УХВАЛА

м. Київ

22.11.2019Справа № 910/16252/19

Суддя Гумега О.В., розглянувши

позовну заяву Заступника військового прокурора Центрального регіону України в інтересах держави в особі: Кабінету Міністрів України, Міністерства оборони України

до відповідача-1: Державного підприємства "Управління капітального будівництва та інвестицій", відповідача-2: Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Новатех"

про визнання недійсним з моменту укладання додаткового договору

УСТАНОВИВ:

Заступник військового прокурора Центрального регіону України звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом в інтересах держави в особі: Кабінету Міністрів України, Міністерства оборони України до Державного підприємства "Управління капітального будівництва та інвестицій" (відповідач-1), Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Новатех" (відповідач-2) про визнання недійсним з моменту укладення Додаткового договору від 11.07.2006 № 11/06/2 про пайову (дольову) участь у бівництві по пр-ту Повітрофлотський, 30 у м. Києві, укладений між Державним підприємством "Управління капітального будівництва та інвестицій" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Новатех" на виконання Договору № 11/06 від 11.07.2006.

Дослідивши матеріали позовної заяви № 05/2-449вих-19 (вх. № 16252/19 від 18.11.2019), суд дійшов висновку про наявність підстав для залишення її без руху, зважаючи на таке.

Згідно ч. 1 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Частиною 2 статті 162 ГПК України встановлено, що позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

Згідно з частиною четвертою статті 53 ГПК України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу.

Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті (абзаци перший та другий частини третьої статті 23 Закону України "Про прокуратуру").

Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва (абзаци перший та другий частини четвертої статті 23 Закону України "Про прокуратуру").

Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу (абзац третій частини четвертої статті 23 Закону України "Про прокуратуру").

Виключно з метою встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави в суді у випадку, якщо захист законних інтересів держави не здійснює або неналежним чином здійснює суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, прокурор має право отримувати інформацію, яка на законних підставах належить цьому суб`єкту, витребовувати та отримувати від нього матеріали та їх копії (абзац четвертий частини четвертої статті 23 Закону України "Про прокуратуру").

Прокурор має право подавати позов в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах, не в будь-якому випадку, а лише, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, або ж такий орган взагалі відсутній.

Саме лише посилання в позовній заяві на те, що уповноважений орган не здійснює або неналежним чином здійснює відповідні повноваження, для прийняття заяви для розгляду недостатньо. В такому разі, прокурор повинен надати належні та допустимі докази відповідно до вимог процесуального закону (наприклад, внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань про вчинене кримінальне правопорушення на підставі статті 367 Кримінального кодексу України (службова недбалість); вирок суду щодо службових осіб; докази накладення дисциплінарних стягнень на державних службовця, які займають посаду державної служби в органі державної влади та здійснює встановлені для цієї посади повноваження, за невиконання чи неналежне виконання службових обов`язків тощо).

Правова позиція стосовно виключності випадків, коли прокурор може представляти інтереси держави, викладена у постанові Касаційного господаорського суду у складі Верховного Суду від 20.09.2018 у справі № 924/1237/17, згідно з якою захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимог закону не здійснює захисту або робить це неналежно. У кожному такому випадку прокурор повинен навести (а суд перевірити) причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом, і які є підставами для звернення прокурора до суду. Аналогічний висновок Касаційного господаорського суду у складі Верховного Суду міститься в ухвалі від 07.05.2018 у справі № 910/18283/17.

Відповідно до висновку щодо застосування норм права у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 у справі № 14-104 цс 19, процедура, передбачена абзацами третім і четвертим частини четвертої статті 23 Закону України "Про прокуратуру" застосовується тільки до встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави в суді у випадку, якщо захист інтересів держави не здійснює або неналежним чином здійснює суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження з такого захисту.

В обгрунтування підстав звернення прокурора з цією позовною заявою, Заступник військового прокурора Центрального регіону України у позовній заяві зазначив про неналежне здійснення позивачами своїх повноважень щодо судового захисту порушених інтересів держави, оскільки ні Міністерство оборони України, ні Кабінет Міністрів України не вживають заходи щодо захисту інтересів держави.

