ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" листопада 2019 р. Справа№ 911/420/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Коротун О.М.

суддів: Чорногуза М.Г.

Суліма В.В.

за участю секретаря судового засідання Куценко К.Л.,

за участю представника згідно з протоколом судового засідання від 13.11.2019

за апеляційною скаргою Державного підприємства «Макарівське лісове господарство»

на додаткове рішення Господарського суду Київської області від 08.06.2018 (повний текст складено 12.06.2018)

за заявою Державного підприємства «Макарівське лісове господарство»

про розподіл судових витрат на правничу допомогу у розмірі 116 256, 31 грн

у справі № 911/420/18 (суддя Черногуз А.Ф.)

за позовом Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Одеська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця»

до Державного підприємства «Макарівське лісове господарство»

про стягнення плати за користування вагонами, збору за зберігання вантажу, збору за маневрену роботу та телеграфного збору,

Розглянувши справу в порядку ст. 269, 270 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), Північний апеляційний господарський суд,

УСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

1. Короткий зміст заявлених вимог та рух справи

Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Одеська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (далі - ПАТ «Українська залізниця») звернулося до Господарського суду Київської області з позовом до Державного підприємства «Макарівське лісове господарство» (далі - ДП «Макарівське лісове господарство») про стягнення 560 750,40 грн плати за користування вагонами, 502 182,24 грн збору за зберігання вантажу, 1 616, 64 грн збору за маневрену роботу, 146, 40 грн телеграфного збору.

23.04.2018 через канцелярію відповідачем було подано заяву б/н від 23.04.2018 про вирішення питання щодо судових витрат після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

У подані заяві відповідач, зокрема, зазначав, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат сторона зазначала у відзиві на позовну заяву. Також в заяві зазначено, що інтереси відповідача у справі №911/420/18 представляє Адвокатське об'єднання «Юридична фірма «Ілляшев та Партнери». Представництво інтересів здійснюється на підставі договору про надання правничої допомоги №11 від 10.01.2018. Відповідно до умов, викладених у договорі, Адвокатське об'єднання «Юридична фірма «Ілляшев та Партнери» бере за свої послуги гонорар, який розраховується, виходячи з почасової ставки, встановленої для Виконавця. Таким чином, заявник вказував, що до кінця розгляду судом даної справи, з об'єктивних причин не можна визначити точну кількість часу, який буде витрачено на захист інтересів відповідача по даній справі. Відтак, і підтвердити належними доказами (рахунками, актами виконаних робіт) витрати відповідача, здійснені на правничу допомогу сторона не мала змоги. А тому просив надати час для подання таких доказів.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 29.05.2018 у задоволенні позову відмовлено повністю.

05.06.2018 та 06.06.2018 до Господарського суду Київської області відповідач подав клопотання б/н від 04.06.2018 про залучення доказів щодо понесених судових витрат, в якому заявник зазначав, що витрати на правову допомогу склали 115 102, 71 грн та 1 153, 60 грн судових витрат, що пов'язані з залученням третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.

2. Короткий зміст додаткового рішення суду першої інстанції

Додатковим рішенням Господарського суду Київської області від 08.06.2018 відмовлено у покладенні на ПАТ «Українська залізниця» судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 115 102, 71 грн та судових витрат, що пов'язані з залученням третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору у розмірі 1 153, 60 грн, які сплатило та має сплатити ДП «Макарівське лісове господарство» у зв'язку з розглядом справи № 911/420/18.

Додаткове рішення обґрунтовано тим, що в укладеному між Адвокатським об'єднанням «Юридична фірма «Ілляшев та партнери» та ДП «Макарівське лісове господарство» договорі не зазначено, в якій саме справі буде надаватись правова допомога. Акт здачі-приймання виконаних робіт від 04.06.2018 не підписаний замовником.

Також суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що з матеріалів справи вбачається, що всі документи (відзив, заяви тощо) підписувались Христофоровим О.В. як представником відповідача без зазначення його статусу адвоката. Крім того, довіреність №01-21/4 від 03.01.2018 від ДП «Макарівське лісове господарство», видана Христофорову О.В. як фізичній особі громадянину, а не як адвокату. Крім того, в судовому засіданні 29.05.2018 Христофоров О.В. підтвердив, що здійснює представництво як фізична особа, а не адвокат, позаяк чинне законодавство не забороняє представництво в суді першої інстанції особою не в якості адвоката (на момент розгляду справи в суді першої інстанції).

