РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

21.11.2019Справа № 910/13292/19

Господарський суд міста Києва в складі судді Коткова О.В., розглянувши у спрощеному позовному провадженні справу № 910/13292/19

за позовом Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі філії "Центр забезпечення виробництва"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-технічне підприємство "Трансінвест"

про стягнення грошових коштів

Без виклику учасників судового процесу.

СУТЬ СПОРУ:

25 вересня 2019 року до Господарського суду міста Києва від Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі філії "Центр забезпечення виробництва" (позивач) надійшла позовна заява б/н б/д до Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-технічне підприємство "Трансінвест" про стягнення штрафних санкцій (пені) за договором поставки № ЦЗВ-03-03418-01 від 16.07.2018 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач не виконав належним чином зобов`язання за договором поставки № ЦЗВ-03-03418-01 від 16.07.2018 року щодо своєчасної поставки товару, у зв`язку з чим відповідно до п. 10.1. договору з відповідача підлягає стягненню пеня у розмірі 0,1% від суми непоставленої в строк продукції.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.09.2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/13292/19, ухвалено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін; встановлено відповідачу строк у п`ятнадцять днів з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позов із урахуванням вимог, передбачених статтею 165 Господарського процесуального кодексу України, з викладенням мотивів повного або часткового відхилення вимог позивача з посиланням на діюче законодавство; докази направлення відзиву позивачу.

Згідно з частиною 4 статті 89 Цивільного кодексу України відомості про місцезнаходження юридичної особи вносяться до Єдиного державного реєстру.

За приписами частини 1 статті 7 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру.

Так, ухвалу суду про відкриття провадження у даній справі було направлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Науково-технічне підприємство "Трансінвест" за адресою: 04114, м. Київ, вул. Пріорська, 21, яка вказана в позовній заяві та відповідає адресі місцезнаходження у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Як вбачається з рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення № 920 ухвалу Господарського суду міста Києва від 26.09.2019 року у справі № 910/13292/19 вручено уповноваженому представнику відповідача - 30.09.2019 року.

Тобто, строк для надання відзиву на позовну заяву до 15.10.2019 року (включно).

На адресу суду від відповідача відзиву на позов, клопотань, заяв тощо не надходило.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

За таких обставин, приймаючи до уваги, що відповідач так і не скористався наданими йому процесуальними правами, а за висновками суду у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами (ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України).

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

16.07.2018 року між Публічним акціонерним товариством "Українська залізниця" (правонаступником якого є Акціонерне товариство "Українська залізниця") в особі філії "Центр забезпечення виробництва" (надалі - позивач, замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Науково-технічне підприємство "Трансінвест" (надалі - відповідач, постачальник) укладено договір поставки № ЦЗВ-03-03418-01 (надалі - договір), відповідно до п. 1.1. якого, постачальник зобов`язується поставити та передати у власність, а замовник прийняти та оплатити продукцію, найменування, марка й кількість якої вказується в специфікації, яка є невід`ємною частиною договору, на умовах, що викладені у цьому договорі.

Пунктом 1.2. договору визначено найменування продукції: частини залізничних або трамвайних локомотивів чи рейкового рухомого складу; обладнання для контролю залізничного руху (запасні частини до пасажирських вагонів).

Розділом 5 договору сторони врегулювали умови та терміни постачання продукції. Постачальник зобов`язаний здійснити поставку продукції автомобільним або залізничним транспортом на умовах СРТ (перевезення сплачено до...) - пункт призначення - згідно рознарядки замовника (відповідно до вимог «ІНКОТЕРМС» ред. 2010).

Рознарядка надається постачальнику в оригіналі шляхом направлення засобами поштового зв`язку (Укрпошта) цінного листа з описом вкладення та/або направлення сканкопії рознарядки електронним листом із застосуванням електронної пошти (E-mail).

Сторони погоджують, що рознарядка вважається отриманою постачальником з дня її відправлення замовником засобами поштового зв`язку (Укрпошта) та/або електронною поштою (E-mail).

Поставка продукції проводиться партіями протягом терміну дії договору, тільки після письмової рознарядки замовника, яка вважається дозволом на поставку та є підтвердженням готовності замовника до прийому продукції.

Кожна партія продукції постачається протягом 30-ти (тридцяти) календарних днів з дати письмової рознарядки замовника, якщо інше не вказано у рознарядці (пункт 5.2. договору).

За необхідності, рознарядка може бути відкоригована замовником, про що обов`язково повідомляється постачальнику.

14.09.2018 року філія «ЦЗВ» ПАТ «Укрзалізниця» направила на адресу ТОВ "НТП "Трансінвест" рознарядку (дозвіл) на відвантаження продукції № ЦЗВ-20/3389 від 13.09.2018 року, в якій філія «ЦЗВ» ПАТ «Укрзалізниця» повідомила про готовність прийняти партію запасних частин до пасажирських вагонів на загальну суму 3 622 680,00 грн., пункт призначення - відділ матеріальних ресурсів м. Фастів філії «ЦЗВ» ПАТ «Укрзалізниця»: Київська обл., м. Фастів, вул. Шевченко, 48. Факт направлення рознарядки № ЦЗВ-20/3389 від 13.09.2018 року підтверджується накладною № 663 та описом вкладення від 14.09.2018 року (копії містяться в матеріалах справи).