Разом з цим у позовній заяві не зазначено та до останньої не додано жодних належних та допустимих доказів відповідно до вимог процесуального закону на підтвердження того, що Міністерство оборони України та Кабінет Міністрів України не здійснюють своїх повноважень щодо судового захисту порушених інтересів держави у спірному випадку. При цьому суд наголошує, що саме лише посилання в позовній заяві на те, що уповноважений орган не здійснює або неналежним чином здійснює відповідні повноваження, для прийняття заяви для розгляду недостатньо.

Крім того, у позовній заяві не зазначено та до останньої не додно жодних жодних належних та допустимих доказів відповідно до вимог процесуального закону на підтвердження того, що прокурор попередньо, до звернення до суду, повідомив про це Міністерство оборони України та Кабінет Міністрів України (абзац третій частини четвертої статті 23 Закону України "Про прокуратуру").

При цьому суд звертає увагу, що до позовної заяви додано копію листа № 05/2-450вих-19 від 30.09.2019, адресованого Кабінету Міністрів України, Міністерству оборони України, за змістом якого Військова прокуратура Центрального регіону України на виконання ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" повідомила адресатів про підготовлені нею 7 позовних заяв в інтересах держави. Отже, зазначеним листом прокуратура повідомила Кабінет Міністрів України та Міністерство оборони України лише про підготовлені нею позови, а не про звернення нею до суду з такими позовами. Більш того, жодні докази направлення вказаного листа Кабінету Міністрів України та Міністерству оборони України у позовній заяві не зазначені та до останньої у якості додатку не додані.

Суд відзначає, що наділений правом залишити позовну заяву прокурора без руху, в порядку частини першої статті 174 ГПК України, у випадку, якщо прокурором не зазначені підстави такого звернення, як це передбачено частиною п`ятою статті 162 ГПК України, та надати можливість прокурору обґрунтувати підстави подання позову, або повернути таку позовну заяву, з посиланням на пункт четвертий частини п`ятої статті 174 ГПК України, якщо відсутні підстави для звернення прокурора до суду в інтересах держави або для звернення до суду особи, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

Крім того, прокурор не дотримався вимог п. 5 ч. 3 ст. 162, ч. 2 ст. 164 ГПК України.

Так, відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 162 ГПК України позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Відповідно до ч. 2 ст. 164 ГПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Частиною другою статті 91 ГПК України встановлено, що письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством (ч. 4 ст. 91 ГПК України).

Відповідно до пункту 5.27 Національного стандарту України "Державна уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлення документів. ДСТУ 4163-2003" відмітку про засвідчення копії документа складають зі слів "Згідно з оригіналом", назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії проставляють нижче реквізиту "підпис". Така відмітка проставляється на кожному аркуші засвідченої копії документа.

Як встановлено судом, додатки, додані до позовної заяви надані в копіях, які засвідчені спеціалістом ВПЦРУ Стратієнко О.М., проте жодних доказів того, що зазначена особи уповноважена їх засвідчувати до суду не надано.

Крім того, до позовної заяви додано неякісні (не придатні для опрацювання) копії витягів з Єдиного реєстру об`єктів державної власності щодо державного майна, додаток до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 17.12.2018 № НВ-018 першої та восьмої сторінок договору (номер та назва не вбачаються) від 11.07.2006.

Суд також звертає увагу, що у позовній заяві прокурор стверджує, що про порушення інтересів держави прокуратурі стало відомо під час проведення Територіальним управлінням Державного бюро розслідувань у м. Києві досудового розслідування кримінального провадження № 0000329 від 25.03.2019. Разом з цим, до позовної заяви не додано жодної інформації про стан кримінального провадження № 0000329.

Зазначені порушення свідчать про неподання прокурором доказів, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

Прокурор не дотримався вимог п. 1 ч. 1 ст. 164, ч. 1 ст. 172 ГПК України.

Так, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 164 ГПК України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують відправлення іншим учасникам справи копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Частиною 1 статті 172 ГПК України встановлено, що позивач, особа, яка звертається з позовом в інтересах іншої особи, зобов`язані до подання позовної заяви надіслати учасникам справи її копії та копії доданих до неї документів листом з описом вкладення.

