РІШЕННЯ

Іменем України

26 листопада 2019 року м. ЧернігівСправа № 927/836/19
Господарський суд Чернігівської області у складі судді Лавриненко Л.М.

секретар судового засідання Мігда Р.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу №927/836/19, розгляд якої здійснюється у порядку загального позовного провадження

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю

Промислова компанія Пожмашина

вул. Миру, 100А, смт. Ладан, Прилуцький р-н, Чернігівська область, 17583

До відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Трансбуд-С

проспект Перемоги, буд. 100, м. Чернігів, 14000;

адреса засновника Милейко О.М.: вул АДРЕСА_1 , м. Корюківка, Чернігівська обл. АДРЕСА_2

Про стягнення 561895,68 грн.

За участю представників:

Позивача: Жайворонко І.В., адвокат, ордер серії ЧН №067443 від 05.11.2019, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю № 151 від 11.08.2000, посвідчення адвоката від 11.08.2000

Відповідача: не з`явився

У судовому засіданні була проголошена вступна та резолютивна частини рішення, на підставі ст.240 Господарського процесуального кодексу України.

Позивачем Товариством з обмеженою відповідальністю Промислова компанія Пожмашина подано позов до Товариства з обмеженою відповідальністю Трансбуд-С про стягнення 230360,00 грн боргу; 57590,00 грн штрафу; 16% річних у розмірі 172137,72 грн та 101810,96 грн інфляційних втрат.

Заявлений позов обґрунтований неналежним виконанням відповідачем умов договору №04/021/17 ФД поворотної фінансової допомоги від 04.08.2017.

Також позивачем у позовній заяві заявлено клопотання про порушення справи в порядку спрощеного провадження.

Ухвалою суду від 07.10.2019 відмовлено у задоволенні клопотання позивача про порушення справи в порядку спрощеного провадження; відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 31.10.2019 о 10:00. Визнано обов`язкову явку в судове засідання повноважних представників сторін.

Сторони були належним чином повідомлені про час та місце підготовчого засідання, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення від 07.10.2019 №582 (позивачу), №022 (відповідачу), але своїм процесуальним правом участі у судовому засіданні 31.10.2019 не скористалися, повноважних представників не направили.

Заяв та клопотань від сторін до суду не надходило.

Ухвалою суду від 31.10.2019 закрито підготовче провадження. Призначено справу до судового розгляду по суті на 12.11.2019 о 10:00. Визнано обов?язкову явку в судове засідання повноважних представників сторін.

Про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 12.11.2019 о 10:00 було повідомлено відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю Трансбуд-С шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному веб-порталі судової влади України (а.с.61).

Позивач був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, але повноважного представника в судове засідання 12.11.2019 не направив.

Ухвала суду від 31.10.2019 про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті, направлена на адресу засновника ТОВ Трансбуд-С ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 ) була отримана особисто Милейком ОСОБА_2 .М., що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення №419 від 31.10.2019.

Ухвала суду від 31.10.2019 про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті, направлена на адресу ТОВ Трансбуд-С (проспект Перемоги, буд. 100, м. Чернігів, 14000), повернулась суду з відміткою «інші причини, що не дали змоги виконати обов`язки щодо пересилання поштового відправлення, адресат відсутній».

У судовому засіданні 12.11.2019 суд розпочав розгляд справи по суті.

До початку судового засідання від позивача надійшло клопотання вих.№ЮВ-56 від 06.11.2019 про розгляд справи без участі представника у зв`язку з неможливістю направити його в судове засідання. У поданому клопотанні позивач також вказує на те, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.

Суд відмовив у задоволенні клопотання позивача про розгляд справи без участі його представника, оскільки явка в судове засідання повноважних представників учасників справи визнавалася обов`язковою.

Інших заяв чи клопотань від сторін не надходило.

У судовому засіданні 12.11.2019 суд постановив ухвалу про відкладення розгляду справи по суті на 26.11.2019 о 12:30.

Ухвалою суду від 12.11.2019, відповідно до ст.120,121 ГПК України, повідомлено сторін про те, що судове засідання з розгляду справи по суті відкладено на 26.11.2019 на 12:30.

