Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" листопада 2019 р. м. Житомир Справа № 906/772/19

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Терлецької-Байдюк Н.Я.

секретар судового засідання: Стретович Н.К.

за участю представників сторін:

від позивача: Шагін О.В. - адвокат, ордер №365855 від 30.07.2019;

від відповідача: не прибув;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю" ОТП Лізинг" (м. Київ)

до Приватного акціонерного товариства "Ушицький комбінат будівельних матеріалів" (с. Гулянка Коростенський район Житомирська область)

про стягнення 310522,11 грн.

Товариством з обмеженою відповідальністю "ОТП Лізинг" подано позов до Приватного акціонерного товариства "Ушицький комбінат будівельних матеріалів" про стягнення 310522,11грн. заборгованості за договором фінансового лізингу №804-FL від 10.04.2013. Також просить стягнути з відповідача судовий збір.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач порушив умови договору фінансового лізингу №804-FL від 10.04.2013 в частині своєчасної та в повному обсязі сплати лізингових платежів.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві. Подав клопотання про відшкодування витрат у сумі 766,06грн., які він поніс у зв`язку з розглядом цієї справи, долучивши копію фіскального чеку на підтвердження придбання бензину.

Відповідач уповноваженого представника в судове засідання не направив, причини неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлений вчасно та належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення.

За таких обставин у суду є достатні підстави вважати, що ним вжито належних заходів для повідомлення сторін про дату, час та місце судового слухання, але останні не скористались своїм правом на участь своїх представників у судовому засіданні.

Згідно із ч.1 ст.202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відзиву та будь-яких письмових заяв і клопотань на день розгляду справи від відповідача до суду не надійшло. Подальше ж відкладення розгляду справи призведе до затягування судового процесу і є порушенням приписів статті 42 ГПК України, зокрема, стосовно виявлення поваги до суду та до інших учасників судового процесу; сприяння своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; з`являтися в судове засідання за викликом суду; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.

У зв`язку з вищезазначеним, справа розглядається у відповідності до ч. 9 ст. 165, ч.2 ст. 178 ГПК України за наявними в ній матеріалами.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

З матеріалів справи вбачається, що 10.02.2013 між Товариством з обмеженою відповідальністю "ОТП Лізинг" (лізингодавець/позивач) та Приватним акціонерним товариством "Ушицький комбінат будівельних матеріалів" (лізингоодержувач/відповідач) укладено договір фінансового лізингу № 804-FL (а.с.22-29), за умовами якого лізингодавець на підставі договору купівлі - продажу зобов`язується набути у власність лізингодавця і передати на умовах фінансового лізингу у тимчасове володіння та користування майно, наведене в специфікації (додаток 1 до Договору), а лізингоодержувач зобов`язується прийняти предмет лізингу та сплачувати лізингові платежі та інші платежі згідно з умовами цього договору (п.1.1 договору).

На виконання умов договору лізингу, по договору поставки №231К від 08.11.2013 (а.с.18-19) позивачем було придбано обумовлене майно та на підставі акту приймання - передачі від 12.11.2013 передано відповідачу у платне володіння та користування - Бульдозер SHANTUI SD22, 2012 року випуску, виробництва компанії Shandong shantui construction machinery imp&exp.Co. Ltd, країна виробника КНР, серійний №SD22AA115073.

За актом приймання-передачі загальна вартість предмета лізингу становить 1764075,00грн.

Згідно п. 6.1 договору лізингу, відповідач сплачує позивачу лізингові платежі відповідно до вказаного договору.

Відповідно до п.6.2 договору лізингові платежі складаються з авансового лізингового платежу, а також чергових лізингових платежів, кожен з яких включає: суму , яка відшкодовує (компенсує) частину вартості предмета лізингу; винагороду лізингодавця.

Пунктом 6.4 договору сторони визначили склад лізингових платежів:

- 6.4.1. перший лізинговий платіж. Перший лізинговий платіж складається із:

а) Комісійної винагороди лізингодавця за організаційні заходи, пов`язані з підготовкою та укладенням договору фінансового лізингу (надалі - "Комісія за організацію»);

б) авансу вартості предмета лізингу, що відшкодує частину вартості предмета лізингу.

- 6.4.2. Періодичні лізингові платежі.

