УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

м. Київ

18.11.2019Справа № 910/15754/19

Суддя Господарського суду міста Києва Чинчин О.В.,

розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІ-ТРАНС» (04053, м.Київ, ВУЛИЦЯ СІЧОВИХ СТРІЛЬЦІВ, будинок 21, ідентифікаційний код юридичної особи 39314304)

до Стусь Світлани Вадимівни ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 )

про видачу судового наказу за вимогою про стягнення зі Стусь Світлани Вадимівни заборгованості у розмірі 1 240 грн. 74 коп. на підставі Договору поставки товару № 6022 від 01.06.2016 року.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ДІ-ТРАНС» звернулося до Господарського суду міста Києва з заявою про видачу судового наказу про стягнення зі Стусь Світлани Вадимівни заборгованості у розмірі 1 240 грн. 74 коп. на підставі Договору поставки товару № 6022 від 01.06.2016 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України, юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 20 Господарського процесуального кодексу України, господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці Як визначено у ч. 3 ст. 147 Господарського процесуального кодексу України, заявником та боржником в наказному провадженні можуть бути юридичні особи та фізичні особи - підприємці.

Враховуючи наведені вище положення законодавства, зважаючи на те, що правовідносини сторін виникли з господарського договору під час здійснення Боржником підприємницької діяльності, і зобов`язання за ними не припинились після втрати Боржником статусу підприємця з внесенням до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських організацій запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичною особою, спір за участю фізичної особи - боржника після втрати нею статусу суб`єкта господарювання щодо зобов`язань, пов`язаних з господарською діяльністю, підлягає вирішенню господарським судом.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.02.2019 року у справі № 910/8729/18.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 150 Господарського процесуального кодексу України заява про видачу судового наказу подається до суду у письмовій формі та підписується заявником.

У заяві повинно бути зазначено:

1) найменування суду, до якого подається заява;

2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника (для фізичних осіб - громадян України), вказівку на статус фізичної особи - підприємця (для фізичних осіб - підприємців), а також офіційні електронні адреси та інші дані, якщо вони відомі заявнику, які ідентифікують боржника;

3) ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) представника заявника, якщо заява подається представником, його місце проживання;

4) вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються;

5) перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

До заяви про видачу судового наказу додаються:

1) документ, що підтверджує сплату судового збору;

2) документ, що підтверджує повноваження представника, - якщо заява підписана представником заявника;

3) копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості;

4) інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Водночас, Суд, дослідивши матеріали заяви про видачу судового наказу, встановив, що вказана заява не відповідає вимогам п.2 ч.2 ст. 150 Господарського процесуального кодексу України, а саме, заява не містить: місце проживання фізичної особи - боржника.

Статтею 149 Господарського процесуального кодексу України визначено, що заява про видачу судового наказу подається до суду першої інстанції за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для подання позовної заяви.

Згідно зі статтєю 9 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» в Єдиному державному реєстрі містяться такі відомості про фізичну особу - підприємця: дата та номер запису в Єдиному державному реєстрі.

Відповідно до статті 10 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

Так, у заяві про видачу судового наказу зазначено адресу місця проживання Боржника: АДРЕСА_1 , станом на дату внесення запису про проведення державної реєстрації фізичної особи-підприємця - 19.02.2015 року.

Разом з тим, як вбачається з витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань підприємницька діяльність Фізичної особи-підприємця Стусь Світлани Вадимівни ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) припинена з 23.09.2019 року.

Однак, Судом встановлено, що Товариством з обмеженою відповідальністю «Ді-Транс» не надано суду доказів на підтвердження адреси місцезнаходження боржника Стусь Світлани Вадимівни як фізичної особи, станом на дату звернення до суду з заявою про видачу судового наказу. При цьому, Суд зазначає, що такими доказами є інформація, надана Відділом обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання, що містяться в реєстрі територіальної громади/Єдиному державному демографічному реєстрі.

Таким чином, з метою дотримання принципу рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальності сторін, права сторони бути обізнаної про наявність судового спору щодо неї, за відсутності доказів на підтвердження місця проживання боржника - фізичної особи, Суд відмовляє Товариству з обмеженою відповідальністю «ДІ-ТРАНС» у видачі судового наказу про стягнення зі Стусь Світлани Вадимівни заборгованості у розмірі 1 240 грн. 74 коп. на підставі Договору поставки товару № 6022 від 01.06.2016 року.

Відповідно до приписів ст. 152 Господарського процесуального кодексу України cуддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо: 1) заяву подано з порушеннями вимог статті 150 цього Кодексу; 2) заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано; 3) заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 148 цього Кодексу; 4) наявні обставини, зазначені у частині першій статті 175 цього Кодексу; 5) з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, або пройшов строк, встановлений законом для пред`явлення позову в суд за такою вимогою; 6) судом раніше виданий судовий наказ за тими самими вимогами, за якими заявник просить видати судовий наказ; 7) судом раніше відмовлено у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3 - 6 цієї статті; 8) із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу; 9) заяву подано з порушенням правил підсудності.

Про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

Суд звертає увагу, що відповідно до ч. 2 ст. 153 Господарського процесуального кодексу України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 152 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

При цьому, суд зазначає, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини 1 статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків (ч. 1 ст. 153 Господарського процесуального кодексу України).

Керуючись ст.ст. 148, 150, 152, 153, 154 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «ДІ-ТРАНС» у видачі судового наказу про стягнення зі Стусь Світлани Вадимівни заборгованості у розмірі 1 240 грн. 74 коп. на підставі Договору поставки товару № 6022 від 01.06.2016 року.

2. Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Північного апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її підписання.

Дата складання та підписання повного тексту ухвали: 18 листопада 2019 року.

Суддя О.В. Чинчин