ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" жовтня 2019 р. м. Київ Справа № 911/1589/19

Господарський суд Київської області у складі судді Мальованої Л.Я. за участю секретаря судового засідання Майбороди В.М. розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Порше Лізинг Україна",

м. Київ

до Фізичної особи-підприємця Харути Вікторії Анатоліївни, Київська обл.,

м. Біла Церква

про стягнення 404 654 грн. 78 коп.

представники сторін:

позивача - Лабатюк Я.М.;

відповідача - Бондик В.А.

Обставини справи:

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 404 654 грн. 78 коп., з яких: 171 135 грн. 64 коп. - борг; 5 048 грн. 56 коп. - пеня; 1 514 грн. 57 коп. - 3% річних; 2 500 грн. 96 коп. - інфляційні втрати; 94 367 грн. 74 коп. - збитки; 130 087 грн. 31 коп. - компенсації згідно з пунктом 12.9 договору.

В обґрунтування позовних вимог, позивач посилається на те, що відповідач не виконав належним чином обов`язок по сплаті лізингових платежів за договором фінансового лізингу № 00016040 від 19.04.2018 року, лізингових платежів за фактичне користування об`єктом лізингу, а тому були застосовані санкції у вигляді пені, інфляційних втрат, 3% річних, а також збитки, які поніс нарахував позивач.

Представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги та просив суд задовольнити позов в повному обсязі.

Представник відповідача у наданих письмових поясненнях заперечує, просить суд відмовити у позовних вимогах повністю.

В судовому засіданні оголошувалась перерва з 18.10.2019 року по 25.10.2019 року.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

19 квітня 2018 року між ТОВ "Порше Лізинг Україна" та ФОП Харута В.А. було укладено договір фінансового лізингу № 00016040, відповідно до умов якого позивач зобов`язався передати у користування відповідачеві транспортний засіб Audi Q5 2.0 TDI quattro Design, 2017 року випуску, двигун № НОМЕР_1 , шасі № НОМЕР_2 (далі - Об`єкт Лізингу). Вартість об`єкта лізингу на моменту укладення Договору становила 1 494 889, 00 грн.

Відповідно до п. 6.1. Договору для експлуатації Об`єкта лізингу Лізингоодержувач щомісяця здійснюватиме на користь Порше Лізинг Україна лізингові платежі відповідно до графіка покриття витрат та виплати лізингових платежів (далі - План відшкодування), що являє собою невід`ємну частину цього Контракту та інших положень Контракту.

Абзацом 2 п. 6.18 договору передбачено, що сторони погоджуються, що у випадку розірвання/відмови від Договору за ініціативою Лізингодавця, лізинговий платіж буде вважатися платою за користування Об`єктом лізингу.

В п. 8.3. Договору зазначено, якщо Лізингоодержувач прострочить виплату лізингового платежу протягом більше ніж 10 робочих днів Лізингодавець має право надіслати Лізингоодержувачу першу вимогу щодо сплати в письмовій формі. Якщо Лізингоодержувач не здійснить оплату протягом 7 робочих днів з моменту відправлення першої вимоги щодо сплати, Порше Лізинг Україна надсилає в такий же спосіб другу вимогу щодо сплати, яка продовжує строк здійснення оплати ще на 8 робочих днів. Якщо Лізингоодержувач не здійснить оплату у вказаний термін, Порше Лізинг Україна має право направити третю вимогу щодо сплати та відмовитися від Контракту. Сторони погоджуються, що невиконання зобов`язання після надіслання другої вимоги щодо сплати означає, що Лізингоодержувач не має наміру в подальшому виконувати свої зобов`язання за Контрактом.

Відповідно до п. 12.9 Договору, Лізингоодержувач сплачує Порше Лізинг Україна будь-яку різницю між вартістю Об`єкта лізингу (тобто сумою грошових коштів, що було фактично отримано Порше Лізинг Україна в результаті продажу Об`єкта лізингу) та Лізинговими платежами, що залишилися несплаченими Лізингоодержувачем відповідно до Договору. Сторони погодили, що вказана різниця є упущеною вигодою Порше Лізинг Україна та має бути відшкодованою Лізингодавцю відповідно до умов Договору та чинного законодавства. Зобов`язання щодо сплати такої різниці залишається чинним до моменту його виконання Лізигоодержувачем, в тому числі після закінчення строку лізингу/розірвання Контракту.