- 6.4.3. Перший Періодичний лізинговий платіж складається з:

а) Винагорода Лізингодавця, яка розраховується з дати оплати Предмета лізингу Лізингодавцем за Договором купівлі-продажу до дати платежу місяця, в якому відбулася передача Предмета лізингу Лізингоодержувачу;

- 6.4.3.1. Другий і всі наступні періодичні лізингові платежі складаються із:

а) Відшкодування вартості Предмета лізингу;

б) Винагорода Лізингодавця

LIBOR - фіксована індикативна ставка, яка нараховується як середньоарифметичне значення індивідуальних процентних ставок пропозиції ресурсів банків-членів Британської Банківської Асоціації (ВВА LIBOR ContributorPanelBanks). Фіксується на 11.00 (одинадцяту годину рівно) за Лондонським часом для певних валют та строків кредитування. При реалізації цього Договору, ставка визначається на відповідну дату за даними системи РЕЙТЕРС.

Пунктом 6.6 договору передбачено, що кожний періодичний лізинговий платіж лізингоодержувач зобов`язаний сплачувати не пізніше дати, вказаної в додатку 2. Вказана в цьому пункті дата є датою нарахування кожного чергового лізингового платежу для цілей податкового обліку.

Згідно графіку сплати лізингових платежів, що є Додатком №2 до договору, відповідач зобов`язався сплатити лізингові платежі у період з 25.05.2013 по 25.04.2018 (а.с.31-32).

Пунктом 6.7 договору встановлено, що у зв`язку із залученням лізингодавцем кредитних коштів у доларах США (надалі - "валюта кредиту") для придбання предмету лізингу лізингоодержувач зобов`язаний коригувати винагороду, на суму курсової різниці та витрат, що виникли за відповідним поточним лізинговим платежем. Сума курсової різниці визначається за формулою : Скр = (Флп / К1) * К2 - Флп, де Скр - сума курсової різниці, грн.; Флп - лізинговий платіж згідно Графіку (Додаток 2 до Договору) у місяці, за який нараховується курсова різниця; К1 - курс гривні до долара США, встановлений Національним банком України на дату здійснення платежу у зв`язку з придбанням Предмету лізингу, який зазначається в Акті приймання-передачі; К2 - курс платежу, курс гривні до долара США, встановленого Національним Банком України (надалі - НБУ) на дату виставлення рахунку сплати періодичного лізингового платежу, згідно п. 6.6. Договору, та збільшеного на 1,5% (одну цілу п`ять десятих процента).

Якщо різниця між курсом продажу долара США на українському міжбанківському валютному ринку на дату виставлення рахунку та курсом гривні до долара США, встановленого Національним банком України (надалі - "НБУ") на дату виставлення рахунку сплати періодичного лізингового платежу перевищує 1,5 %, то, для цілей здійснення розрахунків за зазначеною вище формулою, у якості К2 застосовується курс продажу долара США міжбанківського валютного ринку згідно даних інформаційно-дилінгової системи Ukrdealing (http://www.udinform.com) на момент закриття торгів на дату, що передує даті виставлення рахунку.

Згідно п.6.8 договору, кожний черговий лізинговий платіж лізингоодержувач зобов`язаний сплачувати не пізніше, дати вказаної в додатку 2.

Тобто, Відповідач зобов`язаний сплачувати лізингові платежі згідно графіку лізингових платежів (Додаток 2 до Договору), не пізніше дати, зазначеної у даному графіку, з урахуванням коригування розміру винагороди на зміну курсу гривні до долару США, передбаченого в пункті 6.7 Договору.

Відповідно до додаткової угоди №6 від 10.04.2016 формулювання пункту 6.7 договору було змінено та викладено в наступній редакції: "У зв`язку із залученням лізингодавцем кредитних коштів у доларах США (надалі - "валюта кредиту") для придбання предмету лізингу лізингоодержувач зобов`язаний коригувати винагороду на суму курсової різниці та витрат, що виникли за відповідним поточним лізинговим платежем. Сума курсової різниці визначається за формулою : Скр = (Флп / К1) * К2 - Флп,де Скр - сума курсової різниці, грн.; Флп - лізинговий платіж згідно Графіку (Додаток 2 до Договору) у місяці, за який нараховується курсова різниця; К1 - курс гривні до долара США, встановлений Національним банком України на дату здійснення платежу у зв`язку з придбанням предмету лізингу, який зазначається в акті приймання-передачі; К2 - курс платежу, курс гривні до долара США, розмір якого становить 1 дол.США = 26,84грн."

