ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"25" листопада 2019 р. Справа № 911/2437/19

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Смарт груп Україна", 04210, місто Київ, Оболонський район, проспект Героїв Сталінграда, будинок 20 А

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Астерс груп", 08205, Київська область, місто Ірпінь, вулиця Лісова, будинок 6-Г

про стягнення 111 623,88 грн за договором № 1І038644 від 03.08.2018

суддя Н.Г. Шевчук

секретар судового засідання М.Г. Байдрелова

за участю представників сторін:

від позивача: Костенко І.А. (посв. №6290/10 від 08.12.2017; ордер КС №525466 від16.08.2019);

від відповідача: Волтарніст М.О. (посв. №2514 від 30.03.2006, дов. б/н від 02.01.2019).

суть спору:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Смарт груп Україна" звернулось до господарського суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Астерс груп" про стягнення 111 623,88 грн за договором № 1І038644 від 03.08.2018.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язання з оплати отриманого згідно договору № 1І038644 від 03.08.2018 товару.

За клопотанням позивача ухвалою Господарського суду Київської області від 07.10.2019 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено перше судове засідання.

25 жовтня 2019 року від Товариства з обмеженою відповідальністю "Астерс груп" надійшов відзив на позовну заяву б/н від 22.10.2019, в якому відповідач просить суд відмовити позивачу у задоволенні позову в повному обсязі, оскільки позивачем не надано доказів реалізації товару, а зобов`язання щодо сплати за поставлений товар у відповідача настає після його реалізації, що зазначено у договорі. Крім того, відповідач вважає, що надані позивачем до матеріалів справи видаткові накладні не можуть вважатись належними доказами поставки товару, оскільки за цими накладними неможливо ідентифікувати особу як представника постачальника, так і особу, що отримала товар.

Відповідач, посилаючись на пункт 7.10 договору поставки № 1І038644 від 03.08.2018, зазначає, що оскільки з тексту видаткової накладної, наданої позивачем, неможливо ідентифікувати особу представника покупця та встановити повноваження особи, яка отримала товар, через наявність лише підпису та нерозбірливо написаного прізвища, то така видаткова накладна не оформлена неналежним чином, а відтак, відповідач вправі здійснити затримку розрахунку до надання документів, передбачених пунктом 3.6 вказаного договору поставки.

Щодо заявлених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, то відповідач зазначає про неспівмірність заявленої суми до ціни позову, оскільки справа є нескладна, а також у своєму відзиві просить суд судові витрати (поштові витрати), які відповідач очікує понести у зв`язку із розглядом даної справи, покласти на позивача.

У судовому засіданні 25.11.2019 судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази, оцінивши їх в сукупності та заслухавши пояснення представників позивача та відповідача суд

встановив:

03 серпня 2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Астерс груп" (Покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Смарт груп Україна" (Постачальник) було укладено договір № 1І038644, відповідно до пункту 1.1 якого Постачальник зобов`язався в порядку та на умовах, визначених цим Договором, та у відповідності з замовленням Покупця поставити товар, а Покупець зобов`язався в порядку та на умовах, визначених цим Договором, прийняти товар і оплатити його вартість за цінами, зазначеними в накладній, та які не можуть перевищувати цін, узгоджених в Специфікації.

Відповідно до пункту 3.1 Договору товар поставляється постачальником у відповідності з замовленням покупця по асортименту, кількості та цінам в строк, зазначений в замовленні.

Перехід права власності на товар від постачальника до покупця здійснюється в момент приймання-передачі товару на складі покупця (пункт 5.1 Договору).

Пунктом 7.1. Договору передбачено, що покупець оплачує товар, що поставляється, за цінами, погодженими сторонами в специфікації та підтвердженими у накладних.

Загальна сума цього Договору складається з суми накладних, по яких була здійснена поставка товару. Оплата за товар здійснюється в українській національній валюті в безготівковій формі шляхом перерахування коштів на банківський рахунок Постачальника кожні 30 (тридцять) днів після реалізації товару. У випадку, якщо день оплати (середа) випадає на вихідний або святковий день, то оплати здійснюються найближчої середи, яка є робочим днем. При цьому сторони домовились про те, що Покупець здійснює оплату поставленого товару тільки у випадку, якщо сума за розрахунковий період буде складати не менше, ніж 500,00 (п`ятсот) грн з кожного магазину (пункти 7.8, 7.9 Договору).

Пунктом 10.1 Договору передбачено, що договір набирає силу з моменту підписання його сторонами і діє до 31.12.2022.

