ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.11.2019м. ДніпроСправа № 904/3007/19

за позовом Приватного акціонерного товариства "Центральний гірничо-збагачувальний комбінат", м. Кривий Ріг Дніпропетровська область

до відповідача-1: Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕХНО-БІЗНЕС", с. Вільне, Криворізький район, Дніпропетровська область

відповідача-2: Компанії Growex Trade LTD, Mahe, Seychelles

про визнання недійсним договору поруки № 12КР від 10.08.2018

Суддя Ніколенко М.О.

При секретарі судового засідання Захарчук А.Е.

Представники:

від позивача: не з`явився;

від відповідача-1: Левченко В.А., довіреність від 19.03.2019;

від відповідача-2: не з`явився.

РУХ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство "Центральний гірничо-збагачувальний комбінат" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до відповідача-1: Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕХНО-БІЗНЕС", відповідача-2: Компанії Growex Trade LTD про визнання недійсним договору поруки № 12КР від 10.08.2018.

Ухвалою суду від 22.07.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене провадження у справі. Призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 06.08.2019.

Відповідач-1, 31.07.2019 надав до суду заяву про залишення позову без розгляду.

В обґрунтування поданої заяви представник відповідача-1 зазначив, що представником Приватного акціонерного товариства "Центральний гірничо-збагачувальний комбінат" подано до суду зустрічну позовну заяву у справі № 904/4147/18. Зустрічний позов у справі № 904/4147/18 та позов у даній справі мають той самий предмет та підстави.

Ухвалою суду від 06.08.2019 відкладено розгляд справи на 18.09.2019.

Ухвалою суду від 18.09.2019 справу № 904/3007/19 ухвалено розглядати в порядку загального позовного провадження. Призначено підготовче судове засідання на 16.10.2019.

Ухвалою суду від 16.10.2019 відкладено підготовче засідання на 22.10.2019.

Ухвалою суду від 22.10.2019 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті в судовому засіданні на 11.11.2019.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ:

Між Товариством з обмеженою відповідальністю "ТЕХНО-БІЗНЕС" (виконавець) та Приватним акціонерним товариством "Центральний гірничо-збагачувальний комбінат" (замовник) був укладений договір № 483-52-10 від 04.04.2013 на капітальний ремонт секцій тепловоза 2ТЭ10М в обсязі КР-2 (основний договір).

В подальшому, 10.08.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю "ТЕХНО-БІЗНЕС" (кредитор) та Компанією Growex Trade LTD (поручитель) був укладений договір поруки № 12КР (договір поруки).

Позивач просить суд визнати недійсним договір поруки № 12КР від 10.08.2018, оскільки цей договір:

- не містить істотних умов договору;

- є удаваним.

В обґрунтування твердження про відсутність у договорі поруки істотних умов позивач вказав про таке.

Істотними умовами договору поруки є: визначення зобов`язання, яке забезпечується порукою, його зміст та розмір, зокрема реквізити основного договору, його предмет, строк виконання.

У пункті 1.1. договору поруки № 12КР встановлено, що Компанія Growex Trade LTD зобов`язується відповідати перед ТОВ «Техно-Бізнес» за виконання всіх зобов`язань ПрАТ «ЦГЗК», що виникли з основного договору. Тобто, за пунктом 1.1. договору поруки повністю забезпечується виконання всіх зобов`язань за договором підряду, оплати всіх робіт за договором, сплати штрафних санкцій тощо.

В свою чергу, в пункті 2.1. оспорюваного договору вказано, що порукою забезпечуються грошові зобов`язання ПрАТ «ЦГЗК» лише в сумі 7 483 391,34 гривень з оплати виконаних робіт. Вказане свідчить про забезпечення виконання основного зобов`язання лише у частковому обсязі.

Тобто, договір поруки, на думку позивача, містить суперечливі положення в частині визначення його істотних умов. Позивач стверджує, що внаслідок існування таких суперечностей неможливо дійти висновку, яке саме зобов`язання та в якому саме обсязі забезпечується порукою. Це вказує на відсутність згоди щодо істотної умови договору поруки.

В обґрунтування твердження про удаваність правочину позивач вказав про таке.