При цьому, всі суми, одержані від лізингоодержувача, будуть зараховуватись в наступному порядку: погашення неустойки; сплата прострочених платежів за договором; погашення прострочених лізингових платежів (починаючи с суми найдавнішої несплати); сплата поточних лізингових платежів. Лізингодавець має право змінювати порядок погашення заборгованості (п.6.16 договору).

Однак, відповідач свої зобов`язання, щодо сплати лізингових платежів за договором виконував неналежним чином. В зв`язку з існуючою заборгованістю між позивачем та відповідачем укладалися додаткові угоди про зміну графіку лізингових платежів.

20 вересня 2018 року між позивачем та відповідачем була укладена додаткова угода №8 від 20 вересня 2018 року, згідно умов якої лізингоодержувач визнає, що на дату укладання даної додаткової угоди має прострочену заборгованість за договором в розмірі 68990,10 грн., яку зобов`язується сплатити в строки згідно з графіком, наведеним у Додатку №2 до цієї Додаткової угоди, з 25.11.2018 до 25.01.2019 (а.с.46,48).

Згідно Графіку сплати лізингових платежів, який є додатком до Додаткової угоди №8 від 20 вересня 2018 року, відповідач зобов`язався сплатити кошти у період з 25.11.2013 по 25.10.2020 (а.с.47).

Однак, незважаючи на реструктуризацію заборгованостей, відповідач неналежним чином виконував свої зобов`язання по сплаті лізингових платежів, в результаті чого за період з 25 вересня 2018 року по 25 червня 2019 року утворилася заборгованість в сумі 274967,26грн., яка складається з наступного: 27993,67грн. - вартість майна, 88829,63грн. - винагорода лізингодавця, 275462,10грн. - курсова різниця, 68990,10грн. - борг за попередній період згідно Додаткової угоди №8, за вирахуванням 186308,24грн., сплачених платежів за вказаний період, які позивач спрямував на погашення частини заборгованості по лізинговим платежам.

Згідно з частиною другої статті 1 Закону України "Про фінансовий лізинг" за договором фінансового лізингу лізингодавець зобов`язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі).

Відповідно до статті 2 Закону України "Про фінансовий лізинг" відносини, що виникають у зв`язку з договором фінансового лізингу, регулюються положеннями Цивільного кодексу України про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж, поставку з урахуванням особливостей, що встановлюються цим Законом.

Відповідно до ст.806 ГПК України, за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі).

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ст. 509 ЦК України).

Відповідно до ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 524 Цивільного кодексу України, зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 533 Цивільного кодексу України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Зазначена норма кореспондується з положеннями частини другої статті 198 ГК України.

Відповідно до ч. ч. 1 - 3 ст. 632 Цивільного кодексу України, ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом.

Згідно наказу Міністерства фінансів України від 10.08.2000р. № 193 "Про затвердження Положення (стандарту) бухгалтерського обліку "Вплив змін валютних курсів", валютний курс - це встановлений Національним банком України курс грошової одиниці України до грошової одиниці іншої країни. Пунктом 4 цього Наказу встановлено, що курсова різниця - це різниця між оцінками однакової кількості одиниць іноземної валюти при різних валютних курсах.

Отже, положення чинного законодавства хоч і визначають національну валюту України як єдиний законний платіжний засіб на території України, однак не містять заборони на вираження у договорі грошових зобов`язань в іноземній валюті, визначення грошового еквівалента зобов`язання в іноземній валюті, а також на здійснення перерахунку грошового зобов`язання у випадку зміни НБУ курсу національної валюти України по відношенню до іноземної валюти (аналогічна правова позиція викладена у постановах ВСУ: у справі №12/149 від 04.07.11, у справі №55/440 від 27.03.12).

Оскільки відповідач основний борг станом на 25.06.2019 не сплатив, позивач прийняв до уваги, що у Додатковій угоді №6 від 26.10.2016 сторони визначили, що курс долара США до гривні становить 26,84грн. за 1 долар США .

Відповідач у відзиві на позов (а.с.192-200) не заперечив щодо наявності у нього заборгованості за вказаний період по сплаті винагороди та вартості майна, однак зазначив, що згідно п.6.7 договору курсова різниця може бути нарахована лише на суму винагороди лізингодавця.

