ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

"19" листопада 2019 р. Справа№ 19/129

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Михальської Ю.Б.

суддів: Скрипки І.М.

Тищенко А.І.

секретар судового засідання: Білоус О.О.

за участю представників: згідно протоколу судового засідання від 19.11.2019,

розглянувши заяву представника Колективного підприємства «Васильківська шкіряна фірма» адвоката Неділько М.М. про відвід колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі Михальської Ю.Б., Скрипки І.М., Тищенко А.І.

у справі №19/129

за позовом Заступника Генерального прокурора України в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України

до 1) Фонду державного майна України;

2) Колективного підприємства «Васильківська шкіряна фірма»

про визнання договору недійсним,

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Господарського суду міста Києва від 21.11.2003 у справі №19/129 у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з прийнятим рішенням, 04.09.2019 (про що свідчить відмітка Укрпошти Експрес на конверті), Васильківська міська рада звернулася до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скарго, відповідно до якої просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 21.11.2003 у справі №19/129 та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити з інших підстав.

У тексті апеляційної скарги апелянтом також було порушено клопотання про поновлення строків на апеляційне оскарження.

Зазначене клопотання мотивоване тим, що Васильківським відділом Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області здійснюється процесуальне керівництво досудовим розслідуванням кримінального провадження, яке розпочато за зверненням Васильківської міської ради за № 0000126 від 23.02.2019.

У рамках даного кримінального провадження щодо використання завідомо неправдивих офіціальних документів, а саме переліку нерухомого майна, яке приватизоване у складі цілісного майнового комплексу орендного підприємства «Васильківська шкіряна фірма», до якого включено майно, розташоване в м. Василькові по вулиці Тракторна, 46, з метою отримання відповідних правоустановчих документів, Васильківській міській раді стало відомо про зазначене судове рішення та судову справу №19/129, а саме у зв`язку зі спрямуванням на адресу Васильківської міської ради запиту прокурора Васильківського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури від 30.07.19 №12438 вих-19 (копія додана до клопотання).

Апелянт зазначає, що ознайомившись із текстом рішення Господарського суду міста Києва від 21.11.2003 у справі №19/129 було виявлено, що останнє може безпосередньо стосуватися прав, свобод та інтересів Васильківської міської ради, а саме: майнових прав територіальної громади міста Василькова в особі Васильківської міської ради на об`єкт водопровідно-каналізаційного господарства (очисні споруди в місті Василькові по вулиці Тракторна, 46, що були предметом спору у даній справі).

Скаржник зазначає, що 05 серпня 2019 року до Господарського суду міста Києва було подано заяву про ознайомлення з матеріалами справи №19/129. Згодом, через Єдиний Контакт-центр судової влади України (0-800-501-492), представник апелянта з`ясував, що матеріали справи знаходяться у відділі аналітики, однак у справі є лише ухвала про відкриття провадження та судове рішення, інші матеріали справи відсутні.

З метою встановлення того, чи дійсно рішення Господарського суду міста Києва від 21.11.2003 у справі №19/129 зачіпає законні права, інтереси та (або) обов`язки Васильківської міської ради 29 серпня 2019 року представником апелянта було подано заяву про ознайомлення з матеріалами кримінального провадження №0000126 від 23.02.2019.

Після ознайомлення 30 серпня 2019 року із матеріалами кримінального провадження №0000126 від 23.02.2019 представником Васильківської міської ради було встановлено, що саме на підставі оскаржуваного рішення у справі №19/129 Фондом державного майна України було видано перелік нерухомого майна по вулиці Тракторна, 46, що приватизоване у складі цілісного майнового комплексу колективним підприємством «Васильківська шкіряна фірма» на підставі договору купівлі-продажу державного майна №КП-267 від 11.01.1994. Отже, саме 30 серпня 2019 року було достеменно встановлено, що суд першої інстанції ухвалив рішення у справі №19/129, у якому йдеться про права та інтереси Васильківської міської ради на нерухоме майно (очисні споруди ), що розташоване на земельній ділянці площею 12 га по вулиці Тракторна, 46 у місті Василькові.

