ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.11.2019 року м. Дніпро Справа № 904/2523/19

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Кощеєва І.М. ( доповідач )

суддів: Кузнецової І.Л., Широбокової Л.П.

секретар судового засідання Пінчук Є.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля"

на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 03.09.2019 р.

( суддя Новікова Р.Г., м. Дніпро, повний текст рішення складено 12.09.2019 р.)

у справі

за позовом Державного міжрайонного підприємства

водопровідно-каналізаційного господарства "Дніпро-Західний Донбас",

с. Воронове Синельниківського району Дніпропетровської області

до Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля",

м. Павлоград Дніпропетровської області

про стягнення суми боргу в розмірі 2 126 768 грн. 87 коп., пені в розмірі 292 682 грн. 63 коп., 3 %річних в розмірі 131 990 грн. 01 коп., інфляційної складової в розмірі 580 825 грн. 24 коп.

ВСТАНОВИВ:

Державне міжрайонне підприємство водопровідно-каналізаційного господарства "Дніпро-Західний Донбас" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля", про стягнення ( з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог ): суми боргу в розмірі 2 126 768 грн. 87 коп., пені в розмірі 263 грн. 52 коп., 3 % річних в розмірі 131 990 грн. 01 коп., інфляційної складової в розмірі 580 825 грн. 24 коп.

Обґрунтувуючи заявлені вимоги, Позивач посилався на порушення Відповідачем зобов`язання з оплати наданих послуг з вересня 2016 р. по травень 2017 р. за договором про надання послуг водопостачання № 89/141-ПУ-ПРУВОКС від 23.12.2015 р. ( в редакції додаткових угод ).

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 03.09.2019 р. позовні вимоги задоволено - стягнуто з Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" на користь Державного міжрайонного підприємства водопровідно-каналізаційного господарства "Дніпро-Західний Донбас" суму боргу в розмірі 2 126 768 грн. 87 коп., пеню в розмірі 263 грн. 52 коп., 3 % річних в розмірі 131 990 грн. 01 коп., інфляційну складову в розмірі 580 825 грн. 24 коп. та судовий збір у розмірі 42 597 грн. 71 коп.

Не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції, Приватне акціонерне товариство "ДТЕК Павлоградвугілля" звернулося з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог повінстю.

В обгрунтування апеляційної скарги Скаржник посилається на те, що до моменту внесення змін до Договору, в тому числі за рішенням суду. Відповідач зобов`язаний сплачувати послуги які надаються Позивачем в розмірі, передбаченому чинним Договором ( аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 15.02.2018 р. у справі № 916/1578/15-г ).

Скаржник наголошує на тому, що вразі прийняття постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг про зміну тарифу передбачає подальшу можливість внесення відповідних змін до умов договору за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у випадках, встановлених договором або законом. Прийняття постанови про зміну тарифу, є підставою для зміни розміру оплати за водопостачання в цій частині Договору. При цьому, чинним законодавством яке регулює надання послуг з водопостачання, так і Договором не передбачено положень про зміну розміру тарифу саме з моменту прийняття законодавцем таких змін, а надається право стороні правовідносин в подальшому ініціювати внесення відповідних змін до договору.

При цьому Скаржник зазначає, що сторонами Договору не вносились до нього зміни, натомість суд зосередився на дослідженні питання інформування Відповідача про зміну тарифів, що і призвело до винесення неправильного та не обгрунтованного рішення.

Також, Скаржник звертає увагу на те, що Позивач не відмовлявся від отримання коштів, які йому перераховував Відповідач згідно тарифу визначеному договором.

Відтак, на думку Скаржника, Позивач продовжував приймати виконання зобов`язання Відповідачем по оплаті за надані послуги з водопостачання відповідно тарифу 03 грн. 57 коп. за один метр кубічний питної води без урахування ПДВ згідно умов Договору в діючій редакції.

Від Державного міжрайонного підприємства водопровідно-каналізаційного господарства "Дніпро-Західний Донбас", надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому Позивач не погоджується з доводами апеляційної скарги, вважає її безпідставною і необґрунтованою.