Згідно з п. 13.1 Договору Лізингоодержувач зобов`язаний у строки, встановлені Порше Лізинг Україна, повернути Об`єкт лізингу в усіх випадках дострокового закінчення строку лізингу, розірвання контракту. Якщо Лізингоодержувач відмовляється від повернення Об`єкта лізингу, Порше Лізинг Україна має право вилучити (повернути) Об`єкт без попередньої згоди Лізингоодержувача у встановленому законодавством порядку.

Пунктом 13.6 Договору передбачено, якщо Порше Лізинг Україна не може здійснити свої права на вилучення (повернення), то Порше Лізинг Україна матиме право на вилучення Об`єкта лізингу в примусовому порядку відповідно до виконавчого напису нотаріуса.

На виконання умов договору Лізингодавець виконав свої зобов`язання за Договором, що підтверджується Актом прийому-передачі від 23.05.2018 року, належним чином засвідчена копія якого міститься в матеріалах справи, проте відповідач не виконав зобов`язання по сплаті лізингових платежів.

У зв`язку із простроченням оплати рахунку № 00426334 від 01.10.2018р., 06 листопада 2018 року Позивачем було направлено Відповідачеві перше нагадування про несплату. Відповідно до нагадування сума, яка підлягала сплаті становила 40 325, 61 грн., та складалася з: заборгованості за рахунком №00426334 від 01.10.2018 року у розмірі 39 835, 51 грн., пені 10% - 240, 10 грн., штрафу за вимоги щодо оплати 250 грн.

16 листопада 2018 року Позивачем було направлено Відповідачеві друге нагадування про несплату. Відповідно до нагадування сума, яка підлягала сплаті становила 40 244, 65 грн., та складалася з: заборгованості за рахунком №00426334 від 1.10.2018 року у розмірі 39 835, 51 грн, пені 10% - 109,14 грн., штрафу за вимоги щодо оплати 300 грн.

17 грудня 2018 року Позивачем було направлено на адресу Відповідача третє нагадування про несплату. Відповідно до нагадування сума, яка підлягала сплаті становила 80 446, 66 грн., та складалася з: заборгованості за рахунком №00426334 від 01.10.2018 року у розмірі 39 835, 51 грн., заборгованості за рахунком №00429711 від 01.11.2018 року у розмірі 39 835, 51 грн, пені 10% - 425,64 грн., штрафу за вимоги щодо оплати 350 грн.

Враховуючи те, що відповідачем було частково погашено суму 110 443 грн. 35 коп., непогашеним залишився рахунок № 00433342 від 03.12.2018 року на суму 11 000 грн. 00 коп. та рахунок на оплату чергового лізингового платежу № 00436695 від 03.01.2019 року на суму 39 835 грн. 51 коп., всього борг складає в межах дії договору 50 835 грн. 51 коп.

Пунктом 8.3.2 договору встановлено, якщо лізингоодержувач повністю або частково не здійснить оплату першого лізингового платежу, при цьому якщо прострочення лізингового платежу триває більш ніж 30 днів, лізингодавець має право розірвати контракт/відмовитися від контракту і витребувати об`єкт лізингу від лізингоодержувача, в тому числі у примусовому порядку згідно з виконавчим написом нотаріуса.

Відповідно до п. 12.6. договору, лізингодавець має право в односторонньому порядку припинити цей контракт/відмовитися від контракту та право на повернення об`єкту лізингу у випадках: лізингоодержувач не сплатив 1 (один) наступний лізинговий платіж у повному обсязі або частково і строк невиконання зобов`язання зі сплати перевищує 30 (тридцять) календарних днів.

Згідно з п. 12.13 договору, у випадках, передбачених п. 12.6, контракт вважається розірваним на 10-й (десятий) робочий день з дня надіслання письмового повідомлення стороною на адресу іншої сторони.

