянки орендарю здійснюється по акту приймання-передачі.

14.12.2007 року між позивачем та відповідачем підписано акт приймання-передачі земельної ділянки.

Згідно з п.п. 9, 10 договору за оренду земельної ділянки орендар сплачує орендодавцеві орендну плату виключно у грошовій формі. Розмір орендної плати в рік становить 98 910,18 грн відповідно до розрахунку №03-19/113-1, виданого Рівненським міським управлінням земельних ресурсів 07.06.2007 року. Питання сплати ПДВ вирішується шляхом укладання між сторонами додаткової угоди. Сторони погоджуються, що орендна плата за землю справляється з моменту прийняття Рівненською міською радою рішення про надання земельної ділянки в оренду (рішення Рівненської міської ради № 795 від 07.06.2007 року). Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням діючої індексації.

У п. 11 договору сторони погодили, що оренда сплачується орендарем щомісячно рівними частками протягом 30 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця на № 0002 в управління ДКУ в Рівненській області, МФО 833017, код платежу 13050200, одержувач: місцевий бюджет м. Рівне в управління БФ, код ЗКПО 22586332. Розмір орендної плати може змінюватися за згодою сторін (шляхом внесення змін до цього договору).

10.08.2009 року між позивачем та відповідачем укладено додатковий договір про внесення змін до договору оренди земельної ділянки, за яким сторони домовилися викласти його окремі пункти в такій редакції: п. 3 «Нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 1 171 349,75 грн - розрахунок розміру орендної плати за земельну ділянку виконаний управлінням Держкомзему у м. Рівному станом на 01.01.2009 року»; п. 9: "Розмір орендної плати в рік за земельну ділянку складає 93 707,98 грн, розрахунок розміру орендної плати за земельну ділянку виконаний управлінням Держкомзему у м. Рівному станом на 01.01.2009 року».

За додатковим договором орендар зобов`язується вносити орендну плату за новими ставками з 01.01.2008 року (розрахунок виданий з врахуванням коефіцієнтів індексації грошової оцінки, які відбулись в 2008-2009 роках).

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач систематично не сплачує орендну плату за землю, у зв`язку з чим за ним утворилася заборгованість у розмірі 1 014 473,38 грн, що стверджується листом Рівненського управління Головного управління ДФС у Рівненській області №1213/9/17-00 від 08.02.2019 року та рішенням Господарського суду Рівненської області у справі № 918/149/19 від 28.05.2019 року, яке набрало законної сили.

Сторонами у п. 38 договору погоджено, що розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку допускається. Умовами розірвання договору в односторонньому порядку є підстави, передбачені чинним законодавством України.

31.01.2019 року Рівненською міською радою (29 сесія, 7 скликання) прийнято рішення № 5594 "Про припинення Приватному акціонерному товариству "Компанія Райз" права оренди земельної ділянки площею 15 7000 кв.м. у районі вулиць Дубенської та Ґрунтової і розірвання договору оренди землі".

Заразом рішенням Господарського суду Рівненської області у справі №918/158/19 від 15.05.2019 року, яке постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 23.07.2019 року залишено без змін, скасовано рішення Рівненської міської ради № 5594 від 31.01.2019 року "Про припинення Приватному акціонерному товариству "Компанія Райз" права оренди земельної ділянки на розі вулиць Дубенської та Ґрунтової і розірвання договору оренди землі".

Відповідно до п. 37 договору дія договору припиняється шляхом його розірвання за: взаємною згодою сторін, рішенням суду на вимогу однієї зі сторін внаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки (орендованих земельних ділянок), яке істотно перешкоджає її (їх) використанню, а також з інших підстав, визначених законом.

27.03.2019 року листом Управління державного архітектурно-будівельного контролю повідомлено Управління земельних ресурсів Рівненського міськвиконкому про те, що станом на 27.03.2019 року у Єдиному реєстрі документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відсутня інформація щодо реєстрації документів, які надають право на виконання будівельних робіт, та документів, які засвідчують прийняття в експлуатацію житлових будинків на земельній ділянці на розі вул. Дубенської та вул. Ґрунтової в м. Рівне, кадастровий номер :01:069:0196 (замовник - ПрАТ "Компанія Райз").