3. Надходження апеляційної скарги на розгляд Північного апеляційного господарського суду

У липні 2018 року ДП «Макарівське лісове господарство» звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило додаткове рішення Господарського суду Київської області від 08.06.2018 скасувати.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 20.07.2018 було відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ДП «Макарівське лісове господарство» на додаткове рішення Господарського суду Київської області від 08.06.2018. Встановлено строк учасникам судового процесу для подання відзивів, заяв, клопотань.

19.09.2018 ухвалою Київського апеляційного господарського суду апеляційне провадження за апеляційною скаргою ДП «Макарівське лісове господарство» на додаткове рішення Господарського суду Київської області від 08.06.2018 було зупинено до закінчення перегляду в касаційному порядку об'єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду справи №908/1101/17.

25.06.2018 року на виконання Указу Президента України №454/2017 від 29.12.2017 «Про ліквідацію апеляційних господарських судів та утворення апеляційних господарських судів в апеляційних округах», яким ліквідовано Київський апеляційний господарський суд, утворено Північний апеляційний господарський суд в апеляційному окрузі, що включає Київську, Сумську, Черкаську, Чернігівську області та місто Київ.

03.10.2018 в газеті «Голос України» №185 (6940) опубліковано повідомлення голови Північного апеляційного господарського суду про початок роботи новоутвореного суду. Зважаючи на викладене, Київський апеляційний господарський суд припинив здійснення правосуддя.

Після передачі справи до Північного апеляційного господарського суду згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.11.2018, справу № 911/420/18 було передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Коротун О.М., судді: Чорногуз О.М., Сулім В.В.

15.11.2018 на адресу Північного апеляційного господарського суду від Верховного Суду надійшов лист від 13.11.2018 № 911/420/18/1511/2018, в якому повідомлено, що ухвалою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 22.10.2018 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ПАТ «Українська залізниця» на рішення Господарського суду Київської області від 29.05.2018 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 19.09.2018 у справі № 911/420/18. Указану касаційну скаргу призначено до розгляду на 20.11.2018, витребувано матеріали справи № 911/420/18.

Враховуючи наведене, ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.11.2018 було прийнято апеляційну скаргу ДП «Макарівське лісове господарство» на додаткове рішення Господарського суду Київської області від 08.06.2018 у визначеному складі. Матеріали справи №911/420/18 надіслано до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду.

За результатами касаційного перегляду рішення Господарського суду Київської області від 29.05.2018 та постанови Київського апеляційного господарського суду від 19.09.2018 матеріали справи № 911/420/18 було надіслано до Господарського суду Київської області супровідним листом №24.1-15/911/420/18/1085/2019 від 01.08.2019.

16.09.2019 Верховний Судом листом № 24.2-15/911/420/18/1202/2019 звернувся до Господарського суду Київської області , в якому зазначив, що матеріали справи № 911/420/18 були помилково надіслані до суду першої інстанції та просив скерувати справу до Північного апеляційного господарського суду.

Супровідним листом № 02-03/911/420/18 від 24.09.2019 Господарський суд Київської області надіслав матеріали справи № 911/420/18 на адресу Північного апеляційного господарського суду.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 07.10.2019 апеляційне провадження у справі №911/420/18 поновлено. Повідомлено учасників справи, що апеляційна скарга ДП «Макарівське лісове господарство» на додаткове рішення Господарського суду Київської області від 08.06.2018 призначена до розгляду на 13.11.2019 в судовому засіданні.

13.11.2019 у судове засідання з'явився представник відповідача. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином в порядку, передбаченому ст. 120, 242 ГПК України, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення стороні 11.10.2019.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав вимоги апеляційної скарги та просив їх задовольнити, а додаткове рішення суду першої інстанції - скасувати.

4. Вимоги апеляційної скарги та короткий зміст наведених у ній доводів

ДП «Макарівське лісове господарство» в апеляційній скарзі не погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні заяви про покладенні на ПАТ «Українська залізниця» судових витрат на професійну правничу допомогу з огляду на таке.

