ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.11.2019 Cправа № 914/1894/19

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Агрологістика, с. Оглядів, Радехівський район, Львівська область

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Галіція-Трейд, м. Городок, Львівська область

про стягнення 243 396, 28 грн.

Суддя Манюк П.Т.

За участю секретаря Чорної І.Б.

Представники:

від позивача: Фрей А. В. - представник;

від відповідача: не з`явився.

На розгляд Господарського суду Львівської області надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю Агрологістика до Товариства з обмеженою відповідальністю Галіція-Трейд про стягнення 243 396, 28 грн.

Ухвалою суду від 17.09.2019 було відкрито провадження у справі № 914/1894/19 за правилами загального позовного провадження та підготовче засідання призначено на 15.10.2019.

У зв`язку із неявкою представників сторін, що були належно повідомлені про час та місце розгляду справи, у судове засідання 15.10.2019, суд відповідною ухвалою відклав підготовче засідання на 04.11.2019.

Представник позивача у судове засідання 04.11.2019 з`явився. Представник відповідача у судове засідання 04.11.2019 не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Ухвалою від 04.11.2019 суд закрив підготовче провадження та призначив справу до розгляду по суті в судовому засіданні на 18.11.2019.

Представник позивача у судове засідання 18.11.2019 з`явився, повідомив, що у зв`язку із частковим погашенням відповідачем суми основного боргу, під час розгляду даної справи в суді, у останнього залишилась заборгованість перед позивачем в розмірі 24 500, 00 грн, на підтвердження чого представником позивача долучено довідку ТзОВ «Агрологістика» від 15.11.2019 № 53 та акт звірки розрахунків за період з 01.01.2019 по 15.11.2019, підписаний зі сторони позивача. Позовні вимоги підтримав в частині стягнення з відповідача 24 500, 00 грн основного боргу, нарахованих процентів річних та пені за несвоєчасне виконання зобов`язань. Крім того, представник позивача подав докази понесення позивачем витрат на правову допомогу в розмірі 5 000, 00 грн, які просить суд стягнути з відповідача.

Представник відповідача у судове засідання 18.11.2019 не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, незважаючи на те, що був належно повідомлений про розгляд справи, про що, зокрема, свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення від 26.09.2019 № 79 2.

Відповідно до ч. 3 ст. 202 ГПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин, або без повідомлення причин неявки.

Враховуючи те, що зібраних в матеріалах справи доказів достатньо для з`ясування обставин справи і прийняття судового рішення, в судовому засіданні 18.11.2019 справу розглянуто по суті та оголошено вступну та резолютивну частину судового рішення у справі.

Позиція позивача.

Товариство з обмеженою відповідальністю Агрологістика звернулося до Господарського суду Львівської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Галіція-Трейд із вимогами про стягнення 243 396, 28 грн заборгованості.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на укладений між сторонами у справі договір про надання транспортно-експедиційних послуг від 02.11.2018 № 53TR/2018, за умовами якого відповідач як замовник доручає, а позивач як експедитор зобов`язується надати транспортно-експедиційні послуги з метою доставки автомобільним транспортом ввірений для перевезення вантаж, а замовник бере на себе зобов`язання сплатити плату за надані послуги.

На виконання зазначеного договору, у період з 24.12.2018 по 10.04.2019 позивачем було надано відповідачу транспортно-експедиційні послуги на загальну суму 302 530, 00 грн, на підтвердження чого позивачем долучено до позовної заяви копії відповідних актів надання послуг за вказаний період, підписаних сторонами.

Як зазначає позивач, у зв`язку із частковою оплатою відповідачем наданих йому транспортно-експедиційних послуг, у останнього утворилась заборгованість перед позивачем в розмірі 215 030, 00 грн, що стало підставою для звернення позивача з даним позовом до суду про стягнення зазначеної суми основного боргу, а також нарахованих сум 3 % річних в розмірі 2 262, 23 грн та пені за несвоєчасне виконання зобов`язань на суму 26 104, 05 грн.

Однак, за час розгляду даної справи в суді, відповідачем було сплачено частину суми основного боргу в розмірі 190 530, 00 грн, у зв`язку із чим позивач не підтримує позовні вимоги в цій частині та просить стягнути з відповідача заборгованість за мінусом сплаченої відповідачем суми.

Позиція відповідача.

Відповідач відзиву чи письмових обґрунтованих пояснень суду не представив, позовні вимоги не заперечив, доказів повної оплати заборгованості не представив.

Обставини справи встановлені судом.

Між сторонами у справі 02.11.2018 було укладено договір про надання транспортно-експедиційних послуг № 53TR/2018 (надалі-договір), відповідно до умов п. 1.1. якого замовник (відповідач) доручає, а експедитор (позивач) зобов`язується надати транспортно-експедиційні послуги з метою доставки автомобільним транспортом ввірений для перевезення вантаж, а замовник бере на себе зобов`язання сплатити плату за надані послуги.