Як зазначає апелянт, Васильківська міська рада не була учасником справи, в якій постановлено судове рішення, та не мала відомостей про його існування, наявність у ньому висновків суду, які впливають на права та законні інтереси територіальної громади. Скаржник при цьому зазначає, що у своїй апеляційній скарзі Васильківська міська рада не ставить питання про надання повторної оцінки оскаржуваного договору купівлі-продажу, а виключно ставить питання про виключення положень мотивувальної частини судового рішення, які явно не відповідають обставинам справи та були використані для посвідчення фактів, які мають юридичне значення, з метою оформлення прав на нерухоме майно, яке підлягало передачі територіальній громаді, а тому поновлення процесуального строку на апеляційне оскарження в повній мірі відповідає положенням Господарського процесуального кодексу України та статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.09.2019 апеляційну скаргу Васильківської міської ради на рішення Господарського суду міста Києва від 21.11.2003 у справі №19/129 передано на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді Михальської Ю.Б., суддів: Тищенко А.І., Скрипки І.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 01.10.2019 поновлено Васильківській міській раді пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 21.11.2003 у справі №19/129; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Васильківської міської ради на рішення Господарського суду міста Києва від 21.11.2003 у справі №19/129; запропоновано прокурору, позивачу та відповідачам у справі у відповідності до статті 263 Господарського процесуального кодексу України надати відзиви на апеляційну скаргу із доказами надсилання (надання) копій відзиву та доданих до нього документів апелянту; встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, а також для надання можливості учасникам справи скористатися правами, наданими статтею 267 Господарського процесуального кодексу України, протягом 10-ти днів з дня вручення даної ухвали про відкриття провадження у справі; доведено до відома учасників провадження у справі, що у разі подання до суду апеляційної інстанції відзиву на апеляційну скаргу, пояснень, клопотань, заперечень, до них мають бути додані докази надсилання (надання) їх копій та доданих до них документів іншим учасникам справи; попереджено учасників справи, що заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду у відповідності до частини 2 статті 207 Господарського процесуального кодексу України; закінчено проведення підготовчих дій; призначено до розгляду апеляційну скаргу Васильківської міської ради на рішення Господарського суду міста Києва від 21.11.2003 у справі №19/129 на 19.11.2019 об 11 год. 40 хв.

28.10.2019 від Кабінету Міністрів України через відділ документального забезпечення Північного апеляційного господарського суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому КМУ просить суд ухвалити законне та обґрунтоване рішення в інтересах Уряду.

29.10.2019 від Фонду державного майна України через відділ документального забезпечення Північного апеляційного господарського суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому ФДМУ просить суд визнати поважними причини пропуску строку на подачу відзиву та поновити його, відмовити у задоволенні апеляційної скарги Васильківської міської ради, рішення Господарського суду міста Києва від 21.11.2003 у справі №19/129 залишити без змін. Також ФДМУ у відзиві на апеляційну скаргу зазначив, що оскільки у матеріалах справи знаходиться лише ухвала про відкриття провадження та судове рішення, Фонд вважає за необхідне подати до суду апеляційної інстанції докази, які мають значення для вирішення справи, а саме: копії наказу Міністра легкої промисловості СССР від 23.10.1969 №635, акту державної комісії від 24.10.1969, акту на право користування землею, листа організації орендарів орендного підприємства «Васильківська шкіряна фірма», наказ Фонду від 20.09.1993 №25/-ІК, наказ Фонду від 08.12.1993 №96-ДУ, лист Фонду від 25.12.2003 №10-21-16492.

19.11.2019 від скаржника через відділ документального забезпечення Північного апеляційного господарського суду надійшли пояснення на відзив на апеляційну скаргу ФДМУ. У даних поясненнях скаржник, зокрема, наголосив на тому, що ФДМУ у відзиві мотивовано просить суд продовжити строк на подання відзиву на апеляційну скаргу та що підтримує ФДМУ у його клопотанні продовжити строк на подання відзиву та долучити до матеріалів справи подані ФДМУ документи. У той же час скаржник просить суд не враховувати позицію ФДМУ та задовольнити апеляційну скаргу Васильківської міської ради. Крім того, у поясненнях скаржник просить суд зробити перерву в судовому засіданні та надати сторонам додатковий строк для подачі своїх пояснень та додаткових доказів. Також, скаржником у поясненнях заявлено клопотання про долучення документів до матеріалів справи та поновлення строку Васильківській міській раді на подання пояснення та додаткових доказів у справі, а саме: копії рішення Київської обласної ради від 3 листопада 1969 року №830, копії листа Київського обласного управління сільського господарства від 6 жовтня 1969 року; копії розпорядження №763-р від 24 червня 1955 року Ради Міністрів Української PCP з додатком та копією супровідного листа; копію розпорядження №40-р від 23 січня 1970 року Ради Міністрів Української PCP з додатком.