Скаржник зазначає, що договір про надання правничої допомоги повністю відповідає вимогам чинного законодавства України, є підставою для виникнення зобов'язань між АО «Юридична фірма «Ілляшев та партнери» та ДП «Макарівське лісове господарство» щодо надання правової допомоги.

Також скаржник зазначає, що у відповідності до положень п. 1 ч. 2 ст. 126 ГПК України відсутність підписаного (замовником, клієнтом) акту здачі-приймання виконаних робіт не є безумовною підставою вважати факт надання правової допомоги недоведеним в розумінні наведено норми.

Крім того, на переконання скаржника, судом першої інстанції безпідставно не прийнято до уваги наявність деталізації рахунків, які виставлялися Адвокатським об'єднанням відповідачу.

5. Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу

Відзив на апеляційну скаргу від позивача не надходив. Клопотання про продовження строку для його подачі не заявлялося.

ПОЗИЦІЯ ПІВНІЧНОГО АПЕЛЯЦІЙНОГО ГОСПОДАРСЬКОГО СУДУ

6. Фактичні обставини, неоспорені сторонами, встановлені судом першої інстанції та судом апеляційної інстанції. Мотиви, з яких виходить Північний апеляційний господарський суд

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем, під час розгляду справи в суді першої інстанції, було заявлено про витрати, які сторона очікує понести на правничу допомогу, у зв'язку з розглядом даної справи. Так, відповідач зазначив про це у відзиві на позовну заяву та заяві б/н від 23.04.2018 про вирішення питання щодо судових витрат після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Так, заявник вказував, що до кінця розгляду судом даної справи, з об'єктивних причин не може визначити точну кількість часу, який буде витрачено на захист інтересів відповідача по даній справі. Відтак, і підтвердити належними доказами (рахунками, актами виконаних робіт) витрати відповідача, здійснені на правничу допомогу, сторона не може. А тому заявник просив суд першої інстанції надати йому час (п'ять днів після ухвалення рішення по суті позовних вимог у даній справі) для подання до суду детального опису робіт (наданих послуг).

Рішенням Господарського суду міста Києва від 29.05.2018 у задоволенні позову відмовлено повністю.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 221 ГПК України якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п'ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Як вбачається з мотивувальної частини рішення Господарського суду Київської області від 29.05.2019 у даній справі, питання розподілу судових витрат, пов'язаних з витратами відповідача на професійну правничу допомогу, ухвалено розглядати в порядку ст. 221 ГПК України, у зв'язку із поданням відповідачем відповідної заяви.

Суд першої інстанції, після ухвалення рішення по суті позовних вимог, ухвалою від 30.05.2018 призначив судове засідання з розгляду заяви відповідача про вирішення питання судових витрат після ухвалення рішення по суті позовних вимог на 08.06.2018, роз'яснивши учасникам справи, що згідно з ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п'яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

05.06.2018 до суду першої інстанції від відповідача надійшов лист, в якому сторона повідомила про те, що 04.06.2019 поштою на адресу суду було подано докази понесених стороною судових витрат.

06.06.2018 до Господарського суду Київської області від відповідача надійшло клопотання б/н від 04.06.2018 про залучення доказів щодо понесених судових витрат, в якому заявник зазначив, що витрати на правову допомогу склали 115 102, 71 грн та 1 153, 60 грн судових витрат, що пов'язані з залученням третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.

На підтвердження наданих послуг відповідачем надано такі докази:

- договір про надання правової допомоги № 11 від 10.01.2018, укладений між Адвокатським об'єднанням «Юридична фірма «Ілляшев та партнери» та ДП «Макарівське лісове господарство»;

- копію акту здачі-прийняття виконаних робіт б/н від 04.06.2018 (без підпису замовника);

- копію рахунку № 21799 від 14.05.2018;

- копію рахунку № 21798 від 18.05.2018;

- копію рахунку № 21801 від 04.06.2018.

За змістом ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).

Водночас, згідно зі ст. 15 ГПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (ст. 16 ГПК України).

Практична реалізація принципу відшкодування судових витрат в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (ст. 124 ГПК України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 ГПК України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу.

3) розподіл судових витрат (ст. 129 ГПК України).