31.05.2019 року позивачем скеровано на адресу відповідача лист № 08-891 з повідомленням про неналежне виконання умов договору. У листі зазначено, що у разі не розгляду листа або не надання аргументованої інформації по викладених обставинах Рівненська міська рада залишає за собою право ініціювати питання про визнання договору оренди землі розірваним.

Проте відповіді за результатами розгляду вказаного листа від відповідача не надходило, заборгованість з орендної плати не погашена.

За таких обставин позивач, посилаючись на систематичне невиконання відповідачем своїх зобов`язань з внесення орендної плати, внаслідок чого за ним обліковується заборгованість у розмірі 1 014 473,38 грн, звернувся до суду із позовом про розірвання договору оренди земельної ділянки від 14.12.2007 року.

З урахуванням викладеного судом установлено, що між сторонами виникли правовідносини, пов`язані із неналежним виконанням відповідачем умов договору оренди землі щодо своєчасної та у повному розмірі сплати орендної плати, а також наслідків такого невиконання, регулювання яких здійснюється ЗК України, Законом України "Про оренду землі ", ГК України, ЦК України, ПК України.

Норми права, що підлягають до застосування, та мотиви їх застосування, оцінка аргументів, наведених сторонами.

Приписами ст. 2 Закону України "Про оренду землі" унормовано, що відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються ЗК України, ЦК України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Відповідно до ч. 1 ст. 93 ЗК України, ст. 1 Закону України «Про оренду землі» право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства (ст. 13 Закону України «Про оренду землі», ст. 792 ЦК України).

У силу вимог ст. 206 ЗК України використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

За приписами ч. 1 ст. 15 Закону України «Про оренду землі» істотними умовами договору оренди землі є, зокрема орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.

Орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі (ч. 1 ст. 21 Закону України «Про оренду землі»).

За ч.ч. 1, 5 ст. 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Частинами 1, 4 ст. 286 ГК України передбачено, що орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

Згідно з п. в ч. 1 ст. 96 ЗК України землекористувачі зобов`язані своєчасно сплачувати земельний податок або орендну плату.

Приписами ч. 1 ст. 24 Закону України «Про оренду землі» унормовано, що орендодавець має право вимагати від орендаря, зокрема своєчасного внесення орендної плати.

Окрім того, орендна плата за землю є обов`язковим платежем, розмір, порядок, умови сплати якої, а також підстави звільнення від сплати регулюються ПК України.

За визначеннями, наведеними у підп. 14.1.136., 14.1.147. п. 14.1. ст. 14 ПК України орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов`язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою; плата за землю - обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Порядок справляння орендної плати за землю врегульований розділом ХІІІ ПК України.

Так, ст. 288 ПК України врегульовано, що підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки, і платником орендної плати є орендар земельної ділянки. Розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем.

Із системного аналізу наведених норм вбачається, що однією із кваліфікуючих ознак договору оренди є його оплатний характер, за користування земельною ділянкою комунальної форми власності з орендаря обов`язково стягується орендна плата.

Отже, основною метою договору оренди земельної ділянки та одним з визначальних прав орендодавця є своєчасне отримання останнім орендної плати у встановленому розмірі. Умови договору оренди землі свідчать про їх спрямованість на забезпечення безперебійності надходження плати за землю, оскільки позивач зацікавлений в одержанні орендної плати за користування земельною ділянкою, та, по суті, позбавлений можливості розпоряджатися цією земельною ділянкою шляхом передання її у власність або користування іншій особі.

За ч.ч. 1, 2 ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Статтею 526 ЦК України унормовано, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 525 ЦК України, ч. 6 ст. 193 ГК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст. 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.

Договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом, зокрема договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених ст.ст. 24 і 25 Закону України "Про оренду землі", та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України (ч. 3 ст. 31, ч. 1 ст. 32 Закону України "Про оренду землі").

Пунктом "д" ст. 141 ЗК України встановлено, що систематична несплата земельного податку або орендної плати є підставою для припинення права користування земельною ділянкою.

Умова про внесення орендної плати, передбачена ч.1 ст. 15 Закону України "Про оренду землі", належить до істотних умов договору оренди в розумінні ч.1 ст. 638 ЦК України та ст. 284 ГК України. Дотримання зазначеної умови є обов`язковим для відповідача згідно зі ст. 629 ЦК України, а її порушення зумовлює правомірність ініціювання питання про розірвання договору відповідно до ч. 1 ст. 32 Закону України "Про оренду землі".

