ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

02.12.2019 Справа № 908/3326/19

м. Запоріжжя

Господарський суд Запорізької області у складі судді Науменка А.О.,

розглянувши матеріали справи та заяву про забезпечення позову у справі № 908/3326/19

за позовом Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, ідентифікаційний код юридичної особи 02891463 (69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 164)

до відповідача-1 Фізичної особи-підприємця Гургури Галини Валентинівни, РНОКПП НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 )

до відповідача-2 Олександрівського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, ідентифікаційний код юридичної особи 35037521 (69002, м. Запоріжжя, вул. Залізнична, буд. 9-А)

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спор на стороні позивача Головне управління Державної казначейської служби у Запорізькій області, ідентифікаційний код юридичної особи 37941997 (69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 168)

про визнання недійсним договору

Без виклику учасників справи.

УСТАНОВИВ:

Головне територіальне управління юстиції у Запорізькій області звернулось до Господарського суду Запорізької області з позовом вих. № 06-18/7892 від 27.11.2019 (вх. № 3576/08-07/19 від 28.11.2019) про визнання недійсним договору зберігання № 1/12 від 03.03.2012, укладеного між Фізичною особою-підприємцем Гургурою Галиною Валентинівною та Жовтневим відділом державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції (на даний час - Олександрівський відділ державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області), зазначивши третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спор на стороні позивача - Головне управління Державної казначейської служби у Запорізькій області.

Позов заявлено на підставі ст.ст. 203, 215, 216, 236 Цивільного кодексу України і обґрунтовано тим, що, оскаржуваний договір укладений сторонами без погодження з Головним управлінням юстиції в Запорізькій області (як розпорядником бюджетних коштів, що здійснює матеріальне забезпечення відділу), що є обставинами, з якими закон пов`язує визнання недійсним правочину. Згідно зі ст. 236 Цивільного кодексу України нікчемний правочин або правочин визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Відповідно до ст. 216 Цивільного кодексу України недійсний правочин не створює юридична наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. Недійсність таких договорів підтверджується судовою практикою. Договір зберігання від 03.03.2012 № 1/12 суперечить вимогам законодавства, зокрема, п. 5.8.6 Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 15.12. N 74/5, в редакції на момент укладення угоди 05.03.2012; п. 4.6 Положення про районний, районний у місті, міський (міста обласного значення) міськрайонний відділ державної виконавчої служби, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України від 03.03.07 № 83/5, в редакції на момент укладення договору 03.03.2012; п.п 5.6 - 5.9 п. 5 Положення про Головне управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головні управління юстиції в областях, місті Києві та місті Севастополі, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 14.02.07 №47/5 в редакції на момент укладення спірного договору 03.03.2012; ч. ст. 48 Бюджетного кодексу України, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин 03.03.2012 і діє на теперішній час; пунктам 2.1, 2.2 Порядку реєстрації та обліку бюджетних зобов`язань розпорядників бюджетних кштів та одержувачів бюджетних коштів в органах Державної казначейської служби України, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 02.03.20212 № 309, в редакції на момент укладення спірного договору 03.03.2012, ст. 203 ЦК України, у зв`язку з чим підлягає визнанню недійсним на підставі ч. 1 ст. 215 України. Зауважує, що позивач не є стороною оскаржуваного договору та дізнався про оскаржуваний договір з іншої господарської справи № 908/289/18 за позовом Фізичної особи-підприємця Гургури Галини Валентинівни до Олександрівського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області про розірвання договору зберігання від 03.03.2012 № 1/12. Вважає, що позивачем не пропущено строк на подачу позовної заяви, але якщо суд з будь-яких підстав вважатиме строк таким, що сплинув, позивач просить суд на підставі ст. 119 ГПК України визначити причини його пропуску поважними, так як позивач не знав і не міг передбачити існування оскаржуваного договору.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.11.2019 справу № 908/3326/19 передано на розгляд судді Науменку А.О.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 02.12.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 908/3326/19.

Разом з позовною заявою позивачем подано до суду заяву про вжиття заходів забезпечення на підставі ст.ст. 136-146 Господарського процесуального кодексу України.

У заяві заявник просить забезпечити позовні вимоги шляхом зупинення стягнення на підставі наказу Господарського суду Запорізької області від 07.06.2019 про примусове стягнення у справі № 908/1654/18, судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій у справі № 908/1654/18.

Розглянувши матеріали заяви, суд дійшов висновку про повернення заяви, враховуючи нижчевикладене.

Згідно зі ст. 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Вимоги щодо форми і змісту заяви про вжиття заходів забезпечення позову встановлені статтею 139 ГПК України.

Згідно з ч. 7 ст. 140 ГПК України, суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 139 цього кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Так, зокрема, пунктом 6 частини першої зазначеної статті унормовано, що заява про забезпечення позову повинна містити пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення.

Недотримання зазначеної вимоги, а саме відсутність у заяві про вжиття заходів забезпечення позову пропозицій її заявника щодо зустрічного забезпечення, є підставою для її повернення відповідно до вимог частини сьомої статті 140 ГПК.

Враховуючи, що у заяві про забезпечення позову, позивач не виклав пропозиції щодо зустрічного забезпечення, заява про забезпечення позову підлягає поверненню заявникові відповідно до вимог частини сьомої статті 140 ГПК.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" в разі повернення заяви сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду.

Заявник не позбавлений права повторного звернення до суду із відповідною заявою з дотриманням відповідних вимог.

Керуючись ст. ст. 136, 137, 138, 139, 140, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області вих. № 06-18/7891 від 27.11.2019 про забезпечення позову повернути заявникові.

Додаток на адресу заявника: заява про забезпечення позову на 6 арк. та платіжне доручення № 3886 від 19.11.2019 на суму судового збору - 960 грн 50 коп.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Центрального апеляційного господарського суду через Господарський суд Запорізької області протягом десяти днів.

Ухвалу підписано 02.12.2019.

Суддя А.О. Науменко