19.11.2019 від ФДМУ через відділ документального забезпечення Північного апеляційного господарського суду надійшло клопотання про закриття апеляційного провадження у справі на підставі пункту 3 частини 1 статті 264 Господарського процесуального кодексу України, мотивоване тим, що оскаржуване рішення суду не порушує права та інтереси Васильківської міської ради на нерухоме майно (очисні споруди).

У судове засідання 19.11.2019 з`явились представники прокуратури, КМУ, відповідачів та скаржника.

У судовому засіданні головуючий суддя повідомила про те, що 19.11.2019 від представника Колективного підприємства «Васильківська шкіряна фірма» адвоката Неділько М.М. через відділ документального забезпечення Північного апеляційного господарського суду надійшла заява про відвід колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі Михальської Ю.Б., Скрипки І.М. та Тищенко А.І. від розгляду справи №19/129.

Вказана заява мотивована тим, що існують обставини, які викликають сумнів у неупередженості та об`єктивності суддів Михальської Ю.Б., Скрипки І.М., Тищенко А.І. та вказують на ознаки заінтересованості вказаних суддів у результатах розгляду даної справи.

Про дані обставини, на думку заявника, свідчить наступне.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 01.10.2019 у справі №19/129 суд відкрив апеляційне провадження за заявою сторони, яка не була учасником та стороною у цій судовій справі та жодного рішення суд першої інстанції не приймав щодо апелянта і не ухвалював рішення про його права, інтереси та (або) обов`язки, оскільки в резолютивній частині рішення суду першої інстанції зазначено, що суд відмовляє позивачу у задоволенні позову і все - жодних рішень про права, інтереси та (або) обов`язки будь-кого в резолютивній частині рішення Господарського суду міста Києва від 21.11.2003 у справі №19/129 немає - проте всупереч наведеному судова колегія Північного апеляційного господарського суду у складі Михальської Ю.Б., Скрипки І.М. та Тищенко А.І. майже через шістнадцять років з моменту прийняття судом першої інстанції судового рішення у справі №19/129 на підставі матеріалів знищеної справи, оскільки у відповідності до інформації, зазначеної у листі №04-11/398 від 17.10.2019 Господарського суду міста Києва на ім`я адвоката Неділька М.М., який діє в інтересах відповідача-2 КП «Васильківська шкіряна фірма», матеріали судової справи №19/129 були знищені ще у 2009 році Господарським судом міста Києва у зв`язку із закінченням терміну їх зберігання - мала би прийняти ухвалу про відмову у відкритті апеляційного провадження, проте цього не вчинила, а вчинила навпаки - прийняла рішення про відкриття апеляційного провадження, чим у такий спосіб грубо порушила норми статті 261 Господарського процесуального кодексу України.

Як вказує заявник, у зазначеній ухвалі Північного апеляційного господарського суду вказано, що «Апелянт зазначає, що рішення Господарського суду м. Києва від 21.11.2003 у справі №19/129 може стосуватися прав, свобод та інтересів Васильківської міської ради, майнових прав територіальної громади...». Але вищевказане твердження апелянта в особі Васильківської міської ради не відповідає дійсності, оскільки в апеляційній скарзі так званий «апелянт» не надав жодного доказу того, що суд першої інстанції прийнятим ним рішенням ще у 2003 році дійсно порушив права та інтереси Васильківської міської ради в будь-якій частині та в будь-який спосіб, як наслідок суд апеляційної інстанції порушив вимоги частини 1 статті 14 Господарського процесуального кодексу України, якою встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи - у такий спосіб порушив її як норму процесуального права.