Відповідач був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення від 12.11.2019 №030 (за адресою засновника Милейко О.М.: АДРЕСА_3 ), але повноважного представника в судове засідання 26.11.2019 не направив.

Ухвала суду від 12.11.2019, якою повідомлено відповідача про відкладення судового засідання з розгляду справи по суті на 26.11.2019 о 12:30 (направлена на адресу ТОВ Трансбуд-С: проспект Перемоги, буд. 100, м. Чернігів, 14000), повернулась суду з відміткою «за закінченням встановленого строку зберігання».

Відповідно до п.1 ч.3 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Судом також враховано, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66, 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі Смірнова проти України).

Зважаючи на те, що згідно ст. 42 Господарського процесуального кодексу України, учасники справи зобов`язані користуватися визначеними законом процесуальними правами; сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи, а тому неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, відповідно до ч.1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 42 Господарського процесуального кодексу України, учасники справи мають право подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб.

Відповідно до ч.1 ст. 207 Господарського процесуального кодексу України, головуючий з`ясовує, чи мають учасники справи заяви чи клопотання, пов`язані з розглядом справи, які не були заявлені з поважних причин в підготовчому провадженні або в інший строк, визначений судом, та вирішує їх після заслуховування думки інших присутніх у судовому засіданні учасників справи.

Заяв та клопотань від сторін до суду не надходило.

Оскільки, відповідач своїм процесуальним правом участі у судових засіданнях 31.10.2019, 12.11.2019 та 26.11.2019 не скористався, відзиву на позовну заяву у встановлений судом строк без поважних причин не надав, заяв та клопотань від нього не надходило, рішення приймається за наявними матеріалами справи на підставі ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, дослідивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору, вислухавши пояснення повноважного представника позивача, господарський суд ВСТАНОВИВ:

Предметом спору у даній справі є стягнення 230360,00 грн боргу; 57590,00 грн штрафу; 16% річних у розмірі 172137,72 грн та 101810,96 грн інфляційних втрат, за неналежне виконання відповідачем умов договору №04/021/17 ФД поворотної фінансової допомоги від 04.08.2017.

До обставин, які є предметом доказування у даній справі, відноситься встановлення факту наявності між сторонами договірних відносин, виконання позивачем умов договору щодо надання поворотної фінансової допомоги та відповідно неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань щодо своєчасного та повного повернення коштів.

Позивач посилається на те, що 04.08.2017 між Товариством з обмеженою відповідальністю Промислова компанія Пожмашина та Товариством з обмеженою відповідальністю Трансбуд-С було укладено договір №04/021/17 ФД поворотної фінансової допомоги.

Копія вказаного договору наявна в матеріалах справи, а оригінал було оглянуто в судовому засіданні.

Відповідно до п. 1.1.,1.2. договору №04/021/17 ФД поворотної фінансової допомоги від 04.08.2017, сторона-1 (ТОВ Промислова компанія Пожмашина) зобов`язується надати стороні-2 (ТОВ Трансбуд-С) фінансову підтримку (допомогу) на поворотній основі у вигляді грошових коштів в розмірі, встановленому договором, а сторона-2 зобов`язується повернути їх стороні-1 у визначений цим договором строк.

Сторони погодили наступну черговість погашення заборгованості сторони-2 за цим договором: -прострочена сума основного боргу (якщо буде мати місце прострочення); -строкова сума основного боргу; -штрафні санкції за цим договором.

Пунктами 2.2.-2.3. договору №04/021/17 ФД поворотної фінансової допомоги від 04.08.2017 сторони визначили, що сума поворотної фінансової допомоги за договором становить 1300000,00 грн. Поворотна фінансова допомога надається стороною-1 шляхом перерахування коштів на поточний рахунок сторони-2, згідно умов цього договору.

Відповідно до п.9.1. договору №04/021/17 ФД поворотної фінансової допомоги від 04.08.2017, цей договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання стороною-2 своїх зобов`язань за договором.

Згідно з ст. 1046 Цивільного кодексу України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Абзацом 8 ст.14.1.257 Податкового кодексу України передбачено, що поворотна фінансова допомога - сума коштів, що надійшла платнику податків у користування за договором, який не передбачає нарахування процентів або надання інших видів компенсацій у вигляді плати за користування такими коштами, та є обов`язковою до повернення.