Згідно п. 3.1.1. договору, експедитор зобов`язаний на підставі письмової заявки про перевезення вантажу, направленої замовником факсимільним зв`язком (електронною поштою) здійснити організацію та доставку вантажу з пункту відправлення в пункт призначення в термін вказаний в заявці. У свою чергу, відповідно до п. 3.3.2. договору, замовник зобов`язаний здійснювати своєчасно оплату згідно умов договору.

Відповідно до п. 4.2. договору, вартість перевезення вантажу визначається у заявках, згідно попередньо узгоджених сторонами розцінок. Вартість послуг експедитора складає різницю сум отриманих від замовника та оплачених в рахунок транспортних послуг перевізникам.

Як передбачено п. 4.3. договору, оплата здійснюється протягом 21 (двадцяти одного) календарного дня з моменту отримання від експедитора належним чином оформлених оригіналів акту виконаних робіт, СМR, товарно-транспортних накладних на перевезений товар та податкових накладних.

На виконання умов укладеного між сторонами договору, позивач надав відповідачу транспортно-експедиційні послуги на загальну суму 302 530, 00 грн, що підтверджується підписаними уповноваженими представниками та завіреними печатками сторін актами надання послуг: від 24.12.2018 № 269 на суму 23 530, 00 грн; від 26.12.2018 № 281 на суму 24 000, 00 грн; від 28.12.2018 № 280 на суму 14 000, 00 грн; від 04.01.2019 № 14 на суму 27 000, 00 грн; від 17.01.2019 № 42 на суму 23 500, 00 грн; від 18.01.2019 № 20 на суму 23 500, 00 грн; від 18.01.2019 № 21 на суму 24 000, 00 грн; від 24.01.2019 № 38 на суму 23 000, 00 грн; від 31.01.2019 № 39 на суму 13 500, 00 грн; від 11.02.2018 № 53 на суму 22 500, 00 грн; від 06.03.2019 № 75 на суму 13 000, 00 грн; від 14.03.2019 № 81 на суму 24 000, 00 грн; від 19.03.2019 № 87 на суму 22 500, 00 грн; від 10.04.2019 № 109 на суму 24 500, 00 грн (копії актів містяться в матеріалах справи).

Відповідач протягом погодженого в договорі строку за надані позивачем транспортно-експедиційні послуги не оплатив, у зв`язку із чим останній звертався до відповідача із претензією-вимогою від 24.06.2019 № 5 про оплату заборгованості в розмірі 302 530, 00 грн, у семиденний строк з моменту пред`явлення вимоги. Однак, після пред`явлення претензії відповідач лише частково сплатив заборгованість на суму 87 500, 00 грн, внаслідок чого у нього залишився борг перед позивачем в розмірі 215 030, 00 грн.

У зв`язку із зазначеними обставинами, позивач звернувся з даним позовом до суду з метою захисту свого права на отримання плати за надані ним транспортно-експедиційні послуги. Під час розгляду справи в суді, у період з 11.09.2019 по 04.10.2019 відповідач частково погасив суму основного боргу у розмірі 190 530, 00 грн, в результаті чого позивач подав до суду довідку ТзОВ «Агрологістика» від 15.11.2019 № 53 з якої вбачається, що у позивача обліковується заборгованість відповідача у розмірі 24 500, 00 грн. В результаті зазначеного, позивач підтримує позовні вимоги в частині суми основного боргу в розмірі 24 500, 00 грн та нарахованих сум 3 % річних в розмірі 2 262, 23 грн та пені на суму 26 104, 05 грн.

Норми права та мотиви з яких виходив суд при ухваленні рішення.

У відповідності до ст. 193 ГК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Аналогічно, відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 929 ЦК України, за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу. Договором транспортного експедирування може бути встановлено обов`язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, зобов`язання експедитора укласти від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечити відправку і одержання вантажу, а також інші зобов`язання, пов`язані з перевезенням. Договором транспортного експедирування може бути передбачено надання додаткових послуг, необхідних для доставки вантажу (перевірка кількості та стану вантажу, його завантаження та вивантаження, сплата мита, зборів і витрат, покладених на клієнта, зберігання вантажу до його одержання у пункті призначення, одержання необхідних для експорту та імпорту документів, виконання митних формальностей тощо).

Відповідно до положень ст. 931 ЦК України, розмір плати експедиторові встановлюється договором транспортного експедирування, якщо інше не встановлено законом. Якщо розмір плати не встановлений, клієнт повинен виплатити експедитору розумну плату.

Господарський суд закриває провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України якщо відсутній предмет спору.

Враховуючи часткову сплату відповідачем суми основного боргу в розмірі 190 530, 00 грн, у зв`язку із чим позивач не підтримує позовні вимоги в цій частині, суд дійшов висновку закрити провадження у справі в частині стягнення вказаної суми.

Щодо решти суми основного боргу в розмірі 24 500, 00 грн, суд, на підставі долучених до матеріалів справи доказів, вважає позовну вимогу обґрунтованою та такою що підлягає задоволенню.

З приводу стягнення трьох процентів річних.

