СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

про залишення апеляційної скарги без руху

"02" грудня 2019 р. Справа № 905/1317/18

Суддя -доповідач: Плахов О.В.

розглянувши апеляційну скаргу Костянтинівської міської ради, м. Костянтинівка, Донецька область, (вх.№3627 Д/2) на рішення господарського суду Донецької області від 16.10.2019р. у справі №905/1317/18 (головуючий суддя Аксьонова К.І., ухвалене в м.Харків о 13:43год., повний текст складено - 29.10.2019р.)

за позовом: керівника Костянтинівської місцевої прокуратури Донецької області, м.Костянтинівка, Донецька область, в інтересах держави в особі позивача, Костянтинівської міської ради, м. Костянтинівка, Донецька область

до 1-го відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Промбудколія", с. Софійська Борщагівка, Київська область

до 2-го відповідача: Костянтинівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, м. Костянтинівка, Донецька область

до 3-го відповідача: Державного підприємства "Сетам", м. Київ

про визнання недійсними заявки на реалізацію арештованого майна та результатів електронних торгів

ВСТАНОВИВ:

Керівник Костянтинівської місцевої прокуратури Донецької області звернувся з позовом до господарського суду Донецької області в інтересах держави в особі позивача, Костянтинівської міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю "Промбудколія", Костянтинівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, Державного підприємства "Сетам", м. Київ, про

- визнання недійсною заявки Костянтинівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Донецькій області від 01.09.2017р. № 14.17-16/26107 на реалізацію арештованого майна в Державному підприємстві "Сетам";

- визнання недійсними результатів електронних торгів з реалізації арештованого майна Комунального підприємства "Костянтинівське трамвайне управління", проведених Державним підприємством "Сетам" та оформлених протоколом №298247 від 20.11.2017р., відповідно до якого визнано переможцем торгів з продажу лоту "трамвайна колія загальною довжиною 2660,5 м., що знаходиться за адресою, Донецька область, м. Костянтинівка, від перехрестя вул. Гастело та Братська до пр. Ломоносова (зупинка Чайка) Товариство з обмеженою відповідальністю "Промбудколія".

В обґрунтування позовних вимог керівник Костянтинівської місцевої прокуратури Донецької області зазначив, що посадові особи Костянтинівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області вчинили дії з примусової реалізації майна Комунального підприємства "Костянтинівське трамвайне управління" з порушенням вимог ст.ст. 190, 191, 327 Цивільного кодексу України, ч. 8 ст. 60 Закону України "Про місцеве самоврядування" без узгодження з Костянтинівською міською радою, яка є власником майна цього комунального підприємства. Реалізація майна на прилюдних торгах, а також складення за результатами їх проведення протоколу та акту, фактично є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, а відтак є правочином. Враховуючи, що відчуження майна з прилюдних торгів відноситься до угод купівлі-продажу, така угода може визнаватись недійсною на підставі норм ст. 203, ст. 215 Цивільного кодексу України.

Рішенням господарського суду Донецької області від 13.11.2018р. у задоволенні позову керівника Костянтинівської місцевої прокуратури Донецької області в інтересах держави в особі позивача, Костянтинівської міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю "Промбудколія", Костянтинівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, Державного підприємства "Сетам", м. Київ, про визнання недійсною заявки на реалізацію арештованого майна, протоколу та акту проведення електронних торгів, відмовлено повністю.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 28.11.2018р., яка за суттю є додатковим рішенням, прийнятим в порядку ст.ст.221, 244 Господарського процесуального кодексу України, стягнуто з Костянтинівської міської ради, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Промбудколія" судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 20000,00грн. Додаткове рішення від 28.11.2018р. сторонами в апеляційному/касаційному порядку оскаржене не було; у виконання додаткового рішення судом 08.02.2019р. був виданий відповідний наказ.