Згідно зі ст. 123 зазначеного Кодексу судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Водночас, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (ч. 8 ст. 129 ГПК України).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 126 цього Кодексу).

Як убачається із матеріалів справи, відповідач заявив до стягнення з позивача 115 102, 71 грн витрати на правову допомогу та 1 153, 60 грн судових витрат, що пов'язані з залученням третьої особи грн у суді першої інстанції. Обґрунтовуючи ці вимоги, відповідач надав копії договору про надання правової допомоги № 11 від 10.01.2018, копію акту здачі-прийняття виконаних робіт б/н від 04.06.2018; копію рахунку № 21799 від 14.05.2018; копію рахунку № 21798 від 18.05.2018; копію рахунку № 21801 від 04.06.2018.

Відмовляючи в задоволенні заяви відповідача, суд першої інстанції зазначив про відсутність посилання в умовах договору на те, що правова допомога надається в межах даної справи. Водночас, суд апеляційної інстанції зазначає, що ані цивільне законодавство, ані спеціальне - Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» не містить обов'язкової вимоги про необхідність відображення в умовах договору про надання правової допомоги конкретного номеру справи, за якою надається така допомога. А тому в цій частині приймаються доводи скаржника, а висновок суду першої інстанції визнається необґрунтованим.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, акт здачі-приймання виконаних робіт від 04.06.2018, поданий на підтвердження наданих та, відповідно, отриманих послуг не підписаний замовником.

Представник відповідача 08.06.2018 в судовому засіданні під час розгляду заяви клопотав про приєднання до матеріалів справи підписаного замовником примірнику акту. Суд першої інстанції відмовив у його задоволенні.

За приписами ст. 113 ГПК України строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.

Строк на подачу доказів понесених судових витрат, зокрема на правничу допомогу, встановлено законом (ГПК України). При цьому, звертаючись до суду першої інстанції із заявою про долучення до матеріалів справи доказів понесених витрат відповідачем було надано копію акту без підпису замовника. Клопотання про продовження строку для його подачі стороною не заявлялося. Доказів заявлення клопотання про поновлення строку в порядку ст. 119 ГПК України у судовому засіданні 08.06.2019 (під час розгляду заяви про відшкодування витрат на правничу допомогу) скаржником не надано, як і не заявлено такого клопотання до суду апеляційної інстанції.

Право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку (ч. 1 ст. 118 ГПК України).

З огляду на викладене, враховуючи принципи рівності, змагальності та диспозитивності (ст. 2, 7,13, 14 ГПК України) суд першої інстанції правомірно розглянув заяву відповідача за наявними в матеріалах справи доказами, поданих у відповідності до вищенаведених норм процесуального права.

При цьому, суд апеляційної інстанції зазначає, що безпосереднім доказом отримання відповідної послуги, в даному випадку послуг з отримання правової допомоги, має відображатися у відповідному документі, а саме акті приймання-здачі виконаних робіт і підпис замовника посвідчує отримання та прийняття відповідних послуг. Односторонньо складений акт (за відсутності підпису замовника) не можу підтверджувати факту отримання таких послу.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. 77 ГПК України).

Норма ст. 74 ГПК України покладає обов'язок з доведення на особу, яка посилається на певні обставини як на підставу своїх вимог або заперечень.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що надана відповідачем копія акту здачі-прийняття виконаних робіт б/н від 04.06.2018 не могла підтверджувати факту надання та, відповідно, отримання послуг з правової допомоги. При цьому надані представником сторони копії рахунків № 21799 від 14.05.2018, № 21798 від 18.05.2018, № 21801 від 04.06.2018 з деталізаціями без підтвердження їх отримання та погодження замовником (ДП «Макарівське лісове господарство») не може вважатися належним підтвердженням узгоджених із замовником та, відповідно, понесених стороною витрат. А тому доводи скаржника у вказаній частині визнаються необґрунтованими.

Крім того, суд апеляційної інстанції враховую висновок Верховного Суду у справі №910/8682/18 (постанова від 14.11.2018), який в силу ст. 236 ГПК України є обов'язковим до врахування. Так, суд касаційної інстанції вказав, , що необхідною умовою для вирішення питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу є наявність доказів, які підтверджують фактичне здійснення таких витрат учасником справи.