За твердженнями заявника, КП «Васильківська шкіряна фірма» у законний спосіб набуло право на очисні споруди, які і по сьогоднішній день є невід`ємною частиною єдиного цілісного майнового комплексу і з моменту їх створення перебувають на балансі підприємства, ним і утримуються, і експлуатуються наступним чином. Між Фондом державного майна України та організацію орендарів Васильківської шкіряної фабрики, правонаступником якої є Колективне підприємство «Васильківська шкіряна фірма», був укладений договір №КП-267 від 11.01.1994 купівлі - продажу державного майна орендного підприємства. До складу об`єктів нерухомого майна, яке складає цілісний майновий комплекс і передано до статутного фонду КП «Васильківська шкіряна фірма», в процесі приватизації, було включено очисні споруди. На підставі наказу Міністра легкої промисловості СРСР №635 від 23.10.1969 як структурний підрозділ шкірзаводу і з моменту завершення будівництва, очисні споруди по сьогоднішній день є невід`ємною частиною єдиного цілісного майнового комплексу і з моменту їх створення перебувають на балансі підприємства, ним і утримуються, і експлуатуються.

Окрім того, у зазначеній ухвалі суду апеляційної інстанції зазначається, що «...Васильківська міська рада не була учасником справи та не мала відомостей про існування судового рішення..», проте на момент розгляду та прийняття рішення Господарським судом міста Києва по даній справі, тобто станом на 21.11.2003, заступник Генерального прокурора України в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України був законним представником, який виступав в інтересах держави (як наслідок і в інтересах територіальних громад України в цілому) - проте, судова колегія Північного апеляційного господарського суду у складі Михальської Ю.Б., Тищенко А.І., Скрипки І.М. цього не врахувала та, відкриваючи апеляційне провадження у справі №19/129, дійшла протилежного висновку.

Також заявник, посилаючись на норми статей 267, 268 Господарського процесуального кодексу України, зазначає, що суддя-доповідач Північного апеляційного господарського суду Михальська Ю.Б. та судді зі складу колегії не могли вчинити процесуальні дії, визначені цими статтями, оскільки матеріали судової справи згідно інформації, зазначеної у листі №04-11/398 від 17.10.2019 Господарського суду міста Києва на ім`я адвоката Неділька М.М., який діє в інтересах відповідача-2 КП «Васильківська шкіряна фірма», були знищені у 2009 році у зв`язку із закінченням терміну зберігання.

Розглянувши подану заяву про відвід, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до статті 35 Господарського процесуального кодексу України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання, або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 36 цього Кодексу.

До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя.

Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Згідно частин 1-3 статті 39 Господарського процесуального кодексу України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі; 2) питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу, він вирішує питання про зупинення провадження у справі. У цьому випадку вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною 1 статті 32 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Колегія суддів вважає необґрунтованими посилання представника Колективного підприємства «Васильківська шкіряна фірма» адвоката Неділько М.М. у поданій ним заяві про відвід суддів Михальської Ю.Б., Скрипки І.М., Тищенко А.І. на те, що суд, відкриваючи провадження за апеляційною скаргою Васильківської міської ради на рішення Господарського суду міста Києва від 21.11.2003 у даній справі, грубо порушив норми статті 261 Господарського процесуального кодексу України, оскільки відкрив апеляційне провадження за заявою особи, яка не була учасником та стороною у цій судовій справі та жодного рішення суд першої інстанції не приймав щодо апелянта і не ухвалював рішення про його права, інтереси та (або) обов`язки.

Так, відповідно до частини 1 статті 17 Господарського процесуального кодексу України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 254 Господарського процесуального кодексу України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції.

Пунктом 1 частини 2 статті 261 ГПК України передбачено, що незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків: подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, інтереси та (або) обов`язки.

За змістом статей 17, 254 Господарського процесуального кодексу України особа, яка звертається з апеляційною скаргою в порядку цих статей Господарського процесуального кодексу України, повинна довести, що оскаржуване судове рішення прийнято про її права, інтереси та (або) обов`язки і такий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним, що означає, що скаржник в апеляційній скарзі має чітко зазначити, в якій частині оскаржуваного ним судового рішення (в мотивувальній та/або резолютивній) прямо вказано про його права, інтереси та (або) обов`язки, та про які саме.