Враховуючи невиконання ФОП Харутою В.В. своїх зобов`язань зі сплати лізингових платежів понад 30 календарних днів, ТОВ "Порше лізинг Україна" 18.12.2018 р. надіслало вимогу про сплату заборгованості за Договором лізингу, повідомлення про відмову від договору та повернення об`єкту лізингу протягом десяти робочих днів, яку відповідачем було отримано 04.01.2019 р., а відповідно останнім днем повернення об`єкту лізингу є 14.01.2019 року.

09 квітня 2019 року ТОВ «Порше Лізинг Україна» було подано заяву про вчинення виконавчого напису.

09 квітня 2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу було вчинено виконавчий напис №667 про повернення Об`єкту лізингу.

11 квітня 2019 року на підставі Виконавчого напису було відкрито Виконавче провадження №58881954.

17 квітня 2019 року у межах ВП №58881954 було складено акт приватного виконавця щодо вилучення Об`єкта лізингу.

25 квітня 2019 року було закінчено Виконавче провадження №58881954.

Отже, починаючи з 14.01.2019р. по 17.04.2019р. Об`єкт лізингу перебував у користуванні Відповідача.

Відповідно до абзацу другого п. 6.18 договору, сторони погодилися, що у випадку розірвання/відмови від Договору за ініціативою Лізингодавця, лізинговий платіж буде вважатися платою за користування Об`єктом лізингу.

Згідно з п.12.3. договір вступає в силу з моменту його підписання Сторонами і діє до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань.

На підставі пункту 6.18 Договору Товариством з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» було виставлено рахунки за час фактичного користування Об`єктом лізингу, які не оплачені Відповідачем, а саме: рахунок 00441588 від 01.02.2019 року на суму 39 835,51 грн., рахунок 00443663 від 01.03.2019 року на суму 39 835,51 грн., рахунок 00447042 від 01.04.2019 року на суму 40 629,11 грн. Всього на загальну суму 120 300 грн. 13 коп.

За таких обставин загальна сума лізингових платежів та платежів за фактичне користування об`єктом лізингу складає 171135 грн. 64 коп.

Положеннями п. 8.2.3 договору передбачено компенсацію будь-яких витрат, понесених позивачем, та/або винагороди, включаючи, окрім іншого, гонорари юристам, судові та позасудові витрати, нараховані/виплачені з метою відшкодування сум, не виплачених лізингоодержувачем у відповідності до Контракту. Вищезазначені санкції підлягають оплаті лізингоодержувачем протягом 10 робочих днів після надіслання відповідної вимоги ТОВ "Порше Лізинг Україна", не зважаючи на можливе розірвання контракту з його сторони.

Відповідно до п. 16.1 договору, усі збори, податки, грошові штрафи та інші витрати, що пов`язані з контрактом і можуть виникати протягом строку дії контракту, виплачуються або відшкодовуються виключно лізингоодержувачем.

На підставі п.п. 8.2.3, 13.5 договору ТОВ "Порше Лізинг Україна" нараховано ФОП Харута В.В. компенсацію витрат на юридичну допомогу у сумі 94 367,74 грн., на підтвердження понесення яких, надано: рахунок №00446159 від 10.04.2019 року у розмірі 7 500,00 грн., рахунок №00449505 від 19.04.2019 року у розмірі 86 467,74 грн., рахунок №00452726 від 14.05.2019 року у розмірі 400,00 грн.

Статтею 628 ЦК України передбачено, що сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Відповідно до статті 806 ЦК України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). До договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов`язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом.

Аналогічні положення містяться в статті 2 Закону України "Про фінансовий лізинг".

Відповідно до пункту 3 частини 2 статті 11 Закону України "Про фінансовий лізинг" лізингоодержувач зобов`язаний своєчасно сплачувати лізингові платежі.

Згідно з частинами 1, 2 статті 16 Закону України "Про фінансовий лізинг" сплата лізингових платежів здійснюється у порядку, встановленому договором. Лізингові платежі можуть включати суму, яка відшкодовує вартість предмета лізингу; платіж як винагороду лізингодавцю за отримане у лізинг майно; компенсацію відсотків за кредитом, інші витрати лізингодавця, що безпосередньо пов`язані з виконанням договору лізингу.