Автоматичною системою документообігу для розгляду справи визначено суддю-доповідача Кощеєва І. М. у складі колегії суддів: Кузнецової І.Л., Подобєда І.М.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 10.10.2019 р. апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 03.09.2019 р. у справі № 904/2523/19 залишено без руху, та надано скаржнику строк для усунення недоліків апеляційної скарги, а саме: для надання доказів сплати судового збору.

Розпорядженням керівника апарату суду від 28.10.2019 р., у зв`язку з перебуванням у відпустці судді Подобєда І.М., для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження, призначено проведення автоматичної зміни складу колегії суддів.

Автоматичною системою документообігу, для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження у справі визначено суддю-доповідача Кощеєва І. М. у складі колегії суддів: Кузнецової І.Л., Широбокової Л.П.

Після усунення недоліків апеляційної скарги, ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 28.10.2019 р. відкрито апеляційне провадження у справі та призначено апеляційну скаргу до розгляду в судове засідання на 19.11.2019 р.

У судовому засіданні, яке відбулося 19.11.2019 р. була оголошена вступна та резолютивна частини постанови Центрального апеляційного господарського суду.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши наведені в апеляційній скарзі доводи та заперечення проти неї, перевіривши матеріали справи, колегія суддів Центрального апеляційного господарського суду вважає, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а рішення господарського суду залишити без змін, виходячи з наступного.

Як встановлено господарським судом та підтверджується матеріалами справи, 23.12.2015 р. між Державним міжрайонним підприємством водопровідно каналізаційного господарства "Дніпро Західний Донбас" ( Виробник ) та Публічним акціонерним товариством "ДТЕК Павлоградвугілля" ( Споживач ) укладений Договір про надання послуг водопостачання № 89/141-ПУ-ПРУВОКС, за умовами якого Виробник зобов`язується надавати Споживачу послугу з водопостачання на межах розподілу балансової належності мереж сторін, в обумовленому даним договором порядку, а Споживач зобов`язується отримати та оплатити надані послуги з водопостачання.

Згідно п. 2.5 договору кількість спожитої Споживачем води визначається виключно за показниками повірених та установлених у встановленому чинним законодавством порядку, лічильників Споживача, що опломбовані сторонами.

Відповідно до п. 3.1 договору вартість послуги з централізованого питного водопостачання визначається у порядку, встановленому чинним законодавством України. Оплата послуги з водопостачання здійснюється за тарифом, встановленим стороні уповноваженим державним органом на момент оплати.

Вартість послуги з водопостачання на момент підписання договору складає 03 грн. 57 коп. за один метр кубічний питної води без урахування ПДВ ( п. 3.2 договору ).

П. 3.3 договору визначено, що розрахунок за фактично надані послуги водопостачання повинен бути здійснений Споживачем у повному розмірі до 20 числа місяця наступного за розрахунковим, на підставі акту зняття показань приладів обліку води.

П. 4.2 договору передбачено, що Споживач зобов`язаний, зокрема, оплачувати отриману питну воду в установлені договором строки та в повному обсязі.

П. 3.6 договору визначено, що за порушення грошового зобов`язання за даним договором споживач зобов`язується на вимогу виробника сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, 3% річних від простроченої суми, пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла на час виникнення заборгованості.

За порушення зобов`язань за даним договором сторонами встановлюється загальна позовна давність тривалістю у три роки ( п. 9.3 договору ).

Відповідно до п. 8.2 договору, його дія триває з 01.01.2016 р. по 31.12.2016 р.

Додатковою угодою від 14.06.2016 р. сторони змінили найменування Споживача з Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" на Приватне акціонерне товариство "ДТЕК Павлоградвугілля".

Додатковими угодами № 5 від 01.12.2016 р., № б/н від 09.03.2017 р. та № б/н від 30.06.2017 р. сторони продовжили строк дії договору до 31.03.2017 р., 30.06.2017 р. та 31.12.2017 р. відповідно.

Відповідно до актів зняття контрольних показань приладів обліку води ( том 1, а. с. 47-138 ), підписаних сторонами без заперечень Виробник, на виконання умов договору, протягом періоду з 31.08.2016 р. по 11.05.2017 р. надав Споживачу послуги з централізованого водопостачання на 1 406 545 куб. м.