Належним доказом відправлення відповідачеві копії позовної заяви та доданих до неї документів є опис вкладення в поштовий конверт та документ, що підтверджує надання поштових послуг (касовий чек, розрахункова квитанція тощо), надані в оригіналі.

На підтвердження виконання вищенаведених вимог Господарського процесуального кодексу України прокурором до позовної заяви додано копії фіскальних чеків та накладних, оригінали описів вкладень до листів.

Разом з цим суд звертає увагу, що з наданого опису вкладення у цінний лист № 749 від 01.10.2019 вбачається, що прокуратурою Державному підприємству "Управління капітального будівництва та інвестицій" (відповідачу-1) позовну заяву було направлено на адресу: 01008, м. Київ, вул. Грушевського, 12/2, тоді як за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань адресою місцезнаходження Державного підприємства "Управління капітального будівництва та інвестицій" є інша адреса: 04053, м. Київ, вул. Артема, буд. 59.

Таким чином, позовна заява підлягає залишенню без руху, оскільки її подано без додержання вимог ч. 2, п. 5 ч. 3 ст. 162, п. 1 ч. 1, ч. 2 ст. 164, ч. 1 ст. 172 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно із ч. 2 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Суд відзначає, що з метою усунення встановлених недоліків прокурор має:

- зазначити / надати докази на підтвердження того, що Міністерство оборони України та Кабінет Міністрів України не здійснюють своїх повноважень щодо судового захисту порушених інтересів держави у спірному випадку;

- зазначити / надати докази на підтвердження того, що прокурор попередньо, до звернення до суду, повідомив про це Міністерство оборони України та Кабінет Міністрів України (абзац третій частини четвертої статті 23 Закону України "Про прокуратуру");

- подати належні докази направлення копії позовної заяви та доданих до неї документів Державному підприємству "Управлінню капітального будівництва та інвестицій" на вірну адресу: 04053, м. Київ, вул. Артема, буд. 59;

- надати копії письмових доказів (доданих до позовної заяви), засвідчені в порядку, встановленому чинним законодавством, а саме: надати докази в підтвердження наявності повноважень у Стратієнко О.М. на засвідчення копій документів; якісні копії витягів з Єдиного реєстру об`єктів державної власності щодо державного майна, додаток до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 17.12.2018 № НВ-018 першої та восьмої сторінок договору (номер та назва не вбачаються) від 11.07.2006; інформацію про стан кримінального провадження № 0000329).

Суд звертає увагу, що відповідно до ч. 4 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 162, 164, 172, 174, 232, 233, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву залишити без руху.

2. Встановити позивачу спосіб усунення недоліків позовної заяви шляхом:

- зазначення / надання доказів на підтвердження того, що Міністерство оборони України та Кабінет Міністрів України не здійснюють своїх повноважень щодо судового захисту порушених інтересів держави у спірному випадку;

- зазначення / надання доказів на підтвердження того, що прокурор попередньо, до звернення до суду, повідомив про це Міністерство оборони України та Кабінет Міністрів України (абзац третій частини четвертої статті 23 Закону України "Про прокуратуру");

- подання належних доказів направлення копії позовної заяви та доданих до неї документів Державному підприємству "Управлінню капітального будівництва та інвестицій" на вірну адресу: 04053, м. Київ, вул. Артема, буд. 59;

- надання копій письмових доказів (доданих до позовної заяви), засвідчених в порядку, встановленому чинним законодавством, а саме: надати докази в підтвердження наявності повноважень у Стратієнко О.М. на засвідчення копій документів; якісні копії витягів з Єдиного реєстру об`єктів державної власності щодо державного майна, додаток до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 17.12.2018 № НВ-018 першої та восьмої сторінок договору (номер та назва не вбачаються) від 11.07.2006; інформацію про стан кримінального провадження № 0000329).

3. Встановити позивачу строк на усунення недоліків позовної заяви протягом п`яти днів з дня вручення даної ухвали.

4. Звернути увагу позивача, що виконання ним вимог ухвали суду у строк, встановлений судом, доводиться саме позивачем.

5. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання - 22.11.2019 та оскарженню не підлягає.

Суддя О.В.Гумега