Щодо нарахування курсової різниці заперечення відповідача спростовуються п.п.6.7, 6.2 договору, в яких передбачено, що за формулою до обрахунку береться лізинговий платіж (Флп) , який в свою чергу складається з вартості предмета лізингу (п.6.2.1 договору) та винагороди лізингоодержувача (п.6.2.2 договору).

Таким чином, курсова різниця нараховується як на вартість предмета лізингу так і на винагороду лізингоодержувача.

З врахуванням зазначеного, суд вважає позовні вимоги позивача в частині стягнення 274967,26грн. обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно з частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Умовами договору передбачено, що за порушення обов`язку зі своєчасної сплати лізингових та інших платежів, передбачених договором, лізингоодержувач сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла в період такого порушення, нарахованої на суму непогашеної заборгованості за кожен день прострочення, та відшкодовує всі збитки, завдані лізингоодержувачем лізингодавцеві, понад вказану пеню (п.9.2.1).

Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Суд, перевіривши розрахунок пені, вважає його правильним.

Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Господарський суд, перевіривши розрахунок 3% річних на загальну суму 2983,91грн., визнає його таким, що виконаний правильно, тому дана вимога позивача підлягає задоволенню в заявленій сумі.

Позовну вимогу про стягнення інфляційних втрат суд вважає безпідставною з огляду на таке.

Норма статті 625 ЦК України спрямована на захист кредитора від збитків, які полягають у знеціненні національної валюти в зв`язку з інфляційними процесами.

В даному випадку договором передбачено коригування боргу відповідача, виходячи з курсу національної валюти України до іноземної валюти, в зв`язку з чим суд приходить до висновку, що фактично сторони узгодили, що валютою договору в частині лізингових платежів є іноземна валюта. А оскільки передбачений статтею 625 ЦК України індекс інфляції застосовується виключно до валюти України, то вимоги позивача про стягнення інфляційних, які ним (позивачем) фактично нараховані на борг у іноземній валюті, задоволенню не підлягають.

Наведений правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 11.10.2018 у справі №905/192/18.

За статтями 627,629 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

У відповідності до статей 525, 526 Цивільного кодексу України, 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідач у судове засідання не з`явився, докази сплати боргу не надав.

Відповідно до ст. ст. 13,73,74,77 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Таким чином, вимоги позивача в частині стягнення 274 967,26грн. - основного боргу, 27 693,85грн. - пені та 2983,91грн. - 3% річних є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. В іншій частині позову суд відмовляє.

Судовий збір, в порядку ст.129 Господарського процесуального кодексу України, підлягає стягненню з відповідача пропорційно сумі задоволених вимог.

Окрім того, представником позивача заявлено клопотання про відшкодування витрат у розмірі 766,06 грн., які він поніс у зв`язку із розглядом справи. На підтвердження понесення вказаних витрат надано копію фіскального чеку про купівлю бензину А-95-Євро5-Е5 на загальну суму 766,06грн.

Згідно п.4 ч.3 ст.123 ГПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Згідно ч.1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч.ч.1-2 ст.86 ГПК України).

Оскільки представником позивача на підтвердження витрат, понесених ним у зв`язку із розглядом справи, подано лише копію фіскального чеку про купівлю бензину, однак не подано доказів купівлі цього бензину саме представником позивача, а не іншою особою. Також не подано інших доказів того, що вказаний бензин придбано саме для вчинення процесуальних дій, необхідних для розгляду цієї справи, та використання його в розмірах та у повному обсязі, який вказано у фіскальному чеку.

З огляду на викладене, суд не вважає подані представником позивача докази належним підтвердженням понесення ТОВ "ОТП Лізинг" витрат, а тому відмовляє у задоволенні вимоги про їх стягнення із відповідача.

Керуючись статтями 123, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Ушицький комбінат будівельних матеріалів" (11563, Житомирська область, Коростенський район, с.Гулянка, вул. Молодіжна, буд. 18, )

- на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Лізинг" (01033, м.Київ, вул. Жилянська, буд.43, ):

- 274 967,26грн. - основного боргу;

- 27 693,85грн. - пені;

- 2983,91грн. - 3% річних;

- 4584,68грн. - судового збору.

3. В іншій частині позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 28.11.19

Суддя Терлецька-Байдюк Н.Я.

Віддрукувати:

1 - в справу

2 - позивачу (01033, м. Київ, вул. Жилянська, 43 - рек.)

3 - відповідачу (11563, Житомирська область, Коростенський район, село Гулянка, вул. Молодіжна, буд.18 - рек. з повід.)