Згідно із ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За умовами ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання свого зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно п. 4.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань" сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

У зв`язку із порушенням відповідачем строку оплати за надані позивачем транспортно-експедиційні послуги, визначеного у п. 4.3. договору, позивач, керуючись ст. 625 ЦК України, нарахував та заявив до стягнення з відповідача 2 262, 23 грн - 3 % річних за період з 01.05.2019 по 05.09.2019. Суд перевірив здійснений позивачем розрахунок 3 % річних та встановив, що вказане нарахування проведено вірно, відтак сума 3 % річних в розмірі 2 262, 23 грн є обґрунтованою та підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Щодо стягнення пені суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 1. ст. 546 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою. Статтею 547 ЦК України встановлено, що правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Згідно ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч. 2 ст. 551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно ст. 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань», платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

У позовній заяві позивач, посилаючись на норми ст. ст. 230, 231 ГК України, просить застосувати до відповідача штрафну санкцію у вигляді пені на суму 26 104, 05 грн, яка не передбачена умовами укладеного між сторонами договору про надання транспортно-експедиційних послуг.

За умовами ст. 230 ГК України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. При цьому, положеннями ст. 231 ГК України передбачено застосування штрафних санкцій у разі порушення господарського зобов`язання, в якому хоча б одна сторона є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов`язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов`язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту.

Оскільки правовідносини сторін не належать до жодного з видів господарських зобов`язань, зазначених у ст. 231 ГК України, а умовами договору про надання транспортно-експедиційних послуг не передбачено можливості застосування до відповідача штрафної санкції у вигляді пені, за таких обставин, вимога позивача про стягнення з відповідача 26 104, 05 грн пені у зв`язку із простроченням оплати за надані послуги є безпідставною та не підлягає задоволенню.

Щодо розподілу судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 124 ГПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

У позовній заяві позивачем зазначено попередній розрахунок судових витрат, який складається із суми сплаченого за подання позову судового збору в розмірі 3 650, 95 грн та витрат позивача на професійну правничу допомогу в розмірі 5 000 грн.

Згідно з ч. 3 ст. 2 ГПК України, однією із основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Стаття 123 ГПК України встановлює, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до ст. 126 ГПК України, за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Згідно ч. 3 ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Суд зазначає, що відшкодування судових витрат здійснюється господарським судом шляхом зазначення про це у рішенні, ухвалі, постанові за наявності документального підтвердження витрат, як-от угоди про надання послуг щодо ведення справи у суді та/або належно оформленої довіреності, виданої стороною представникові її інтересів у суді, платіжного доручення або іншого документа, який підтверджує сплату відповідних послуг, а також копії свідоцтва адвоката, який представляв інтереси відповідної сторони, або оригіналу ордеру адвоката, виданого відповідним адвокатським об`єднанням, з доданням до нього витягу з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих процесуальних дій. У разі неподання відповідних документів у господарського суду відсутні підстави для покладення на іншу сторону зазначених сум.

В підтвердження понесених позивачем витрат на правову допомогу при його зверненні до господарського суду про стягнення з відповідача заборгованості, позивачем долучено до матеріалів справи копії договору про надання правової допомоги від 01.04.2019, протоколу доручення № 1 від 02.09.2019, ордеру адвоката від 05.09.2019, свідоцтва Фрея Андріана ОСОБА_1 про право на зайняття адвокатською діяльністю, акту здачі-приймання робіт від 18.11.2019 № 64 та платіжного доручення про оплату позивачем послуг адвоката від 18.11.2019 № 3352 на суму 5 000 грн.

З врахуванням зазначеного в ч. 4 ст. 126 ГПК України щодо врахування співмірності витрат на оплату послуг адвоката із ціною позову, складністю справи та наданих послуг, часом, витраченим адвокатом на надання послуг, обсягом наданих адвокатом послуг (аналіз документів, законодавства, судової практики; виготовлення позовної заяви, здійснення розрахунку штрафних санкцій; участь адвоката у двох судових засіданнях), суд вважає підставними до відшкодування позивачу за рахунок відповідача витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката в розмірі пропорційному до задоволених позовних вимог, що становить суму 4 463, 50 грн.

Відповідно до ст. 129 ГПК України, відшкодування витрат позивача на оплату судового збору покладається на відповідача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 2, 13, 74, 76, 77, 78, 86, 124, 126, 129, 231, 236-241, 327 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Провадження у справі в частині стягнення з відповідача 190 530, 00 грн основного боргу - закрити.

2. Позов задовольнити частково.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Галіція-Трейд (81500, Львівська область, м. Городок, вул. Львівська, буд. 274а, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Агрологістика (80256, Львівська область, Радехівський район, с. Оглядів, вул. Каштанова, буд. 6, ) суму в розмірі 34 484, 93 грн, з яких:

- 24 500, 00 грн основного боргу;

- 2 262, 23 грн 3 % річних;

- 3 259, 20 грн судового збору;

- 4 463, 50 грн витрат на професійну правничу допомогу.

4. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

5. Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 241 ГПК України, та може бути оскаржено до Західного апеляційного господарського суду в порядку та строки, визначені статтями 256, 257 ГПК України.

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень, розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: http://reyestr.court.gov.ua/.

Повне рішення складено 20.11.2019.

Суддя Манюк П.Т.