Постановою Східного апеляційного господарського суду від 15.01.2019р. апеляційну скаргу заступника прокурора Харківської області, м. Харків, на рішення господарського суду Донецької області від 13.11.2018р. у справі №905/1317/18 залишено без задоволення, а рішення господарського суду Донецької області від 13.11.2018р. у справі №905/1317/18 без змін; стягнуто з Костянтинівської міської ради на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Промбудколія" судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи №905/1317/18 у суді апеляційної інстанції в сумі 3000,00грн.

Постановою Верховного Суду від 29.05.2019р. касаційну скаргу заступника прокурора Харківської області, м. Харків, задоволено частково, постанову Східного апеляційного господарського суду від 15.01.2019р. та рішення господарського суду Донецької області від 13.11.2018р. у справі №905/1317/18 скасовано, справу передано на новий розгляд до господарського суду Донецької області.

Рішенням господарського суду Донецької області від 16.10.2019р. відмовлено в задоволенні позову керівника Костянтинівської місцевої прокуратури Донецької області в інтересах держави в особі позивача, Костянтинівської міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю "Промбудколія", Костянтинівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, Державного підприємства "Сетам" про визнання недійсними заявки на реалізацію арештованого майна та результатів електронних торгів відмовити.

Костянтинівська міська рада з рішенням місцевого господарського суду не погодилась та звернулась до Східного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Донецької області від 16.10.2019р. у справі №905/1317/18 та прийняти нове рішення, яким задовольнити позов прокурора.

Одночасно апелянт просить суд поновити строк на апеляційне оскарження рішення господарського суду Донецької області від 16.10.2019р. у справі №905/1317/18.

Дослідивши матеріали апеляційної скарги та додані до неї документи, суддя - доповідач дійшов висновку, що апеляційна скарга не відповідає вимогам Глави 1 Розділу IV Господарського процесуального кодексу України, виходячи з наступного.

Так, статтею 258 Господарського процесуального кодексу України встановлено вимоги до форми і змісту апеляційної скарги.

Відповідно до пункту 2 частини 3 статті 258 Господарського процесуального кодексу України, до апеляційної скарги додаються докази сплати судового збору.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України "Про судовий збір".

Згідно підпункту 2 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір", за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру ставка судового збору становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Підпунктом 4 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" встановлено розмір ставки за подання до господарського суду апеляційної скарги на рішення суду, що становить 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви, скарги.

Судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі (частина 1 статті 4 Закону України "Про судовий збір").

Виходячи з положень Закону України "Про судовий збір", апелянт мав сплатити судовий збір у розмірі 5286,00грн.

Проте, з доданих до апеляційної скарги матеріалів, вбачається, що апелянтом до апеляційної скарги не додано доказів сплати судового збору у встановленому порядку та розмірі.

Разом з тим, апелянт просить відстрочити сплату судового збору за подання апеляційної скарги на рішення господарського суду Донецької області від 16.10.2019р. у справі №905/1317/18. В обґрунтування наявності підстав для задоволення заявленого клопотання апелянт посилається обмеженість бюджетного фінансування та відсутність у міської ради можливості додаткового виділення коштів для оплати судового збору. Також, апелянт зазначає, що питання щодо виділення додаткових коштів для сплати судового збору буде розглянуто на черговій сесії міської ради у грудні поточного року.

Вказані обставини скаржник вважає такими, що мають бути враховані судом при вирішенні питання про відстрочення сплати судового збору на підставі статті 8 Закону України "Про судовий збір".

Суддя - доповідач зазначає, що статтею 8 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що, враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є:

а) військовослужбовці;

б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів;

в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда;

г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї;

ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

2. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Наведений перелік є вичерпним.

Разом з тим, апелянт не належить до жодної з категорії осіб, визначеної законом, яким передбачено відстрочення сплати судового збору.

Той факт, що апелянт належить до кола суб`єктів, на яких розповсюджується дія статті 8 Закону України "Про судовий збір" або ж наявність підстав, встановлених статті 8 Закону, за яких суд може відстрочити або розстрочити сплату судового збору, скаржником суду апеляційної інстанції не доведено.