У силу вимог ч.ч. 1, 2 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Застосування такого правового наслідку, як розірвання договору судом, саме з підстави істотності допущеного порушення договору, визначеної через іншу оціночну категорію - значну міру позбавлення того, на що особа розраховувала при укладенні договору, - відповідає загальним засадам цивільного законодавства, до яких за п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України належать, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність.

Судом установлено, що відповідач неналежним чином виконує свої зобов`язання зі сплати орендної плати, внаслідок чого за ним рахується заборгованість в розмірі 1 014 473,38 грн, що стверджується листом Рівненського управління Головного управління ДФС у Рівненській області №1213/9/17-00 від 08.02.2019 року та рішенням Господарського суду Рівненської області у справі № 918/149/19 від 28.05.2019 року, яке набрало законної сили.

У силу вимог ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з практикою Європейського суду право на справедливий розгляд судом, гарантоване п. 1 ст. 6 Конвенції, повинно тлумачитися в контексті Преамбули Конвенції, яка, серед іншого, проголошує верховенство права як частину спільного спадку Договірних Держав. Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який, inter alia, вимагає, щоб, коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилось під сумнів (рішення у справах «Брумареску проти Румунії», «Желтяков проти України», «Христов проти України»).

Отже, судом установлено, що обставини справи, пов`язані із систематичною несплатою відповідачем орендної плати та наявною заборгованістю, встановлені судовим рішенням, яке набрало законної сили, а відтак не потребують доказування у цій справі.

Доказів погашення заборгованості станом на дату подання позову та вирішення спору відповідачем не надано.

За таких обставин у позивача виникло право ініціювати питання про розірвання договору оренди у зв`язку з істотним порушенням його умов з боку відповідача.

Відповідно до ч. 3 ст. 653 ЦК України якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов`язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили.

Щодо інших аргументів, на які посилалися сторони та яким не була дана оцінка, то Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Отже, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст. 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справах "Проніна проти України", «Серявін та інші проти України», "Ruiz Torija v. Spain" тощо).

Висновки суду за результатами вирішення спору.

За результатами з`ясування обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні, і з наданням оцінки всім аргументам учасників справи у їх сукупності та взаємозв`язку, як це передбачено вимогами ст.ст. 75-79, 86 ГПК України, суд дійшов висновку про порушення майнових прав позивача та про наявність підстав для задоволення позову.

Розподіл судових витрат.

Згідно з ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи (ч. 1 ст. 124 ГПК України).

У позовній заяві позивачем зазначено попередній розрахунок судових витрат, що складаються із судового збору в розмірі 1 921,00 грн.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Зважаючи, що позов задоволено, відтак судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 76-79, 86, 91, 123, 129, 233, 238, 240, 241 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Рівненської міської ради до Приватного акціонерного товариства "Компанія "Райз" про розірвання договору оренди земельної ділянки від 14.12.2007 року задовольнити.

Розірвати договір оренди земельної ділянки від 14.12.2007 року, укладений між Рівненською міською радою та Закритим акціонерним товариством "Компанія Райз" (правонаступником якого є Приватне акціонерне товариство "Компанія "Райз"), який зареєстрований Рівненською регіональною філією ДП «Центр державного земельного кадастру при Держкомземі України» 17.01.2008 року за № 10, номер запису про інше речове право 30210481.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Компанія "Райз" (01014, м. Київ, вул. Катерини Білокур, 5/17, ідентифікаційний код 13980201) на користь Рівненської міської ради (33028, м. Рівне, вул. Соборна, 12А, ідентифікаційний код 34847334) 1 921,00 грн судового збору.

Позивач: Рівненська міська рада (33028, м. Рівне, вул. Соборна, 12А, ідентифікаційний код 34847334).

Відповідач: Приватне акціонерне товариство "Компанія "Райз" (01014, м. Київ, вул. Катерини Білокур, 5/17, ідентифікаційний код 13980201).

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ч. 1 ст. 256 ГПК України).

Інформацію по справі, що розглядається, можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://rv.arbitr.gov.ua/sud5019/.

Повне судове рішення складене та підписане 27.11.2019 року.

Суддя О.Андрійчук