Згідно з п. 3.1 договору вартість послуги з централізованого питного водопостачання визначається у порядку, встановленому чинним законодавством України.

Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 07.07.2016 р. №1238, внесено зміни до п. 25 постанови НКРЕКП від 16.06.2016 р. № 1141 "Про встановлення тарифів на централізоване водопостачання та водовідведення" та встановлено Виробнику тариф на послуги з централізованого водопостачання споживачам, які є суб`єктами господарювання у сфері централізованого водопостачання та водовідведення, - 4,83 грн. за 1 куб. м. ( без податку на додану вартість ); споживачам, які не є суб`єктами господарювання у сфері централізованого водопостачання та водовідведення, - 7,73 грн. за 1 куб. м. ( без податку на додану вартість ).

Шляхом публікації у виданні "Офіційний вісник України" від 02.08.2016 р. 2016 р., № 58, стор. 114, стаття 2017, код акта 82589/2016 - постанову НКРЕКП від 07.07.2016 р № 1238 доведено до відома широкого кола осіб, у тому числі і Споживача.

Також, відповідні відомості розміщені на офіційному інтернет сайті Верховної Ради України.

Крім того, як встановлено судом першої інстанції обізнаність Споживача про зміну тарифу на послуги з централізованого питного водопостачання, підтверджується листами Відповідача № 1/1734 від 23.06.2016 р. та № 1/2678 від 22.08.2016 р., адресованих Позивачу.

З огляду на наведене, місцевий господарський суд дійшов висновку, що протягом спірного періоду вартість послуги з централізованого питного водопостачання становила 4 грн. 83 коп. за 1 куб. м., а вартість послуг з централізованого водопостачання у розмірі 1 406 545 куб. м. становить 8 152 334 грн. 82 коп. з ПДВ. Відповідачем було сплачено грошові кошти у розмірі 6 025 565грн. 95 коп. Наведена оплата підтверджується матеріалами справи та не оспорюється сторонами.

Відповідно до п. 3.3 договору, Відповідач був зобов`язаний здійснити остаточний розрахунок з оплати наданих послуг з вересня 2016 р. по травень 2017 р. у строк до 20.06.2017 р. включно.

Як встановлено судом першої інстанції, на теперішній час залишається несплаченою Відповідачем заборгованість з оплати наданих послуг з вересня 2016 р. по травень 2017 р. за договором про надання послуг водопостачання № 89/141-ПУ-ПРУВОКС від 23.12.2015 р. у розмірі 2 126 768 грн. 87 коп. Вказана заборгованість складається із сум боргу за вересень 2016 р. у розмірі 235 832 грн. 68 коп.; за жовтень 2016 р. у розмірі 265 681грн. 08 коп.; за листопад 2016 р. у розмірі 252 540 грн. 29 коп.; за грудень 2016 р. у розмірі 261 661грн. 44 коп.; за січень 2017 р. у розмірі 290 976 грн. 84 коп.; за лютий 2017 р. у розмірі 253 432грн. 35 коп., за березень 2017 р. у розмірі 243 271 грн. 23 коп.; за квітень 2017 р. у розмірі 212 814 грн. 00 коп.; за травень 2017 р. у розмірі 110 558 грн. 36 коп.

Невиконання Відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором в частині повної та своєчасної оплати наданих послуг водопостачання стало підставою звернення Позивача до суду з вимогою про стягнення з Відповідача суми заборгованості по оплаті за виконані роботи в примусовому порядку. Крім того, Позивач на підставі п. 3.6 договору нарахував Відповідачу пеню за період з 15.12.2017 р. по 17.12.2017 р. в розмірі 263 грн. 52 коп. за порушення оплати грошових зобов`язань за травень 2017 р. Також, на підставі ст. 625 ЦК України Позивачем заявлено до стягнення суму інфляційних витрат у розмірі 580 825 грн. 24 коп. за загальний період з листопада 2016 р. по травень 2019 р. та 3% річних в розмірі 131 990 грн. 01 коп. за загальний період з 20.10.2016 р. по 13.06.2019 р.

В основу оскаржуваного рішення покладено висновок місцевого господарського суду про наявність передбачених законом підстав для задоволення позовних вимог Позивача, оскільки обставини, на які посилається Позивач в обґрунтування заявлених вимог підтверджені матеріалами справи та не спростовані Відповідачем.

