РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

21.11.2019Справа № 910/13400/19

Господарський суд міста Києва у складі судді Кирилюк Т.Ю. за участі секретаря судового засідання Максимець В.О. розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін матеріали господарської справи

за позовом Акціонерного товариства «Укртранснафта»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Гранделюкс»

про стягнення 128 575,61 грн. штрафних санкцій.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Акціонерне товариство «Укртранснафта» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Гранделюкс» про стягнення 81 941, 97 грн. пені та 46 633, 64 грн. штрафу.

Позовні вимоги обґрунтовано порушенням строків виконання робіт за укладеним сторонами у справі договором №22/114 від 14.02.2019.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.09.2019 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі №910/13400/19 в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін та встановлено строки надання сторонами відзиву, відповіді на відзив та заперечень.

Станом на день ухвалення рішення у даній справі відповідачем відзиву або інших документів суду не надано.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

Сторонами у справі 14.02.2019 укладено договір підряду №22/114, відповідно до умов якого відповідач зобов`язався виконати ремонт автозаправочної станції у місті Кременчук Полтавської області. В свою чергу, позивач зобов`язався прийняти та оплатити належним чином виконані за укладеним сторонами договором роботи.

З локальних кошторисів, які є невід`ємною частиною укладеного сторонами у справі договору, вбачається перелік ремонтних робіт, які відносяться до загально будівельних.

Відповідно до статті 875 Цивільного кодексу України за договором будівельного підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується збудувати і здати у встановлений строк об`єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов`язується надати підряднику будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, прийняти об`єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх.

Наведений законодавчий припис окремо виділяє дві суттєві передумови виконання будівельних робіт: наявність проектно-кошторисної документації та факт передачі підряднику будівельного майданчику (фронту робіт).

Сторони у справі на власний розсуд врегулювали виконання учасниками правовідносин цих умов договором №22/114.

Відповідно до пункту 5.1 договору №22/114 від 14.02.2019 позивач зобов`язався передати відповідачу протягом десяти календарних днів з моменту підписання цього договору примірник затвердженої проектної документації на обсяги робіт, які має виконати відповідач.

За умовою пункту 5.1 приймання проектної документації здійснюється за відповідним актом, який підписується представниками обох сторін договору.

Матеріали справи не містять копії чи оригіналу такого акту.

За відсутності визначеного договором доказу, суд встановлює факт порушення позивачем свого господарського зобов`язання, визначеного пунктом 5.1 договору №22/114 від 14.02.2019, в частині своєчасної передачі виконавцю робіт проектної документації.

Матеріали справи також не містять і належних доказів виконання другої законодавчої передумови - передання будівельного майданчику.

Пунктом 3.2 договору №22/114 від 14.02.2019 встановлено, що датою початку виконання відповідачем робіт є дата, зазначена позивачем у письмовій заявці про готовність до виконання договору.

Позивачем надано суду копію власного листа (додаток №5 до позовної заяви) №22-00/229/959 від 04.03.2019 з визначеною ним датою початку робіт - 12.03.2019.

У той же час, позивачем не надано жодного доказу, який міг би довести факт отримання відповідачем цього листа. Виготовлений але не направлений адресату документ не може створювати будь-яких правових наслідків для особи, яка мала його отримати.

Виходячи з наведеного, суд встановлює факт порушення позивачем свого господарського зобов`язання, визначеного пунктом 3.2 договору №22/114 від 14.02.2019.

Таким чином, у даному випадку має місце порушення позивачем обох передумов початку виконання робіт за укладеним сторонами у справі договором будівельного підряду.

Кожне з цих порушень фактично унеможливлює початок виконання робіт.

Виконання робіт без проектної документації є неможливим в силу договірної норми пункту 6.1, а без передачі будівельного майданчика - виконання є фізично не можливим.

Відповідно до пункту 3.1 договору №22/114 від 14.02.2019 перебіг строку виконання робіт обчислюється з дати початку виконання робіт, якою є зазначена у заявці дата.

За відсутності доказів належного направлення відповідачу заявки з визначеною датою початку робіт, відсутні підстави для твердження про початок перебігу строку виконання робіт і (тим більше) для твердження про прострочення виконання цих робіт.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Статтями 525, 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За відсутності належним чином доведеного факту порушення відповідачем своїх зобов`язань за договором одностороння відмова відповідача не знаходиться у правовому полі і не може створювати правових наслідків.

Статтею 610 Цивільного кодексу України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (стаття 612 Цивільного кодексу України).

Стаття 611 Цивільного кодексу України передбачає, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, якими зокрема є сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Статтею 216 та частиною другою статті 217 Господарського кодексу України встановлено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно статті 614 Цивільного кодексу особа, яка порушила зобов`язання несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлене договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання (презумпція вини).

Як зазначалось раніше, судом встановлено два факти порушення зобов`язань позивачем, які унеможливлюють юридично та фізично виконання відповідача.

За відсутності факту порушення зобов`язання відповідачем, відсутні підстави для застосування до нього встановлених Законом та договором правових наслідків порушення господарсько-правового зобов`язання.

Виходячи з наведеного, суд відмовляє у задоволенні позову про стягнення з відповідача 81 941,97 грн. пені та 46 633,64 грн. штрафу повністю.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору покладаються на позивача.

На підставі викладеного та керуючись статтями 129, 233, 238, 240-241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову Акціонерного товариства «Укртранснафта» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Гранделюкс» відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Т.Ю.Кирилюк