ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2019 року м. Черкаси справа № 925/993/19

Господарський суд Черкаської області у складі судді Кучеренко О.І. із секретарем судового засідання Юхименко О.В.

за участю представника позивача - Кочмар В.К., за довіреністю,

розглянув справу за позовною заявою

Регіонального відділення Фонду державного майна України по Черкаській області

до фізичної особи-підприємця Вовка Романа Андрійовича

про стягнення 20085 грн 91 коп та розірвання договору,

Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Черкаській області заявлено позов про стягнення з фізичної особи-підприємця Вовка Романа Андрійовича 20085 грн 91 коп заборгованості по договору оренди індивідуально визначеного нерухомого майна, що належить до державної власності №987 від 20.08.2010, з яких: 16521 грн 10 коп основного боргу, 1912 грн 70 коп пені, 1652 грн 11 коп штрафу та вимогою про розірвання договору оренди індивідуально визначеного нерухомого майна, який укладений між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Черкаській області та фізичною особою-підприємцем Вовком Романом Андрійовичем у зв`язку з систематичним невиконанням відповідачем умов договору в частині внесення орендної плати. У позові позивач також просить стягнути з відповідача судові витрати у вигляді сплаченого судового збору у сумі 3842 грн 00 коп.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 22.08.2019 позовну заяву Регіонального відділення Фонду державного майна України по Черкаській області прийнято до розгляду та відкрите провадження у справі, справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 25.09.2019. Цією ж ухвалою відповідачу встановлено строк для подання відзиву на позовну заяву і всіх письмових та електронних доказів (висновки експертів і заяви свідків), що підтверджують заперечення проти позову протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Відповідач, у встановлений судом строк, відзив на позов до суду не надав.

Згідно з пунктом 9 статті 165 Господарського процесуального кодексу України, у разі неподання відповідачем відзиву на позов, у встановлений судом строк, без поважних причин суд вирішує справу за наявними в ній матеріалами.

Протокольною ухвалою від 25.09.2019 суд відклав підготовче засідання на 16.10.2019. Протокольною ухвалою від 16.10.2019 суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 12.11.2019.

Ухвали суду від 22.08.2019, від 26.09.2019 та від 18.10.2019 направлялась відповідачу за місцем його державної реєстрації (яка зазначена у Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань), однак повернута до суду з відміткою «за закінченням встановленого строку зберігання». Також з метою належного повідомлення відповідача про час та місце розгляду справи на офіційному сайті Судової влади України судом було розміщено оголошення про виклик відповідача до суду.

У судове засідання 12.11.2019 відповідач не з`явився.

Згідно з положеннями частини 1 статті 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Отже, з огляду на зазначені положення закону, суд вважає, що неявка відповідача не перешкоджає розгляду справи по суті.

У судовому засіданні 12.11.2019 оголошені вступна та резолютивна частини рішення.

Заслухавши доводи та пояснення представника позивача, дослідивши наявні в справі матеріали, суд

ВСТАНОВИВ:

20.08.2010 між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Черкаській області (надалі орендодавець, позивач у справі) та фізичною особою-підприємцем Вовком Романом Андрійовичем (надалі орендар, відповідач у справі) був укладений договір оренди індивідуально визначеного нерухомого майна, що належить до державної власності №987 (далі-договір), відповідно до якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування державне окреме індивідуально визначене нерухоме майно: частину будівлі колишньої котельні (літ. Д-1, д) площею 337,3 кв м за адресою: вул.Лозова, 10, Червона Слобода, Черкаського району, Черкаської області, що обліковується на балансі Правобережного міжрайонного управління водного господарства. Вказане майно передається в оренду з метою розміщення виробництва гідравлічних вантажних підйомних площадок.

Згідно з пунктом 3.1 договору, орендна плата визначена на підставі Методики розрахунку і порядку використання плати за оренду державного майна, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 №786, і становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку (останній місяць, за який є індекс інфляції) - травень 2010 року - 1674 грн 02 коп, з яких орендар сплачує 837,01 грн (50%) до державного бюджету на відповідний рахунок Державного казначейства за місцезнаходженням об`єкту оренди. Орендна плата за перший місяць оренди - серпень 2010 року визначається Орендарем самостійно шляхом коригування орендної плати за базовий місяць на індекси інфляції за червень-серпень 2010 року.

Орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць та перераховується орендарем самостійно щомісяця не пізніше 15 числа місяця, наступного за звітним: 50% до державного бюджету на відповідний рахунок Державного казначейства за місцезнаходженням об`єкту оренди та 50 % на розрахунковий рахунок балансоутримувача (пункти 3.3, 3.6 договору).

За договором оренди орендар взяв на себе зобов`язання своєчасно та в повному обсязі сплачувати орендну плату (пункт 5.5 договору).

Відповідно до пункту 3.7 договору орендна плата перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі підлягає індексації і стягується до бюджету з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості з урахуванням індексації, за кожний день прострочення, включаючи день оплати. Нарахування пені припиняється через 12 місяців від дня коли зобов`язання мало бути виконано.

У пункті 3.8 договору його сторони погодили, що у разі якщо на дату сплати орендної плати заборгованість становить більше, ніж за 3 місяці, орендар сплачує штраф у розмірі 10% від суми заборгованості .

Згідно з пунктом 5.11 договору орендар зобов`язувався на момент укладення договору застрахувати орендоване майно не менше ніж його вартість на користь балансоутримувача який несе ризик випадкової загибелі чи пошкодження об`єкта оренди та надати орендодавцю копії договору страхування та платіжного документа про сплату страхового внеску. Постійно поновлювати договір страхування.

Договір укладено строком на 49 років та встановлено, що він діє з 20.08.2010 до 20.08.2059 включно (пункт 10.1 договору).

Відповідно до пункту 10.6 договору, його чинність припиняється внаслідок: закінчення строку, на який його було укладено; загибелі орендованого майна; достроково за взаємною згодою сторін або за рішенням суду; за письмовим повідомленням орендодавця у разі несплати за оренду на протязі трьох місяців підряд (з дати отримання даного повідомлення); банкрутства орендаря; у разі смерті орендаря; у разі невиконання пункту5.2 договору.

У разі припинення або розірвання цього договору, майно протягом трьох робочих днів повертається орендарем балансоутримувачу. Майно вважається поверненим з моменту підписання сторонами та балансоутримувачем акту приймання-передавання. Обов`язок щодо складання акта приймання-передавання про повернення майна покладається на орендаря та балансоутримувача (пункти 10.9, 10.10 договору).

За актом приймання-передачі від 20.08.2010 нерухоме майна було передано орендарю. Акт прийому-передачі приміщень підписаний балансоутримувачем, орендодавцем та орендарем.

Порушуючи умови договору, орендар несвоєчасно та не у повному розмірі сплачував орендні платежі (50%) до державного бюджету на відповідний рахунок Державного казначейства за місцезнаходженням об`єкту оренди, у результаті чого за період з жовтня 2018 року до липня 2019 року за ним рахується заборгованість у розмірі 16521,10 грн.

Крім того, після закінчення строку дії договору добровільного страхування від 28.08.2015 № 413/02323/15/1056892/214, орендар не поновив договір страхування орендованого майна.

У зв`язку з порушеннями умов договору позивач направив орендарю претензію від 27.06.2019 №18-08-3127 про невиконання істотних умов договору оренди, вимагав сплатити заборгованість та позивач пропонував достроково розірвати договір оренди майна. Претензія позивача залишена відповідачем без відповіді та задоволення. Невиконання орендар своїх зобов`язань стало підставою для звернення позивача до суду з цим позовом.

Правовідносини, які виникли між сторонами у справі є правовідносинами з найму (оренди) та урегульовані у Главі 58 Цивільного кодексу України та Параграфом 5 Господарського кодексу України. Згідно з положеннями статті 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Як вбачається зі змісту договору, майно, яке передане орендарю у користування є державним майном, відтак, до вказаних правовідносин застосовуються також положення Закону України «Про оренду державного та комунального майна» (далі - Закон), у статті 1 якого визначено, що цей Закон регулює організаційні відносини, пов`язані з передачею в оренду майна державних підприємств, установ та організацій, підприємств, заснованих на майні, що належить Автономній Республіці Крим або перебуває у комунальній власності, їх структурних підрозділів, та іншого окремого індивідуально визначеного майна, що перебуває в державній та комунальній власності.