Таким чином, матеріалами справи підтверджується факт укладення між сторонами договору №04/021/17 ФД поворотної фінансової допомоги від 04.08.2017, який по своїй правовій природі є договором позики.

Пунктами 3.1.,3.2. договору №04/021/17 ФД поворотної фінансової допомоги від 04.08.2017 визначено, що строк надання поворотної фінансової допомоги становить 119 календарних днів з моменту підписання цього договору обома сторонами. Сторона-1 перераховує суму поворотної фінансової допомоги в безготівковому порядку на поточний рахунок сторони-2.

Сторона-1 (ТОВ Промислова компанія Пожмашина) виконуючи умови договору зобов`язана надати у безготівковому порядку платіжним дорученням шляхом переказу зазначену в договорі суму фінансової допомоги на поворотній основі на поточний рахунок сторони-2, відкритий у банківській установі (п. 5.1.1. договору №04/021/17 ФД поворотної фінансової допомоги від 04.08.2017).

Так, згідно зі ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Частинами 1,3,5 ст.626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

У відповідності до положень ст. 6, 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з ч.2,3 ст. 193 Господарського кодексу України кожна сторона має вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. За ч.1 ст.193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей передбачених цим Кодексом.

Так, відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обігу або інших вимог, що звичайно ставляться.

У підтвердження факту виконання умов договору №04/021/17 ФД поворотної фінансової допомоги від 04.08.2017, позивач надав до матеріалів справи платіжне дорученням №1271 від 07.08.2017 про перерахування на рахунок відповідача 1300000,00 грн, призначення платежу: поворотна фінансова допомога зг.дог. 04/021/17 ФД від 04.08.17 без ПДВ (а.с.20).

Відповідач щодо факту отримання від позивача 1300000,00 грн поворотної фінансової допомоги не заперечив.

Ухвалою про відкриття провадження у справі від 07.10.2019 було встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позов.

Відповідності до ч.1,4 ст.165 Господарського процесуального кодексу України, у відзиві на позовну заяву відповідач викладає заперечення проти позову. Якщо відзив не містить вказівки на незгоду відповідача з будь-якою із обставин, на яких ґрунтується позовні вимоги, відповідач позбавляється права заперечувати проти такої обставини під час розгляду справи по суті, крім випадків, якщо незгода з такою обставиною вбачається з наданих разом із відзивом доказів, що обґрунтовують його заперечення по суті позовних вимог, або відповідач доведе, що не заперечив проти будь-якої із обставин, на яких ґрунтуються вимоги, з підстав, що не залежали від нього.

Відповідач своїм процесуальним правом не скористався та відзив на позовну заяву не надав.

Враховуючи вищевикладені обставини, відсутність зі сторони відповідача заперечень щодо факту отримання від позивача поворотної фінансової допомоги, суд доходить висновку, що позивачем доведено та підтверджено матеріалами справи факт перерахування на рахунок відповідача 1300000,00 грн поворотної фінансової допомоги на виконання умов договору №04/021/17 ФД поворотної фінансової допомоги від 04.08.2017.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За приписами ч.1,3 ст.1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Сторона-2 (ТОВ Трансбуд-С), виконуючи умови цього договору, зобов`язана повернути кошти поворотної фінансової допомоги стороні-1, згідно з положеннями ст. 4 цього договору (п.6.1.1. договору №04/021/17 ФД поворотної фінансової допомоги від 04.08.2017).

Згідно з п.4.1.-4.3. договору №04/021/17 ФД поворотної фінансової допомоги від 04.08.2017, поворотна фінансова допомога повинна бути повернута стороною-2 у строк до 30.11.2017. Сума поворотної фінансової допомоги підлягає поверненню шляхом її перерахування на поточний рахунок сторони-1. Днем повернення поворотної фінансової допомоги (її частини) вважається день зарахування суми поворотної фінансової допоомги (її частини) на поточний рахунок сторони-1.

З урахуванням вимог п. 4.1. договору №04/021/17 ФД поворотної фінансової допомоги від 04.08.2017, відповідач зобов`язаний був повернути отриману від позивача поворотну фінансову допомогу в повному обсязі до 30.11.2017.