Отже, зважаючи на вимоги статей 254, 261 Господарського процесуального кодексу України особа, яка не брала участі у справі, однак вважає, що рішенням суду першої інстанції вирішено питання про її права, інтереси та (або) обов`язки, може звернутися з відповідною апеляційною скаргою до суду апеляційної інстанції.

Частиною 3 статті 254 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою особи, яка не брала участі у справі, але суд вирішив питання про її права, інтереси та (або) обов`язки, така особа користується процесуальними правами і несе процесуальні обов`язки учасника справи.

Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 264 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

Пункт 4 частини 3 статті 277 Господарського процесуального кодексу України визначає, що порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо суд прийняв судове рішення про права, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі.

Отже, суд апеляційної інстанції з`ясовує, чи прийнято оскаржуване судове рішення безпосередньо про права, інтереси та (або) обов`язки скаржника і які конкретно, після прийняття апеляційної скарги особи, яка не брала участі у справі. Встановивши ці обставини, суд вирішує питання про залучення скаржника до участі у справі як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору та, як наслідок, скасування судового рішення на підставі пункту 4 частини 3 статті 277 Господарського процесуального кодексу України, оскільки це порушення норм процесуального права є в будь - якому випадку підставою для скасування рішення місцевого господарського суду, якщо господарський суд прийняв судове рішення про права, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі, або, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, інтереси та (або) обов`язки цієї особи не вирішувалося, то апеляційний господарський суд своєю ухвалою закриває апеляційне провадження на підставі пункту 3 частини 1 статті 264 Господарського процесуального кодексу України.

Аналогічні правові позиції викладені у постановах Верховного Суду від 11.07.2018 у справі №911/2635/17, від 06.08.2018 у справі №910/14369/16, від 17.12.2018 у справі №48/340.

Стосовно доводів заявника про неможливість відкриття апеляційного провадження за матеріалами знищеної справи, колегія суддів зазначає, що положення статті 261 Господарського процесуального кодексу України не містять такої підстави для відмови у відкритті апеляційного провадження.

При цьому, до суду апеляційної інстанції від місцевого господарського суду разом із апеляційною скаргою Васильківської міської ради надійшли матеріали знищеної справи, у яких, зокрема, міститься завірена судом копія оскаржуваного рішення суду від 21.11.2013 у справі №19/129, а відтак у суду був наявний оскаржуваний процесуальний документ, на який подано апеляційну скаргу, та підстави для вчинення відповідних процесуальних дій згідно норм Господарського процесуального кодексу України.

Враховуючи зазначене, Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді Михальської Ю.Б., суддів: Скрипки І.М., Тищенко А.І. за відсутності підстав, вказаних у статтях 35, 36, 37 Господарського процесуального кодексу України, вважає заявлений представником Колективного підприємства «Васильківська шкіряна фірма» адвокатом Неділько М.М. відвід необґрунтованим, оскільки незгода сторони з процесуальними рішеннями судді не може бути підставою для відводу.

У зв`язку з цим, згідно зі статтею 39 Господарського процесуального кодексу України справа №19/129 підлягає передачі для визначення автоматизованою системою відповідно до статті 32 Господарського процесуального кодексу України судді, який має вирішити питання про відвід, заявлений представником Колективного підприємства «Васильківська шкіряна фірма» адвокатом Неділько М.М.

Керуючись статтями 35, 39, 234 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,-

УХВАЛИВ:

1. Заяву представника Колективного підприємства «Васильківська шкіряна фірма» адвоката Неділько М.М. про відвід колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі Михальської Ю.Б., Скрипки І.М., Тищенко А.І. у справі №19/129 визнати необґрунтованою.

2. Передати матеріали справи №19/129 для визначення автоматизованою системою судді, який має вирішити питання про відвід, заявлений представником Колективного підприємства «Васильківська шкіряна фірма» адвокатом Неділько М.М. суддям Михальській Ю.Б., Скрипці І.М., Тищенко А.І.

Повний текст ухвали складено та підписано 21.11.2019.

Головуючий суддя Ю.Б. Михальська

Судді І.М. Скрипка

А.І. Тищенко