У п. 6.1 договору сторони погодили, що для експлуатації об`єкту лізингу лізингоодержувач щомісяця здійснюватиме на користь лізингодавця лізингові платежі відповідно до Графіка покриття витрат та виплати лізингових платежів (План відшкодування). Кожний лізинговий платіж включає: частину від обсягу фінансування (сума, яка відшкодовує частину вартості об`єкта лізингу); проценти (винагорода лізингодавця за отримання та використання лізингоодержувачем об`єкта лізингу); комісії; покриття витрат, пов`язаних з оплатою послуг та відшкодуваннями, що підлягають виплаті у строки та на умовах, передбачених цим контрактом, та інші витрати, передбачені або прямо вказані контрактом.

Таким чином, договір фінансового лізингу є змішаним договором, який поєднує в собі елементи договорів оренди та купівлі-продажу, а передбачені договором лізингові платежі включають як плату за надання майна у користування, так і частину покупної плати за надання майна у власність лізингоодержувачу по закінченню дії договору. На правовідносини, що склалися між сторонами щодо одержання позивачем, як лізингодавцем, лізингових платежів у частині покупної плати за надання майна в майбутньому у власність відповідачу, поширюються загальні положення про купівлю-продаж.

Статтею 655 ЦК України визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до статті 692 ЦК України покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару, встановлену в договорі. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

Згідно зі статтею 697 ЦК України договором може бути встановлено, що право власності на переданий покупцеві товар зберігається за продавцем до оплати товару або настання інших обставин.

Судом з`ясовано, що ТОВ "Порше Лізинг Україна" залишається власником предмета лізингу (п. 4.1 договору), а перехід права власності на об`єкт лізингу передбачався у разі здійснення лізингоодержувачем всіх платежів за договором (п. 4.2 договору).

Відповідач в порушення умов Договору лізингу з грудня 2018 року припинив сплачувати лізингові платежі, вимоги позивача про їх сплату залишив без задоволення, у зв`язку з чим позивач скористався своїм правом, передбаченим пунктами 8.3, 8.3.2, 12.6.1, 12.13 Договору лізингу, та розірвав договір в односторонньому порядку.

Відповідно до частин 2, 4 статті 653 ЦК України у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються. Сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов`язанням до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким чином, наслідком розірвання договору є відсутність у позивача обов`язку надати предмет лізингу у майбутньому у власність відповідача і, відповідно, відсутність права вимагати його оплати. Тобто, у разі розірвання договору лізингу невнесена лізингоодержувачем у складі лізингових платежів покупна вартість об`єкту лізингу не підлягає стягненню з лізингоодержувача, у зв`язку з припиненням зустрічного зобов`язання лізингодавця по переданню у майбутньому об`єкта лізингу у власність.

Водночас, як вже було частково зазначено вище, лізинговий платіж складається не лише з покупної вартості об`єкту лізингу, але й винагороди лізингодавця за отримання та використання лізингоодержувачем об`єкта лізингу; комісій; покриття витрат, пов`язаних з оплатою послуг та відшкодуваннями, що підлягають виплаті у строки та на умовах, передбачених Договором лізингу.

В силу приписів статті 806 ЦК України та статті 2 Закону України "Про фінансовий лізинг" на правовідносини, що склалися між сторонами з приводу користування об`єктом лізингу поширюються загальні положення про оренду (найм).

Частиною 1 статті 785 ЦК України встановлено, що у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Відповідно до частини 2 статті 795 ЦК України повернення наймачем предмета договору найму оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту договір найму припиняється.

З огляду на наведені положення статті 653, 785, 795 ЦК України, у разі якщо умови укладеного між сторонами у справі договору про фінансовий лізинг передбачають можливість нарахування лізингодавцем плати за користування об`єктом лізингу після закінчення або дострокового розірвання договору лізингу, то нарахування плати за фактичне користування об`єктом лізингу припиняється з моменту повернення лізингоодержувачем об`єкта лізингу лізингодавцю, та, відповідно, нарахування плати за фактичне користування об`єктом лізингу за відповідний період є правомірним.