Строк виконання ПрАТ «ЦГЗК» свого зобов`язання за основним договором настав до укладення договору поруки. Це, на думку позивача, свідчить про відсутність спрямованості договору поруки на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Отже, договір поруки є удаваним і насправді, з огляду на забезпечення виконання простроченого зобов`язання за основним договором, за своєю суттю є договором заміни боржника у зобов`язанні, тобто договором відступлення права вимоги.

Пунктом 9.7 договору № 483-52-10 від 04.01.2013 встановлено, що сторони не мають права передавати свої права та обов`язки за цим договором третій стороні без письмової згоди іншої сторони.

Позивач не надавав згоди на передачу його прав і обов`язків за основним договором третій особі, а тому відповідачі не мали права укладати оспорюваний договір.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ЗАПЕРЕЧЕНЬ ВІДПОВІДАЧА-1:

Відповідач-1 зазначив, що за оспорюваним договором поруки сторони дійшли згоди щодо усіх його істотних умов: з умов основного договору та договору поруки можливо встановити обсяг зобов`язань поручителя.

Щодо удаваності договору поруки, відповідач-1 зазначив, що сам факт неналежного виконання сторонами умов договору не має наслідком нікчемність цього договору.

Крім того, відповідач-1 вказав, що оспорюваний договір був укладений, як і направлені поручителю вимоги про сплату, у межах строку позовної давності для стягнення грошової заборгованості за основним договором.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ЗАПЕРЕЧЕНЬ ВІДПОВІДАЧА-2:

Відповідач-2 у відзиві підтвердив факт укладання між Компанією Growex Trade LTD та Товариством з обмеженою відповідальністю "ТЕХНО-БІЗНЕС" договору поруки №12КР від 10.08.2018. Зазначив, що Компанія Growex Trade LTD за відповідним договором поручилась за виконання ПрАТ «ЦГЗК» зобов`язань за договором підряду №483-52-10 від 04.04.2013 в сумі 7 483 391,34 грн.

Також відповідач-2 вказав, що ним отримано від ТОВ "ТЕХНО-БІЗНЕС" вимоги від 14.08.2018 та від 20.08.2018 про виконання умов договору поруки.

Відповідач-2 визнає наявність у нього зобов`язань перед ТОВ "ТЕХНО-БІЗНЕС" за договором поруки. Разом з тим, зазначає, що невиконання відповідних зобов`язань сталось з об`єктивних підстав.

ПОЗИЦІЯ СУДУ,

ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ:

Між Товариством з обмеженою відповідальністю "ТЕХНО-БІЗНЕС" (виконавець) та Приватним акціонерним товариством "Центральний гірничо-збагачувальний комбінат" (замовник) був укладений договір № 483-52-10 від 04.04.2013 на капітальний ремонт секцій тепловоза 2ТЭ10М в обсязі КР-2 (основний договір).

Відповідно до п. 1.1 основного договору (з урахування змін та доповнень), замовник передає, а виконавець зобов`язується виконати у відповідності до Правил капітального ремонту тепловозів ЦТВР-ЦТ4662 роботи з капітального ремонту в обсязі КР-2 секції тепловоза серії 2ТЭ10М зав. № 2202 АБ.

Згідно з п. 4.2.3 основного договору, замовник зобов`язується своєчасно оплатити виконані роботи відповідно до умов цього договору.

В подальшому, 10.08.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю "ТЕХНО-БІЗНЕС" (кредитор) та Компанією Growex Trade LTD (поручитель) був укладений договір поруки № 12КР (договір поруки).

Пунктом 1.1 договору поруки встановлено, що поручитель зобов`язується відповідати перед кредитором за виконання всіх зобов`язань боржником: Приватним акціонерним товариством "Центральний гірничо-збагачувальний комбінат", що виникли з договору № 483-52-10 від 04.04.2013 на виконання робіт з капітального ремонту секцій тепловоза.

Відповідно до п. 2.1. договору поруки, порукою забезпечуються грошові зобов`язання боржника в сумі 7 483 391,34 грн. з оплати виконаних робіт за основним договором.

Пунктом 3.1. договору поруки визначено, що поручитель несе солідарну відповідальність перед кредитором за належне виконання боржником забезпеченого зобов`язання в повному обсязі.

Згідно з п. 4.1.1. договору поруки, при порушенні боржником зобов`язання перед кредитором за основним договором поручитель зобов`язується виконати за боржника зобов`язання у триденний строк з дня отримання поручителем від кредитора відповідної вимоги про таке виконання.