Відповідно до цього Закону орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності. Вказаний Закон є більше спеціальним відносно спірних правовідносин, тому підлягає до першочергового застосування. Відповідно до статті 13 Закону передача об`єкта оренди орендодавцем орендареві здійснюється у строки і на умовах, визначених у договорі оренди. Орендодавець зобов`язаний передати орендарю об`єкт оренди в комплекті та у стані, що відповідають істотним умовам договору оренди та призначенню майна.

Істотними умовами договору оренди, згідно статті 10 Закону, є: об`єкт оренди (склад і вартість майна з урахуванням її індексації); термін, на який укладається договір оренди; орендна плата з урахуванням її індексації; порядок використання амортизаційних відрахувань, якщо їх нарахування передбачено законодавством; відновлення орендованого майна та умови його повернення; виконання зобов`язань; забезпечення виконання зобов`язань - неустойка (штраф, пеня), порука, завдаток, гарантія тощо; порядок здійснення орендодавцем контролю за станом об`єкта оренди; відповідальність сторін; страхування орендарем взятого ним в оренду майна; обов`язки сторін щодо забезпечення пожежної безпеки орендованого майна.

Основними обов`язками орендаря згідно з положеннями статті 18 Закону є: зобов`язання використовувати об`єкт оренди за цільовим призначенням відповідно до профілю виробничої діяльності підприємства; використання та збереження орендованого майна відповідно до умов договору, запобігати його пошкодженню, псуванню; зобов`язання вносити орендну плату своєчасно і у повному обсязі.

Як вбачається з матеріалів справи Регіональне відділення Фонду державного майна України по Черкаській області, відповідно умов договору та згідно з актом приймання-передачі майна передало приватному підприємцю Вовку Роману Андрійовичу державне індивідуально визначене нерухоме майно. Порядок строки та розмір сплати орендної плати сторони визначили у договорі. Судом встановлено, що в порушення цих зобов`язань орендарем не виконувалися обов`язки з оплати за користування орендованим майном.

За умовами договору орендна плата перераховується відповідачем позивачу щомісячно, не пізніше 15 числа наступного місяця з урахуванням індексу інфляції і розподіляється: 50% до державного бюджету на відповідний рахунок Державного казначейства за місцезнаходженням об`єкту оренди та 50 % на розрахунковий рахунок балансоутримувача. Орендар заборгував орендну плату за період з жовтня 2018 року до липня 2019 у розмірі у розмірі 16521 грн.

Відповідно до частини 2 статті 20 Господарського кодексу України, кожний суб`єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб`єктів захищаються, зокрема, шляхом присудження до виконання обов`язку в натурі. Отже, з огляду на положення договору дійшов висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача боргу за користування орендованим майном є обґрунтованою, відповідає праву позивача, а тому до стягнення з відповідача підлягає 16521 грн 10 коп заборгованості за користування майном з жовтня 2018 року до липня 2019 року.

Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до частини 2 статті 193, частини 1 статті 216 Господарського кодексу України порушення зобов`язання є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим кодексом, іншими законами або договором; учасники господарських правовідносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції (частина 2 статті 217 Господарського кодексу України).

Стаття 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у розумінні цього Кодексу визначає господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. 6. Відповідно до частини 6 статті 232 цього Кодексу, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Відповідальність орендаря за прострочення сплати орендних платежів передбачена умовами договору, у вигляді нарахування пені (її нарахування припиняється через 12 місяців від дня коли зобов`язання мало бути виконано) у розмірі подвійної облікової ставки НБУ та штрафу у розмірі 10% від суми заборгованості. Оскільки орендар порушив свої зобов`язання, у позивача є підстава для застосування до нього відповідальності, яка передбачена договором. За вказане порушення позивач за період з 16.05.2018 до 16.08.2019 нарахував відповідачу 1912 грн 70 коп пені. Крім того, у зв`язку з утворенням заборгованості більше ніж за 3 місяці, станом на 15.08.2019 відповідачу нараховано штраф у розмірі 10 % від суми заборгованості у розмірі 1652,11 грн. Суд перевіривши розрахунок позивача, встановив, що розрахунок пені та штрафу зроблено вірно.