Як свідчать матеріали справи, відповідач свої зобов`язання щодо своєчасного та повного повернення позивачу отриманої від нього поворотної фінансової допомоги виконав частково, здійснивши повернення поворотної фінансової допомоги у розмірі 1069640,00 грн, що підтверджується платіжними дорученнями: №987 від 04.05.2018 на суму 150000,00 грн; №997 від 30.05.2018 на суму 150000,00 грн; №999 від 08.06.2018 на суму 130000,00 грн; №1000 від 11.06.2018 на суму 259740,00 грн; №1007 від 27.06.2018 на суму 120000,00 грн; №1023 від 08.08.2018 на суму 59900,00 грн; №1059 від 18.12.2018 на суму 200000,00 грн, призначення платежу «повернення поворотної фінансової допомоги зг.дог.№04/021/17 від 04.08.17 (а.с.21-27).

Залишок неповернутої відповідачем позивачу поворотної фінансової допомоги становить 230360,00 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до відповідача з претензією №2 (вих.№С-37 від 01.03.2019), у якій вимагав від відповідача сплатити 230360,00 грн основного боргу, а також штраф, 16% річних та суму інфляційних втрат, за неналежне виконання умов договору №04/021/17 ФД поворотної фінансової допомоги від 04.08.2017.

Зазначена претензія №2 (вих.№С-37 від 01.03.2019) була направлена на адресу відповідача згідно з накладною 832 від 05.03.2018 та описом вкладення (а.с. 28-34).

Проте, дана претензія була залишена відповідачем без відповіді, вказана у претензії заборгованість сплачена не була.

Відповідно до ч.1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст.86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Стаття 129 Конституції України відносить до основних засад судочинства змагальність сторін.

За загальним правилом обов`язок доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини. Обов`язок доказування та подання доказів розподіляється між сторонами, виходячи з того, хто посилається на юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення. Це стосується позивача, який повинен доказати факти, на підставі яких пред`явлено позов, а також відповідача, який має можливість доказувати факти, на підставі яких він будує заперечення проти позову.

Відповідно до положень ст. 76 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно з ч.1 ст. 79 Господарського процесуального кодексу України, наявність обставин, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Відповідно до ч.1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст. 80 Господарського процесуального кодексу України, учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Відповідач повинен подати докази разом з поданням відзиву на позов.

Всупереч наведеним нормам, відповідач не надав суду жодних належних та допустимих доказів своєчасного, повного та належного виконання ним зобов`язань за договором №04/021/17 ФД поворотної фінансової допомоги від 04.08.2017 щодо повернення ним отриманої від позивача поворотної фінансової допомоги, або ж фактичних даних на спростування факту отримання від позивача поворотної фінансової допомоги, а також доказів, які підтверджують неможливість своєчасного та повного повернення ним отриманої поворотної фінансової допомоги, а тому дії відповідача щодо несвоєчасного повернення позивачу отриманої поворотної фінансової допомоги є порушенням положень договору та норм чинного законодавства.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача в частині стягнення 230360,00 грн основного боргу є обґрунтовані і підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частина 1 статті 612 Цивільного кодексу України передбачає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Позивач просить суд стягнути з відповідача штраф у розмірі 57590,00 грн, за прострочку повернення суми поворотної фінансової допомоги.

Відповідно до ч.1 ст. 546 Цивільного кодексу України, виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою.

Частинами 1,2 ст.549 Цивільного кодексу України передбачено, що неустойкою (штрафом) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Згідно зі ст.230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями є господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яка сплачується у разі порушення учасником господарських відносин правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 231 Господарського кодексу України, у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Пунктом 7.1. договору №04/021/17 ФД поворотної фінансової допомоги від 04.08.2017 сторони передбачили, що при простроченні повернення поворотної фінансової допомоги (її частини) сторона-2 сплачує штраф у розмірі 25 відсотків від неповерненої суми поворотної фінансової допомоги.