Водночас, як і у вказаній справі, так і у даній, доказів фактичного понесення витрат на правову допомогу (їх оплати (платіжне доручення, квитанція, тощо)) ДП «Макарівське лісове господарство» суду у встановлений строк надано не було.

При цьому, наявне в матеріалах справи платіжне доручення № 240 від 12.04.2018 підтверджує факт оплати ТОВ «ЮФ «Ілляшев та партнери» 7 154, 45 грн оплати за послуги експрес-доставки, згідно рахунку від 31.03.2018. Водночас, доказів того, що такі витрати були понесені саме ДП «Макарівське лісове господарство» під час розгляду даної справи представником сторони не надано. А тому не може визнаватися належним та допустимим доказом в розумінні ст. 73 - 80, 86, 269 ГПК України.

Що стосується статусу особи представника відповідача, суд апеляційної інстанції враховує позицію об'єднаної палати Касаційного господарського суду, зробленого у справі № 908/1101/17 (постанова від 12.10.2018). Так, касаційний суд зазначив, що вважає помилковим висновок апеляційного господарського суду про те, що у тексті довіреності, на підставі якої адвокат здійснює представництво у суді, обов'язково повинно бути вказано, що її видано саме адвокату. А тому суд апеляційної інстанції частково приймає доводи скаржника стосовно відсутності обов'язку відображати в довіреності факту наявності у представника статусу адвоката.

Водночас, як з'ясовано судом першої інстанції під час судового засідання представником відповідача - Христофоровим О.В. підтверджено, що він здійснює представництво як фізична особа, а не як адвокат. Під час розгляду справи судом першої інстанції (2018 рік) представництво інтересів сторони, згідно з пп. 11 п. 161 Перехідних положень Конституції України міг здійснювати не адвокат.

Північний апеляційний господарський суд, ураховуючи наведені обставини, вважає за доцільне застосувати доктрину «естопель». За своєю природою це прояв загального принципу недопустимості зловживання правом. Сторона, яка вчиняє дії або робить заяви у спорі, що суперечать тій позиції, яку вона займала раніше, не повинна отримати перевагу від своєї непослідовної поведінки.

Отже, надані стороною докази та пояснення до суду першої інстанції суперечили один одному та не відповідали принципу послідовної добросовісної поведінки. З огляду на викладене у суду першої інстанції були відсутні підстави для врахування поданих скаржником доказів на підтвердження факту надання правової допомоги адвокатом, що і призвело до ухвалення рішення про відмову в задоволенні заяви. Наведених обставин скаржником в апеляційній скарзі не спростовувалося.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про непослідовність поведінки представника відповідача - Христофорова О.В. щодо здійснення ним представництва як адвокатом. Також обґрунтованим є висновок про те, що акт здачі-прийняття виконаних робіт не підписаний, що не уможливлює встановлення факту надання та отримання послуг, інших доказів понесених витрат (платіжне доручення, квитанція) не надавалося до суду першої інстанції. А тому суд першої інстанції підставно відмовив відповідачу в стягненні з позивача 115 102, 71 грн витрат на професійну правничу допомогу у зв'язку з їх недоведеністю.

Стосовно понесених витрат, що пов'язані з залученням третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору у розмірі 1 153, 60 грн, суд першої інстанції правомірно відмовив з підстав наведених вище, а також у зв'язку з тим, що у задоволенні заяви про залучення третьої особи судом першої інстанції було відмовлено, в зв'язку з необґрунтованістю поданої заяви.

7. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Отже, Північний апеляційний господарський суд погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні заяви відповідача про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Таким чином, на підставі ст. 2, 4, 244, 269, 270, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. 276 ГПК України - суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необхідність залишення апеляційної скарги у даній справі без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. 2, 129, 269, 270, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. 276, ст. 281 - 283 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Державного підприємства «Макарівське лісове господарство» на додаткове рішення Господарського суду Київської області від 08.06.2018 у справі № 911/420/18 - залишити без задоволення.

2. Додаткове рішення Господарського суду Київської області від 08.06.2018 у справі № 911/420/18 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку, передбаченому ст. 286 - 291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено - 20.11.2019

Головуючий суддя О.М. Коротун

Судді М.Г. Чорногуз

В.В. Сулім