19.10.2018 року відповідач поставив позивачу товар за рознарядкою № ЦЗВ-20/3389 від 13.09.2018 року, що підтверджується видатковою накладеною № 173 від 19.10.2018 року (копія міститься в матеріалах справи).

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що відповідачем зобов`язання за договором поставки № ЦЗВ-03-03418-01 від 16.07.2018 року виконане з порушенням п. 5.2 договору, оскільки товар поставлено 19.10.2018 року, тобто з простроченням визначеного договором строку поставки товару на 4 (чотири) дні.

24.06.2019 року на адресу відповідача надсилалась претензія № ЦЗВ-20/1790 від 24.06.2019 року з вимогою сплатити штрафні санкції за порушення строків постачання продукції у розмірі 14 490,72 грн. В підтвердження надсилання даної претензії позивачем надано накладну № 915 та опис вкладення від 24.09.2019 року (копії містяться в матеріалах справи).

Проте, відповідач залишив вказану претензію без відповіді та задоволення.

Вказані обставини стали підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до частин 1, 4 ст. 202 Цивільного кодексу України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Дво - чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України, господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно з ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до абзацу 2 ст. 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, стаття 526 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 525 Цивільного кодексу України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно зі статтею 230 Господарського кодексу України, штрафні санкції - це господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), які учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

У відповідності до ч. 2 ст. 231 Господарського кодексу України, у разі якщо порушено господарське зобов`язання, в якому хоча б одна сторона є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов`язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов`язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах:

За порушення строків виконання зобов`язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожен день прострочення, а за прострочення виконання понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

В п. 10.1. договору визначено, що за порушення термінів постачання постачальник оплачує замовнику пеню у розмірі 0,1% від суми непоставленої в строк продукції на умовах, передбачених п. 5.2. даного договору, за кожен день прострочення, а за прострочення понад 15 календарних днів додатково стягується штраф у розмірі 15 % від суми непоставленої в строк продукції. При цьому, постачальник не звільняється від виконання своїх зобов`язань допоставити продукцію, якщо про інше його не попередив письмово Замовник.

За несвоєчасне виконання умов договору поставки № ЦЗВ-03-03418-01 від 16.07.2018 року за рознарядкою № ЦЗВ-20/3389 від 13.09.2018 року позивачем заявлено до стягнення пеню в розмірі 14 490,72 грн. за порушення строків поставки товару на 4 (чотири) дні за період з 15.10.2018 року по 18.10.2018 року.

Визначаючи строк здійснення поставки, сторони погодили, що кожна партія продукції постачається протягом 30-ти (тридцяти) календарних днів з дати письмової рознарядки замовника, якщо інше не вказано у рознарядці (пункт 5.2. договору).

Положеннями частини п`ятої статті 254 Цивільного кодексу України визначено, якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день

Таким чином, відповідно до п. 5.2 договору та ч. 5 ст. 254 Цивільного кодексу України відповідач мав здійснити поставку товару до 15.10.2018 року включно.

Як вбачається з розрахунку позивача, нарахування пені ним здійснено за період з 15.10.2018 року. Проте, враховуючи встановлений вище судом граничний строк здійснення поставки, згідно з умовами договору, останнім днем якого було 15.10.2018 року, відповідач є таким, що построчив виконання зобов`язання з 16.10.2018 року, тому, нараховування пені є правомірним саме з цієї дати.

Здійснивши перерахунок розміру пені з урахуванням наведеного, судом встановлено, що загальна сума пені, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, за розрахунком суду, становить 10 868,04 грн., виходячи з наведеного нижче розрахунку:

Сума боргу (грн.)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір пені за кожний день простроченняСума пені за період прострочення
3622680.0016.10.2018 - 18.10.201830.1 %10868.04
Таким чином, загальна сума пені, яка підлягає стягненню з відповідача на користь відповідача становить 10 868,04 грн., в іншій частині позовних вимог щодо стягнення пені в сумі 3622,68 грн. позивачу належить відмовити.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи все вищевикладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню про стягнення пені в розмірі 10 868,04 грн. (десять тисяч вісімсот шістдесят вісім гривень 04 копійки).

Судові витрати позивача по сплаті судового збору пропорційно розміру задоволених вимог в сумі 1440,75 грн. відповідно до положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 73, 86, 129, 219, 233, 236, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-технічне підприємство "Трансінвест" (ідентифікаційний код 39270330, адреса: 04114, м. Київ, вул. Пріорська, 21) на користь Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (ідентифікаційний код 40075815, адреса: 03150, м. Київ, вул. Тверська (Єжи Гедройца), 5) в особі філії "Центр забезпечення виробництва" (ідентифікаційний код 40081347, адреса: 03049, м. Київ, пр-т Повітрофлотський, 11/15) грошові кошти: пені - 10 868,04 грн. (десять тисяч вісімсот шістдесят вісім гривень 04 копійки)та судовий збір - 1440,75 грн. (одна тисяча чотириста сорок гривень 75 копійок).

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено та підписано 21.11.2019р.

Суддя О.В. Котков