Згідно положень ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 610 ЦК України вказується, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Приписи ст. 613 ЦК України зазначають, що кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він, зокрема не вчинив дій, що встановлені договором.

Ст.ст. 525, 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За таких обставин, позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за лізинговими платежами та плати за фактичне користування об`єктом лізингу в сумі 171 135 грн. 64 коп. є обґрунтованими, і тому підлягають задоволенню.

Крім суми основного боргу позивач просить суд стягнути з відповідача 2 500 грн. 96 коп. - інфляційних втрат та 1 514 грн. 57 коп. 3% річних за прострочення сплати лізингових платежів.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові ВГСУ № 16/587-22/430 від 31.08.2011 року та інформаційному листі ВГСУ № 01-06/928/2012 від 17.07.2012 року.

Враховуючи, що відповідач прострочив виконання зобов`язання з оплати лізингових платежів, з нього на користь позивача на підставі ст. 625 ЦК України підлягає стягненню 2 500 грн. 96 коп. - інфляційних втрат та 1 514 грн. 57 коп. 3% річних, які нараховані позивачем відповідно до вимог закону.

Статтею 230 ГК України визначено, що порушення зобов`язання є підставою для застосування господарських санкцій (неустойка, штраф, пеня).

Відповідно до п. 8.2. договору встановлено, що у випадку прострочення сплати платежу до Лізингоодержувача застосовується пеня у розмірі 10% річних від вчасно невиплаченої суми за кожен день затримки до моменту повної виплати платежу.

Враховуючи вищевикладені норми закону та умови договору, позивачем у зв`язку з простроченням виконання зобов`язання зі сплати лізингових платежів нараховано 5 048 грн. 56 коп. пені відповідно до наданого розрахунку, який відповідає вимогам закону.

Щодо вимог позивача про стягнення компенсації згідно з п. 12.9 договору та збитків відповідно до п.п. 8.2.3. та 13.5. договору, то суд зазначає таке:

Укладений між сторонами у справі договір про фінансовий лізинг хоча і був достроково розірваний позивачем в односторонньому порядку, однак в частині умов, які передбачали право позивача нарахувати та обов`язок відповідача сплатити плату за користування об`єктом лізингу після розірвання договору, залишався чинним до моменту повернення лізингоодержувачем об`єкта лізингу лізингодавцю та припинився 17.04.2019 року.

Відповідно до пункту 12.9 договору у разі дострокового закінчення строку лізингу/розірвання контракту відповідно до п. 12 контракту, відмови лізингоодержувача придбати об`єкт лізингу, як передбачено п. 4.2, а також якщо лізингодавець вимагає повернення об`єкту лізингу відповідно до інших положень контракту, лізингоодержувач зобов`язаний повернути об`єкт лізингу за свій власний рахунок у відповідному робочому та технічному стані за адресою місцезнаходження лізингодавця, якщо інша адреса не вказана лізингодавцем впродовж 10 робочих днів від дати одержання відповідного запиту. В цей же строк лізингоодержувач сплачує лізингодавцю будь яку різницю між вартістю обєкта лізингу (тобто сумою грошових коштів, що було фактично отримано лізингодавцем в результаті продажу об`єкта лізингу або, якщо об`єкт лізингу залишився у власності лізингодавця, ринковою вартістю об`єкта лізингу, що визначається професійним оцінювачем майна відповідно до чинного законодавства) та лізинговими платежами, що залишилися несплаченими відповідно до Графіка покриття витрат та виплати лізингових платежів, а також іншими платежами що залишилися несплаченими лізингоодержувачем відповідно контракту. Якщо сума грошових коштів, що була фактично отримана лізингодавцем внаслідок продажу об`єкту лізингу (або у разі якщо об`єкт лізингу залишається у власності лізингодавця - ринкова вартість об`єкта лізингу, що визначається професійним оцінювачем майна відповідно до чинного законодавства) дорівнює або перевищує лізингові платежі, що залишилися нездійсненими відповідно до Графіка покриття витрат та виплати лізингових платежів, а також інші платежі, що залишилися несплаченими лізингоодержувачем відповідно до контракту, цей пункт 12.9 не застосовується.