При цьому, у наведеному вище переліку підстав, за яких суд може відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк відсутня така підстава як залежність платника від бюджетного фінансування.

Як визначено в рішенні Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України" (заява №24402/02), право на доступ до суду не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг (п. 27). Такі обмеження дозволяються опосередковано, оскільки право на доступ до суду "за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання, що може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб і ресурсів суспільства та окремих осіб" (рішення названого Суду від 28.05.1985 року у справі "Ешингдейн проти Сполученого Королівства" (п. 57).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Креуз проти Польщі" від 19.06.2001 зазначено, що вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду (п. 60).

За наведених обставин, враховуючи положення статті 129 Конституції України, відповідно до яких основними засадами судочинства є, зокрема, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, вказане клопотання апелянта не підлягає задоволенню, а викладені вище обставини щодо відсутності доказів сплати судового збору у встановленому законом порядку та розмірі відповідно до частини 2 статті 260 Господарського процесуального кодексу України є підставою для застосування наслідків, передбачених статті 174 Господарського процесуального кодексу України, а саме - залишення апеляційної скарги без руху з метою усунення скаржником протягом 10 днів з моменту отримання цієї ухвали недоліків.

Щодо клопотання апелянта про поновлення пропущеного строку подання апеляційної скарги на ухвалу суду, суддя-доповідач зазначає наступне.

Так, відповідно до пункту 2 частини 2 та частини 3 статті 256 Господарського процесуального кодексу України учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 261 цього Кодексу.

Тобто, строк подання апеляційної скарги на рішення місцевого господарського суду сплив 18.11.2019р.

З матеріалів доданих до апеляційної скарги вбачається, що апелянтом було подано апеляційну скаргу до господарського суду Донецької області 25.11.2019р., що підтверджується відбитком штампу відділу поштового зв`язку на конверті, в якому апеляційна скарга була надіслана до місцевого господарського суду.

Отже, апелянт звернувся з апеляційною скаргою до господарського суду Донецької області 25.11.2019р., тобто, після закінчення строку подання апеляційної скарги на ухвалу суду.

В обґрунтування наявності підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення господарського суду Донецької області від 16.10.2019р. у справі №905/1317/18, апелянт посилається на те, що копію повного тексту оскаржуваного рішення ним було отримано 05.11.2019р., отже лише з вказаної дати він мав можливість ознайомитись зі змістом оскаржуваного рішення та підготувати апеляційну скаргу.

Суддя-доповідач зазначає, що практика Європейського суду з прав людини при застосуванні положень пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує кожному право на звернення до суду, акцентує увагу на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Жоффр де ля Прадель проти Франції") від 16.12.1992 року).

Розглянувши подане заявником апеляційної скарги клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, з метою недопущення порушення права особи на доступ до правосуддя, визначених статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, статті 129 Конституції України, суддя-доповідач вважає, що строк апелянтом пропущено з поважних причин, у зв`язку з чим він підлягає поновленню.

Разом з тим, з урахуванням, тих обставин, що апелянтом до апеляційної скарги не було додано доказів сплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду, суддя-доповідач дійшов висновку, що відповідно до статті 260 Господарського процесуального кодексу України зазначене є підставою для залишення апеляційної скарги без руху з наданням 10-денного строку з дня вручення.

Керуючись ст. 174, ст. 234, ст. 258, ст. ст. 260 Господарського процесуального кодексу України, суддя- доповідач

УХВАЛИВ:

1.Апеляційну скаргу Костянтинівської міської ради на рішення господарського суду Донецької області від 16.10.2019р. у справі №905/1317/18 залишити без руху.

2.Костянтинівській міській раді усунути встановлені при поданні апеляційної скарги недоліки протягом 10 днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху.

3.Наслідки неусунення недоліків, визначених цією ухвалою, у строк, встановлений судом, визначені статтями 260, 261 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею - доповідачем та не підлягає оскарженню.

Суддя - доповідач О.В. Плахов