УХВАЛА

м. Київ

07.11.2019Справа № 910/15319/19

Суддя Господарського суду міста Києва ДЖАРТИ В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали

заяви про забезпечення доказів ОСОБА_1 ,

Представники учасників справи згідно протоколу судового засідання від 07.11.2019,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2019 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Господарського суду міста Києва із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ВАН ВЕЙ ІНВЕСТМЕНТ" (далі - відповідач, Товариство) про:

- визнання недійсним рішення загальних зборів учасників Товариства про виключення ОСОБА_1 зі складу учасників, включення ОСОБА_2 , звільнення ОСОБА_1 з посади директора Товариства, призначення Вдовіної Вікторії Валеріївни на посаду керівника Товариства;

- скасування державної реєстрації змін про Товариство за № 2069730 та за № 3069730 від 09.04.2019, внесених реєстратором Прошкіним Олександром Васильовичем.

Разом із позовною заявою ОСОБА_1 була подана заява про забезпечення доказів, зі змісту якої вбачається, що останній просить суд витребувати у Товариства копії документів на підставі, яких були внесені зміни до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а також витребувати у Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації копію реєстраційної справи Товариства.

В обґрунтування вказаної заяви позивач посилався на те, що в Єдиному державному реєстрі не міститься скан-копій документів на підставі яких відбулися зміни відомостей про ТОВ «ВАН ВЕЙ ІНВЕСТМЕНТ», а саме: протоколів, договору купівлі-продажу відчуження частки учасника тощо. А тому неможливо встановити на підставі яких рішень та документів були прийняті рішення та внесені зміни. Заявник стверджує, що ОСОБА_1 не був повідомлений, не брав участі у загальних зборах учасників ТОВ «ВАН ВЕЙ ІНВЕСТМЕНТ» по зміні складу учасників товариства, не вчиняв жодних дій щодо відчуження своєї частки у статутному капіталі ТОВ «ВАН ВЕЙ ІНВЕСТМЕНТ», жодних рішень та заяв у нотаріальному чи іншому порядку не підписував, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 жодного разу не зустрічав у своєму житті. З огляду на вказане просив витребувати у ТОВ «ВАН ВЕЙ ІНВЕСТМЕНТ» копії документів на підставі яких внесені зміни до відомостей про товариство, а також просив витребувати у Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації матеріали реєстраційної справи ТОВ «ВАН ВЕЙ ІНВЕСТМЕНТ».

Ухвалою суду від 04.11.2019 розгляд заяви ОСОБА_1 про забезпечення доказів був призначений на 07.11.2019.

У судовому засіданні 07.11.2019 представник заявника підтримала вимоги, викладені у заяві про забезпечення доказів, та наполягала на їх задоволенні.

Розглянувши подану ОСОБА_1 заяву про забезпечення доказів, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для її задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до частини 1 статті 110 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений, або збирання чи подання відповідних доказів стане згодом неможливим або утрудненим.

Частинами 2, 3 наведеної статті Кодексу передбачено, що способами забезпечення судом доказів є, зокрема, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням, а також призначення експертизи. Заява про забезпечення доказів може бути подана до суду як до, так і після подання позовної заяви.

З аналізу даних норм вбачається, що забезпечення доказів надає додаткову гарантію збереження таких доказів. Обґрунтованим є вжиття заходів забезпечення доказів лише у разі, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений, або збирання чи подання відповідних доказів стане згодом неможливим або утрудненим.

Обов`язок щодо обґрунтування необхідності забезпечення доказів згідно приписів пункту 5 частини 1 статті 111 ГПК України покладається на заінтересовану особу - заявника.

Проте у поданій ОСОБА_1 заяві про забезпечення доказів останнім в порушення вказаних норм належним чином не було обґрунтовано необхідності термінового вжиття заходів забезпечення доказів та витребування у відповідача та Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації копій документів. Крім того, заявником не було зазначено обґрунтованих підстав для припущення, що такий засіб доказування може бути втрачений, або його подання стане згодом неможливим чи утрудненим.

Згідно з частиною 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За змістом статті 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (стаття 77 ГПК України).

Однак заявником не було надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження факту існування відповідних обставин, за яких настала можливість втратити цей доказ чи неможливість його подати згодом.

Враховуючи вищенаведене, у задоволенні заяви про забезпечення доказів слід відмовити.

Керуючись статтями 110-112, 232-235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні заяви про забезпечення доказів ОСОБА_1 , поданої в межах справи № 910/15319/19 відмовити.

2. Ухвала набирає законної сили 07.11.2019 та може бути оскаржена в порядку, передбаченому статтями 253-259 Господарського процесуального кодексу України.

СУДДЯ В. В. ДЖАРТИ