Враховуючи, що відповідач взяті на себе зобов`язання щодо повернення поворотної фінансової допомоги у строк до 30.11.2017 (п. 4.1. договору) виконав частково та з простроченням строку такого повернення; сума неповернутої поворотної фінансової допомоги становить 230360,00 грн; а тому вимоги позивача щодо стягнення 57590,00 грн штрафу за прострочку повернення суми поворотної фінансової допомоги (25% від 230360,00 грн), є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Також позивач просить суд стягнути з відповідача 16 % річних у розмірі 172137,72 грн за період з 01.12.2017 по 20.09.2019 та 101810,96 грн інфляційних нарахувань за період з 01.12.2017 по 31.08.2019.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Частиною 1 ст. 1050 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Пунктом 7.2. договору №04/021/17 ФД поворотної фінансової допомоги від 04.08.2017 визначено, що при простроченні повернення поворотної фінансової допомоги (її частини) сторона-2 додатково до штрафу, передбаченого п. 7.1. цього договору, сплачує проценти в розмірі 16 відсотків річних виходячи з неповерненої суми за весь час прострочення. При цьому сторона-2 зобов`язана повернути суму поворотної фінансової допомоги (її неповернену частину в разі дострокового повернення частини поворотної фінансової допомоги), збільшену з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення.

Приймаючи до уваги, що умовами договору №04/021/17 ФД поворотної фінансової допомоги від 04.08.2017 визначено строк повернення поворотної фінансової допомоги до 30.11.2017 (п. 4.1. договору), але надана позивачем поворотна фінансова допомога не була своєчасно і в повному обсязі повернута відповідачем, а тому враховуючи здійснені відповідачем часткові оплати та перевіривши розрахунок позивача, суд доходить висновку, що позивачем обгрунтовано нараховано 16% річних в розмірі 172134,72 грн за період з 01.12.2017 по 20.09.2019.

Оскільки, судом встановлена прострочка відповідачем виконання взятих на себе зобов`язань щодо повернення суми отриманої поворотної фінансової допомоги, а тому суд, перевіривши розрахунок інфляційних втрат, доходить висновку, що вимоги позивача щодо стягнення інфляційних втрат за період прострочки з 01.12.2017 по 31.08.2019 підлягають задоволенню в межах заявлених позовних вимог 101810,96 грн.

Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в частині стягнення з відповідача 230360,00 грн боргу; 57590,00 грн штрафу; 172134,72 грн 16 % річних та 101810,96 грн інфляційних нарахувань.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається: у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки спір виник у зв`язку з неправомірними діями відповідача, то відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України та ст. 4 Закону України „Про судовий збір, пропорційно розміру задоволених позовних вимог з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в розмірі 8428,43 грн.

Керуючись ст.73, 74, 76, 77, 79, 86, 129, 178, 202, 233, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України; ст. 4 Закону України „Про судовий збір, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю Промислова компанія Пожмашина (вул. Миру, 100А, смт. Ладан, Прилуцький р-н, Чернігівська область, 17583; ) до Товариства з обмеженою відповідальністю Трансбуд-С (проспект Перемоги, буд. 100, м. Чернігів, 14000; ) про стягнення 561895,68 грн, задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Трансбуд-С (проспект Перемоги, буд. 100, м. Чернігів, 14000; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Промислова компанія Пожмашина (вул. Миру, 100А, смт. Ладан, Прилуцький р-н, Чернігівська область, 17583; ) 230360,00 грн боргу; 57590,00 грн штрафу; 172134,72 грн 16 % річних; 101810,96 грн інфляційних нарахувань та 8428,43 грн судового збору

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду, відповідно до ст. 256 Господарського процесуального кодексу України, подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається у порядку визначеному ст. 257 Господарського процесуального кодексу України та з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 ПЕРЕХІДНИХ ПОЛОЖЕНЬ Господарського процесуального кодексу України.

Повне судове рішення складено 27.11.2019.

Повідомити учасників справи про можливість одержання інформації по справі у Єдиному державному реєстрі судових рішень: http://reyestr.court.gov.ua/.

До відома сторін:

адреса Господарського суду Чернігівської області: проспект Миру, 20, м. Чернігів, Україна;

засоби зв`язку контактні телефони: 672-847; 676-311, факс 774-462; електронна адреса Господарського суду Чернігівської області: e-mail: .

Суддя Л. М. Лавриненко