10 серпня 2018 року між сторонами було підписано протокол розбіжностей до договору №1І038644 від 03.08.2018.

На виконання умов договору позивачем поставлено, а відповідачем прийнято товар на загальну суму 205 675,07 грн, що підтверджується видатковими накладними, копії яких містяться в матеріалах справи (а. с. 27-51).

Позивач вказує, що відповідачем було здійснено лише часткову оплату товару у розмірі 94 051,19 грн, що підтверджується платіжними дорученнями № 101322372 від 06.03.2019 на суму 14 000,00 грн, № 101339451 від 15.05.2019 на суму 38 000,00 грн та проведеним взаємозаліком зустрічних однорідних вимог за актами наданих послуг на загальну суму 42 051,19 грн.

З метою досудового врегулювання спору на виконання вимог Розділу 11 Договору позивачем неодноразово направлялися на адресу ТОВ "Астерс груп" претензії з вимогою погасити заборгованість за поставлений товар, однак ні вмотивованої відповіді, ні оплати заборгованості від останнього до позивача не надходило, що і стало підставою для звернення позивача з даним позовом до суду.

Таким чином, позивач просить стягнути з відповідача 111 623,88 грн заборгованості за поставлений товар.

Відповідно до частини першої статті 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до частини першої статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно приписів статей 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частина перша статті 626 Цивільного кодексу України визначає договір як домовленість двох або більше сторін, що спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

З огляду на сутність укладеного сторонами Договору № 1І038644 від 03.08.2018 він за своєю правовою природою є договором поставки.

Відповідно до частини першої та другої статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистими, сімейними, домашніми або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не виникає з характеру відносин сторін.

Згідно зі статтею 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною першою статті 692 Цивільного кодексу України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Приписами статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно частини першої статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідач доказів виконання зобов`язання щодо оплати заявленої до стягнення суми основного боргу за поставлений товар не надав.

Разом з тим, судом критично оцінюються доводи відповідача відносно того, що спірні видаткові накладні не є доказом здійснення поставки товару з підстав неналежного оформлення, оскільки відповідачем в порядку статті 74 Господарського процесуального кодексу України не доведено суду неотримання відповідачем спірного товару.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в України" первинний документ це документ, який містить відомості про господарську операцію.

Частиною другою статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в України" визначено, що первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

З наявних в матеріалах справи видаткових накладних вбачається, що вони оформлені відповідно до положень чинного законодавства, містять відомості про господарську операцію та не є підставою для визнання господарської операції нездійсненою або недійсною.

Посилання відповідача на ненадання позивачем супровідних документів, передбачених пунктом 3.6. Договору є доказово непідтвердженими, оскільки матеріали справи не містять жодних претензій відповідача щодо ненадання позивачем супровідних документів відповідачу.

Відповідно до частини першої статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Частиною першою статті 77 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідач ТОВ "Астерс груп" доказів, які підтверджують оплату ним заборгованості перед позивачем, суду не надав, доводів позивача не спростував, а тому суд дійшов висновку про те, що у ТОВ "Астерс груп" наявна заборгованість перед позивачем за Договором № № 1І038644 від 03.08.2018 в сумі 111 623,88 грн, яка підлягає стягненню з ТОВ "Астерс Груп".

Позивач також просить стягнути з відповідача понесені судові витрати, зокрема судовий збір у розмірі 1 921,00 грн, що підтверджується наявним в матеріалах справи платіжним дорученням №552 від 30.09.2019, та витрати на професійну правничу допомогу за попереднім (орієнтовним) розрахунком в розмірі 50 000,00 грн, фактичні докази понесення яких буде надано за результатами розгляду справи.

Згідно зі статтею 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Частиною восьмою статті 129 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

В строк до прийняття рішення позивачем в підтвердження решти заявлених судових витрат, крім судового збору, жодних доказів не подано, а тому господарський суд залишає без розгляду заяву позивача про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись статтями 129, 236 - 240 Господарського процесуального кодексу України суд

вирішив:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Астерс груп" (08205, Київська область, місто Ірпінь, вулиця Лісова, будинок 6-Г, код 35995595) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Смарт груп Україна", 04210, місто Київ, Оболонський район, проспект Героїв Сталінграда, будинок 20 А, код 40549852) 111 623 (сто одинадцять тисяч шістсот двадцять три) грн 88 коп. основної заборгованості та 1 921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одну) грн 00 коп. судового збору.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Дане рішення набирає законної сили відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України і може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені статтями 256-257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Н.Г. Шевчук

Повне рішення складено та підписано: 28.11.2019