Дослідивши розрахунок пені наданий Позивачем, суд першої інстанції дійшов висновку, що він є арифметично правильним та відповідає вимогам чинного законодавства. З огляду на збільшену сторонами позовну давність, строк позовної давності щодо стягнення пені за порушення грошового зобов`язання з оплати послуг, наданих в травні 2017 р., спливає 21.07.2020 р., а також те, що Позивач нарахував та просить стягнути пеню у межах строку позовної давності, визначеної договором, господарський суд відмовив у клопотанні Відповідача про застосування строків позовної давності до позовних вимог про стягнення пені.

Перевіривши розрахунок суми інфляційних витрат, суд першої інстанції встановив, що він зроблений правильно та відповідає вимогам чинного законодавства. За результатами зробленого судом розрахунку, 3% річних через несплату суми боргу за загальний період з 21.10.2016 р. по 13.06.2019 р., становили суму в більшому розмірі ніж заявлено Позивачем до стягнення. Разом з тим, суд не наділений правом збільшувати розмір позовних вимог, це виключне право Позивача. При цьому, як зазначив місцевий господарський суд стягнення суми в меншому розмірі є правом Позивача.

Не погоджуючись з рішенням господарського суду, Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржуване рішення місцевого суду скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задоволені позову.

Узагальнені доводи апеляційної скарги: Відповідач зобов`язаний сплачувати послуги які надаються Позивачем в розмірі, передбаченому чинним Договором; прийняття постанови про зміну тарифу, є підставою для зміни розміру оплати за водопостачання в цій частині Договору.

Ст. 269 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, погоджується з висновками суду попередньої інстанції про наявність підстав для задоволення позову з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 ГК України та ст. 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Ст. 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Приписи ч. 7 ст. 193 ГК України та ст. 525 ЦК України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов`язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами ст. 629 ЦК України щодо обов`язковості договору для виконання сторонами.

Згідно ст. 202 ГК України та ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняються виконанням, проведеним належним чином.

Ст. 190 ГК України визначено, що державні регульовані ціни запроваджуються Кабінетом Міністрів України, органами виконавчої влади, державними колегіальними органами та органами місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень у встановленому законодавством порядку.

При цьому, державне регулювання цін здійснюється згідно із Законом України "Про ціни і ціноутворення".

Відповідно до ст. 192 ГК України політика ціноутворення, порядок встановлення та застосування цін, повноваження органів державної влади та органів місцевого самоврядування щодо встановлення та регулювання цін, а також контролю за цінами і ціноутворенням визначаються законом про ціни і ціноутворення, іншими законодавчими актами.

Положеннями п. 2 ч. 1 ст. 6 Закону України "Про державне регулювання у сфері комунальних послуг" визначено, що Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг здійснює розроблення порядків ( методик ) формування тарифів на комунальні послуги для суб`єктів природних монополій та суб`єктів господарювання на суміжних ринках.

Також Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг ( далі НКРЕКП ) здійснює встановлення тарифів на комунальні послуги суб`єктам природних монополій та суб`єктам господарювання на суміжних ринках, ліцензування діяльності яких здійснюється національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг.

Згідно п. 5.1 Процедури встановлення тарифів на централізоване водопостачання та водовідведення, затвердженої постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 24.03.2016 р. № 364, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 27.04.2016 р. за № 643/28773, рішення НКРЕКП щодо встановлених тарифів доводиться до відома споживачів згідно з вимогами Закону України "Про особливості доступу до інформації у сферах постачання електричної енергії, природного газу, теплопостачання, централізованого постачання гарячої води, централізованого питного водопостачання та водовідведення".

Ч. 1 ст. 4 Закону України "Про особливості доступу до інформації у сферах постачання електричної енергії, природного газу, теплопостачання, централізованого постачання гарячої води, централізованого питного водопостачання та водовідведення" визначено, що державні органи, до повноважень яких віднесено встановлення цін/тарифів у сферах постачання електричної енергії, природного газу, теплопостачання, централізованого постачання гарячої води, централізованого питного водопостачання та водовідведення, забезпечують доступ споживачів до видів інформації, зазначених у пунктах 1, 2, 5-8, 12, 14 ч. 1 ст. 1 цього Закону, шляхом її розміщення на своїх офіційних веб-сайтах у мережі Інтернет, у засобах масової інформації.