Вказані умови договору свідчать про погодження сторонами додаткової умови сплати відповідачем різниці між вартістю обєкта лізингу та лізинговими платежами (та іншими передбаченими договором платежами), які залишилися несплаченими відповідно графіка, після дострокового закінчення строку лізингу. Тобто, виникнення обовязку відповідача оплатити всі несплачені по договору платежі (лізингові платежі та компенсації) ставиться в залежність від того, чи здійснив позивач продаж обєкту лізингу після його повернення (або чи провів він визначення вартості обєкта лізингу з допомогою професійного оцінювача, після отримання обєкту лізингу від відповідача). Відсутність у справі доказів продажу обєкта лізингу, а також доказів проведення визначення ринкової вартості обєкта лізингу після повернення останнього до позивача (за виконавчим написом) свідчить про невиконання позивачем вказаної умови. Оскільки ж виконання таких дій є обовязковою передумовою застосування п. 12.9 (щодо 10 денного строку оплати всіх платежів по договору після закінчення строку лізингу), подання даного позову є передчасним (немає доказів настання обовязку щодо оплати). При цьому, суд констатує, що застосування п. 12.9 договору підлягає саме після закінчення (дострокового) строку лізингу, що має місце в даному випадку (повернення обєкту лізингу за виконавчим написом), а відповідно п. 12. 3 договору, останній діє до повного виконання сторонами своїх зобовязань ( в тому числі щодо: або продажу обєкта лізингу позивачем, або здійснення визначення ринкової вартості обєкта позивачем після його повернення)

Таким чином вимоги про стягнення з відповідача 130 087,31 грн. компенсації згідно з п. 12.9 договору не підлягають задоволенню.

Щодо стягнення 94 367,74 грн. збитків відповідно до п. 8.2.3. та 13.5 договору, то суд зазначає наступне:

Відповідно до частини 2 статті 22 ЦК України збитками визнаються витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Зі змісту статей 614, 623 ЦК України та статті 226 ГК України вбачається, що для застосування такого заходу відповідальності, як стягнення збитків потрібна наявність усіх елементів складу господарського правопорушення: 1) протиправної поведінки (дії чи бездіяльності) особи (порушення зобов`язання); 2) шкідливого результату такої поведінки - збитків; 3) причинного зв`язку між протиправною поведінкою та збитками; 4) вини особи, яка заподіяла шкоду. У разі відсутності, хоча б одного з елементів відповідальність у вигляді відшкодування збитків не наступає.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази суд зазначає, що заявлена позивачем до стягнення сума витрат на оплату юридичних послуг не є збитками, оскільки такі витрати не мають обов`язкового характеру та необхідних ознак збитків, а їх наявність не знаходиться у безпосередньому причинному зв`язку з неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за Договором лізингу, укладеним між сторонами у справі.

Враховуючи викладене суд задовольняє позовні вимоги частково, у зв`язку тим, що спір виник в результаті неправильних дій відповідача, що призвело до необхідності позивачу звертатися з позовом до суду та здійснювати додаткові витрати на сплату судового збору, суд, відповідно до свого права, передбаченого частиною 9 ст.129 ГПК України, покладає на відповідача відшкодування позивачу судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 13 73-92, 129, 207, 236-242 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Харути Вікторії Анатоліївни ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_3 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Порше лізинг Україна" (02152, м. Київ, просп. П. Тичини, буд. 1В, код 35571472) заборгованість у розмірі 171 135 (сто сімдесят одна тисяча сто тридцять пять) грн. 64 коп., 1 514 (одна тисяча пятсот чотирнадцять) грн. 57 коп. 3% річних, 2 500 (дві тисячі пятсот) грн. 96 коп. інфляційних втрат, 5 048 (пять тисяч сорок вісім) грн. 56 коп. пені, 2 703 (дві тисячі сімсот три) грн. 00 коп. судового збору.

3. В решті позовних вимог відмовити повністю.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення відповідно до ст. ст. 240-241 Господарського процесуального кодексу України .

Повний текст рішення підписано 22.11.2019 року.

Суддя Л.Я. Мальована