Положеннями п. 4.2.1. договору поруки передбачено, що після виконання поручителем зобов`язання, забезпеченого порукою, кредитор зобов`язується передати йому документи, які підтверджують зобов`язання боржника, та підписати з поручителем договір про відступлення права вимоги до боржника на користь поручителя.

Відповідно до п. 4.4.1. договору поруки, у разі невиконання боржником своїх зобов`язань за основним договором, кредитор має право у триденний строк звернутися до поручителя з вимогою про виконання таких зобов`язань.

Положеннями ст. 11 ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 ст. 202 ЦК України передбачено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до норм ч. 1 ст. 203, ч. 1 ст. 215 ЦК України, зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, а недодержання стороною (сторонами) правочину в момент його вчинення цих вимог є підставою для визнання правочину недійсним.

Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 215 ЦК України, недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

При цьому, правом оспорювати правочин ЦК України наділяє не лише сторону (сторони) правочину, але й інших, третіх осіб, що не є сторонами правочину, визначаючи статус таких осіб як "заінтересовані особи" (ст.ст. 215, 216 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 234 ЦК України, фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином.

Фіктивний правочин є недійсним незалежно від мети його укладення, оскільки сторони не мають на меті настання правових наслідків, що породжуються відповідним правочином.

У разі коли на виконання правочину було передано якесь майно, такий правочин не може розцінюватися як фіктивний. Саме лише невчинення сторонами тих чи інших дій на виконання правочину не означає його фіктивності. Визнання фіктивного правочину недійсним потребує встановлення умислу його сторін.

З урахуванням того, що фіктивний правочин не спрямований на набуття, зміну чи припинення цивільних прав та обов`язків, він не створює цивільно-правових наслідків незалежно від того, чи він був визнаний судом недійсним.

При цьому, ознака фіктивності має бути притаманна діям усіх сторін правочину. Якщо хоча б одна з них намагалася досягти правового результату, то даний правочин не може визнаватися фіктивним. Позивач, який вимагає визнання правочину недійсним, повинен довести, що всі учасники правочину не мали наміру створити правові наслідки на момент його вчинення.

Після укладання оспорюваного договору поруки, кредитор надав поручителю вимоги № 14/12КР від 14.08.2019 та № 20/12КР від 20.08.2019 про виконання своїх зобов`язань за договором поруки.

Крім того, в провадженні Господарського суду Дніпропетровської області перебуває справа № 904/4147/18 за позовом ТОВ "Техно-Бізнес" до відповідача-1: Компанії Growex Trade LTD та відповідача-2: ПрАТ "ПГЗК" про солідарне стягнення з відповідачів суми основного боргу у розмірі 7 483 391,34 грн., інфляційної складової у розмірі 6 676 539,72 грн. та 3% річних у розмірі 1 046 733,98 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем-2 свого зобов`язання за договором на виконання робіт № 483-52-10 від 04.04.2019 та порушенням відповідачем-1 свого зобов`язання за договором поруки № 12КР від 10.08.2018.

Таким чином, фактичне вчинення відповідачами дій на виконання своїх обов`язків за договором поруки спростовує аргументи позивача про відсутність у сторін за договором поруки наміру виконувати умови цього договору та про його укладання сторонами без спрямування на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Крім цього, загальні правила щодо заміни сторони в зобов`язанні встановлені ст.ст. 512-520 ЦК України. Цими правилами визначений перелік випадків, внаслідок яких кредитор у зобов`язанні може бути замінений, у тому числі, в інших випадках, встановлених законом. При цьому, кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Щодо заміни боржника у зобов`язанні, діє правило про те, що таке можливо лише за згодою кредитора, якщо інше не передбачено законом.

Отже, закон не встановлює обов`язкову участь або надання згоди при укладенні договору поруки з боку основного боржника, якщо це не передбачено договором щодо основного зобов`язання або прямо не заборонено спеціальними нормами (нормами законодавства в окремих правовідносинах).

Таким чином, посилання позивача на приписи ч. 1 ст. 528 ЦК України в контексті правовідносин поруки є помилковим.

Крім того слід зазначити, що договір поруки безпосередньо на права та обов`язки боржника не впливає, його зобов`язання в цьому випадку не встановлюються, не припиняються та не змінюються (не доповнюються та не збільшуються).