Як зазначалося раніше, постановою НКРЕКП від 07.07.2016 р. № 1238, внесено зміни до п. 25 постанови НКРЕКП від 16.06.2016 р. № 1141 "Про встановлення тарифів на централізоване водопостачання та водовідведення" та встановлено позивачу тариф на послуги з централізованого водопостачання споживачам, які є суб`єктами господарювання у сфері централізованого водопостачання та водовідведення, - 4,83грн за 1 куб. м. ( без податку на додану вартість ); споживачам, які не є суб`єктами господарювання у сфері централізованого водопостачання та водовідведення, - 7,73 грн. за 1 куб. м. ( без податку на додану вартість ).

Постанову НКРЕКП від 07.07.2016 р. № 1238 надруковано у виданні "Офіційний вісник України" від 02.08.2016 р. 2016 р., № 58, стор. 114, стаття 2017, код акта 82589/2016, а також розміщено на офіційному інтернет сайті Верховної Ради України, що свідчить про доведення вказаної інформації до відома широкого кола осіб, зокрема і Відповідача.

Крім того, обізнаність Відповідача про зміну тарифу на послуги з централізованого питного водопостачання, додатково підтверджується і листами Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" № 1/1734 від 23.06.2016 р. та № 1/2678 від 22.08.2016 р., адресованих Державному міжрайонному підприємству водопровідно-каналізаційного господарства "Дніпро-Західний Донбас".

Отже, викладене спростовує доводи Скаржника, викладені в апеляційній скарзі.

З огляду на наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що протягом спірного періоду вартість послуги з централізованого питного водопостачання становила 4 грн. 83 коп. за 1 куб. м., що є підставою рахувати вартість послуг з централізованого водопостачання у розмірі 1 406 545 куб. м. на суму 8 152 334 грн. 82 коп. з ПДВ, з якої несплаченою з оплати наданих послуг з вересня 2016 р. по травень 2017 р. за договором про надання послуг водопостачання № 89/141-ПУ-ПРУВОКС від 23.12.2015 р. залишилася сума у розмірі 2 126 768 грн. 87 коп.

Щодо посилань Скаржника на правову позицію Верховного Суду у постанові від 15.02.2018 р. у справі № 916/1578/15-г, то така стосується інших встановлених у справі обставин щодо орендних правовідносин, тому така правова позиція не є релевантною для даного спору.

У справі "Руїз Торіха проти Іспанії", ЄСПЛ вказав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися у світлі обставин кожної справи.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів Скаржника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" ( Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006 р. ).

Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У даній справі суд дійшов висновку, що Скаржникові було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

З огляду на приписи ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини від 23.02.2006 р." Конвенція застосовується судами України як частина національного законодавства, а практика ЄСПЛ, через рішення якого відбувається практичне застосування Конвенції, застосовується судами як джерело права.

Отже, доводи заявника апеляційної скарги про порушення норм матеріального та процесуального права судом попередньої інстанцій під час прийняття оскаржуваного процесуального документу не знайшли свого підтвердження.

Водночас колегія суддів погоджується з аргументами, викладеними Позивачем у відзиві на апеляційну скаргу, що ґрунтуються на встановлених місцевим господарським судом обставинах справи та відповідають нормам процесуального права, які регулюють спірні правовідносини.

За таких обставин та з урахуванням меж розгляду апеляційної скарги в порядку ст. 269 ГПК України, апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а оскаржуване рішення залишенню без змін.

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, згідно вимог ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на Скаржника.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 269, 270, 273, 275 - 285, 287 ГПК України, Центральний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 03.09.2019 р. у справі № 904/2523/19 залишити без змін.

Судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Скаржника.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у двадцятиденний строк до Верховного Суду.

Постанова складена у повному обсязі 21.11.2019 року

Головуючий суддя І. М. Кощеєв

Суддя І. Л. Кузнецова

Суддя Л. П. Широбокова