Відповідачем не надано відповідних доказів та не доведено, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення, тому суд вважає доведеною та такою, що підлягає до задоволення вимогу позивача про стягнення з відповідача 16521 грн 10 коп заборгованості по орендній платі, 1912 грн 70 коп пені та 1652,11 грн штрафу.

Згідно з положеннями статті 235 Господарського Кодексу України за порушення господарських зобов`язань до суб`єктів господарювання та інших учасників господарських відносин можуть застосовуватися оперативно-господарські санкції - заходи оперативного впливу на правопорушника з метою припинення або попередження повторення порушень зобов`язання, що використовуються самими сторонами зобов`язання в односторонньому порядку.

Підстави та порядок застосування оперативно-господарських санкцій, визначені у статті 237 Господарського кодексу України. Так, підставою для застосування оперативно-господарських санкцій є факт порушення господарського зобов`язання другою стороною. Оперативно-господарські санкції застосовуються стороною, яка потерпіла від правопорушення, у позасудовому порядку та без попереднього пред`явлення претензії порушнику зобов`язання. Порядок застосування сторонами конкретних оперативно-господарських санкцій визначається договором. Оперативно-господарські санкції можуть застосовуватися одночасно з відшкодуванням збитків та стягненням штрафних санкцій.

У господарських договорах сторони можуть передбачати використання таких видів оперативно-господарських санкцій, як одностороння відмова від виконання свого зобов`язання управненою стороною, із звільненням її від відповідальності за це - у разі порушення зобов`язання другою стороною (пункт 1 частини 1 статті 236 Господарського кодексу України).

Підстави припинення договору оренди, визначені у статті 26 Закону, частиною 3 цієї статті встановлено, що договір оренди може бути розірвано за погодженням сторін, а на вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірвано за рішенням суду у разі невиконання сторонами своїх зобов`язань та з інших підстав, передбачених законодавчими актами України.

Як зазначено вище позивачем було направлено відповідачу претензію з пропозицією розірвання договору, у зв`язку з порушенням ним однієї з істотних умов договору оренди - своєчасної сплата користувачем орендної плати у строки та розмірах визначених договором. Крім того, істотною умовою договору оренди є страхування орендарем взятого ним в оренду майна. Договір добровільного страхування майна закінчився 02.09.2016. Обов`язок орендаря щодо страхування об`єкта оренди передбачено також умовами договору оренди.

З урахуванням викладеного, відповідно до умов договору, обставин справи та вимог законодавства суд дійшов висновку, що відповідач порушив свої зобов`язання за договором, тому у позивача є право на розірвання договору. Отже, позовні вимоги щодо розірвання договору оренди визнаються судом обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається, зокрема, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги позивача задоволені судом повністю з відповідача на користь позивача підлягає відшкодуванню 3842 грн 00 коп судового збору.

Керуючись статтями 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з фізичної особи-підприємця Вовка Романа Андрійовича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) на користь Регіонального відділення Фонду державного майна України по Черкаській області (бул.Шевченка, 205, м.Черкаси, 18001, ) 16521 грн 10 коп заборгованості, 1912 грн 70 коп пені, 1652 грн 11 коп штрафу та 3842 грн 00 коп судового збору.

Розірвати договір оренди індивідуально визначеного нерухомого майна, що належить до державної власності №987 від 20.08.2010, який укладений між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Черкаській області, (18001, м.Черкаси, бул.Шевченка, 205. ) та фізичною особою - підприємцем Вовком Романом Андрійовичем ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги рішення набирає законної сили після прийняття судом апеляційної інстанції судового рішення. Рішення може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення до Північного апеляційного господарського суду.

Повне рішення складене та підписане 21.11.2019

Суддя О.І.Кучеренко