Згідно з приписами ст.ст. 553, 554 ЦК України, договір поруки укладається кредитором і поручителем за зобов`язанням, яке забезпечується договором поруки. Що ж до боржника, то він стороною договору поруки не виступає, а є учасником у зобов`язанні, забезпеченому порукою. Обов`язок кредитора або поручителя за договором поруки одержувати згоду боржника на укладення такого договору законодавством України не передбачений та не випливає зі змісту правовідносин поруки. Відповідно відсутність зазначеної згоди не порушує й умов дійсності договору поруки та не є підставою для визнання його недійсним.

Щодо тверджень позивача про суперечливість таких істотних умов спірного договору, як обсяг зобов`язань поручителя (пункти 1.1, 2.1 договору поруки), слід зазначити про таке. Обсяг зобов`язань поручителя повинен бути визначений не лише змістом договору поруки, але й узгоджуватися з умовами основного договору. При цьому, якщо у договорі поруки не визначено умови забезпечення зобов`язання (розмір і строк виконання зобов`язання, розмір процентів тощо), проте з умов договору можливо встановити, яке саме зобов`язання було або буде забезпечене порукою, чи в договорі поруки є посилання на договір, що регулює забезпечене зобов`язання з відповідними умовами, то у такому випадку відсутні підстави для визнання цього договору поруки недійсним.

Твердження позивача на те, що строк виконання ПрАТ «ЦГЗК» свого зобов`язання за основним договором настав до укладення договору поруки свідчить про відсутність спрямованості оспорюваного договору на реальне настання правових наслідків, не відповідає дійсності. Положення Цивільного кодексу України не містить заборони укладення договору поруки після настання строку виконання зобов`язань за основним договором.

За загальним правилом, як і інші способи забезпечення виконання зобов`язань, договір поруки забезпечує дійсне зобов`язання (ст. 548 ЦК України). Тобто, на момент укладення договору поруки вже має існувати основне зобов`язання, або вони укладаються одночасно.

Аналогічної позиції дотримується Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду під час розгляду аналогічних спорів (постанови від 04.04.2018 у справі № 912/2185/16, від 03.09.2019 у справі № 904/4567/18).

За таких обставин, у задоволенні позовних вимог Приватного акціонерного товариства "Центральний гірничо-збагачувальний комбінат" слід відмовити.

ЩОДО ЗАЯВИ ВІДПОВІДАЧА-1 ПРО ЗАЛИШЕННЯ ПОЗОВУ БЕЗ РОЗГЛЯДУ:

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 19.07.2019 у справі №904/4147/18 повернуто Приватному акціонерному товариству "Центральний гірничо-збагачувальний комбінат" зустрічну позовну заяву № 144 від 16.07.2019 і додані до неї документи.

Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 27.08.2019 вищевказану ухвалу суду залишено без змін.

Як вбачається з інформації, розміщеної у Єдиному державному реєстрі судових рішень, станом на дату прийняття рішення у справі № 904/3007/19, вищевказані судові рішення не скасовані та є чинними.

За таких обставин, твердження про те, що в провадженні господарського суду перебуває два позови цього самого позивача до цих самих відповідачів з тим самим предметом та з однакових підстав не відповідає фактично встановленим обставинам.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ:

Згідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору слід покласти на позивача.

Керуючись положеннями Господарського Кодексу України, Цивільного кодексу України, ст. 73, 74, 123, 129, 232, 233, 236-241, 326 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Відмовити у задоволенні позовних вимог Приватного акціонерного товариства "Центральний гірничо-збагачувальний комбінат" (ідентифікаційний код: 00190977; місцезнаходження: 50066, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг) до відповідача-1: Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕХНО-БІЗНЕС" (ідентифікаційний код: 34919251; місцезнаходження: 53032, Дніпропетровська область, с. Вільне, вул. Меліоративна, 26), відповідача-2: Компанії Growex Trade LTD (місцезнаходження: Global Gateway 8, Rue De La Perle, Providence, Mahe, Seychelles) про визнання недійсним договору поруки № 12КР від 10.08.2018.

Витрати зі сплати судового збору покласти на позивача.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного провадження. Рішення може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду через Господарський суд Дніпропетровської області протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений 21.11.2019.

Суддя Ніколенко М.О.