ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"18" листопада 2019 р.м. Одеса Справа № 916/2131/19

Господарський суд Одеської області у складі судді Невінгловської Ю.М.

при секретарі судового засідання: Горнович Л.О.

за участю представників сторін:

від позивача: Тодорашко А.В. (на підставі довіреності);

від відповідача: не з`явились;

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Державного підприємства Адміністрація морських портів України в особі Чорноморської філії (68001, Одеська обл., м. Чорноморськ, вул. Праці, 6; тел. +30);

до відповідача: Державного підприємства Морський торговельний порт Чорноморськ

(68001, Одеська обл., м. Чорноморськ, вул. Праці, 6; +00)

про стягнення 1 239 211, 70 грн.

ВСТАНОВИВ:

Суть спору: 26.07.2019 року від позивача - Державного підприємства Адміністрація морських портів України в особі Чорноморської філії до Господарського суду Одеської області надійшла позовна заява вх. ГСОО №2184/19 до відповідача - Державного підприємства Морський торговельний порт Чорноморськ, в якій просив суд стягнути з відповідача 607 001,49 грн., з яких: 584 916,84 грн. основна заборгованість, 20341,12 грн. пеня, 1743,53 грн. 3% річних від простроченої суми заборгованості, а також стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем зобов`язань за договором Про надання послуг з експлуатації мереж водовідведення від 05.02.2019р. №8-П-ІЛФ19/19/2-ППЗ, в частині оплати послуг з експлуатації мереж водовідведення.

Ухвалою суду від 31.07.2019 року за даним позовом було відкрито провадження у справі №916/2131/19 за правилами загального позовного провадження із призначенням проведення підготовчого засідання на 20.08.2019 року.

09.08.2019 року до суду від позивача надійшло клопотання про долучення документів до матеріалів справи вх. ГСОО №15911/19 в обґрунтування заявленого клопотання позивачем зазначено, що відповідний акт здачі-прийняття робіт був повернутий та підписаний відповідачем вже після звернення з даним позовом.

19.08.2019 року до суду від позивача надійшла заява про збільшення розміру позовних вимог вх. ГСОО №2-3880/19, в якій позивач просив суд стягнути з відповідача грошові кошти у розмірі 908430,48 грн. з яких: 867504,13 грн. основна заборгованість, 37659,02 грн. пеня, 3267,33 грн. 3% річних від простроченої суми заборгованості.

19.08.2019 року до суду від відповідача надійшло клопотання вх. ГСОО №16567/19, згідно якого відповідач просив суд продовжити йому строк для подачі відзиву на позов та відкласти підготовче засідання, призначене на 20.08.2019р. на іншу дату. В обґрунтування зазначеного клопотання відповідач посилається на необхідність додаткового часу для підготовки відзиву у справі, оскільки заява про збільшення розміру позовних вимог була отримана портом лише 12.08.2019 року.

20.08.2019 року до суду від позивача надійшло клопотання про відкладення підготовчого засідання вх. ГСОО №16661/19, в зв`язку з необхідністю позивачу часу для опрацювання нових матеріалів та для уточнення позовних вимог у даній справі.

Ухвалою суду від 20.08.2019 року, враховуючи вищезазначені клопотання сторін, підготовче засідання в порядку ст. 183 Господарського процесуального кодексу України було відкладено на 16.09.2019 року. Водночас даною ухвалою суду було запропоновано відповідачу надати до суду у строк до 28.08.2019 року відзив на позовну заяву.

16.09.2019 до суду від позивача надійшла заява про збільшення розміру позовних вимог вх. ГСОО №2-4432/19, в якій позивач просив суд стягнути з відповідача грошові кошти у розмірі 1239211,70 грн. з яких: 1158912,43 грн. основна заборгованість, 73818,95 грн. пеня, 6480,32 грн. 3% річних від простроченої суми заборгованості.

16.09.2019 року до суду від відповідача надійшло клопотання вх. ГСОО №18654/19 в якому відповідач, в порядку ст. 233 Господарського кодексу України та ст. 551 Цивільного кодексу України, просить суд зменшити розмір заявленої до стягнення пені до 10% (3765,90 грн.). В обґрунтування заявленого клопотання відповідач посилається на те, що ДП МТП Чорноморськ вживає заходи щодо погашення заборгованості (за останні декілька місяців ним було добровільно сплачено позивачу суму штрафних санкцій у розмірі 448 352,37 грн.). При цьому, посилається на погіршення фінансового результату та понесення збитків, наявність дебіторської заборгованості у розмірі 216 110 850,76 грн., яка виникла внаслідок несвоєчасного виконання контрагентами відповідача договірних зобов`язань, а також зазначає про відсутність у позивача збитку за результатами 1 півріччя 2019 року, незначність прострочення виконання та соціальну роль порту.

У судовому засіданні від 16.09.2019 року судом було повідомлено, що оскільки позивачем заяву про збільшення розміру позовних вимог подано у строки та порядку визначеному положеннями ст. 46 Господарського процесуального кодексу України, суд здійснює подальший розгляд позовних вимог в редакції заяви позивача про збільшення розміру позовних вимог вх. ГСОО №2-4432/19 від 16.09.2019 року, про що зазначено в протоколі судового засідання від 16.09.2019 року. Крім того, в судовому засіданні від 16.09.2019 року судом було постановлено протокольну ухвалу про відкладення підготовчого засідання, в порядку ст. 183 Господарського процесуального кодексу України на 09.10.2019 року.

09.10.2019 року до суду від позивача надійшли заперечення на клопотання відповідача щодо зменшення розміру штрафних санкцій вх. ГСОО № 20670/19, згідно якого заперечує щодо наявності обставин для зменшення розміру пені, оскільки фінансовий стан відповідача не є винятковим випадком для зменшення штрафної санкції, як і наявність заборгованості у контрагентів відповідача, тоді як сплата грошових коштів відповідачем здійснювалась лише у випадку відкриття провадження у судових справах. Водночас, позивач наполягає, що у розумінні ст. 550 Цивільного кодексу України, право на неустойку виникає не залежно від наявності у кредитора збитків.

Ухвалою суду від 09.10.2019 року підготовче провадження у даній справі, в порядку ст.185 Господарського процесуального кодексу України, було закрито та призначено розгляд справи по суті на 25.10.2019 року.

У судовому засіданні 25.10.2019 року судом було оголошено перерву у розгляді справи до 18.11.2019 року.

У судове засідання від 18.11.2019 року представник позивача не з`явився, між тим, про дату час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується поштовими повідомленнями про вручення судових відправлень, враховуючи, що нез`явлення представника позивача у судове засідання не перешкоджає розгляду справи по суті, суд вважає за можливе здійснити розгляд справи за відсутності представника позивача.

Відповідач про дату, час та місце судових засідань повідомлявся належним чином шляхом направлення ухвал суду, які були отримані відповідачем про, що свідчать наявні в матеріалах справи поштові повідомлення про вручення судових відправлень. При цьому, відповідач своїм правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався, будь-яких заперечень щодо суті спору не надав, а лише подав до суду клопотання про зменшення розміру пені, в зв`язку з чим суд вважає за можливе розглянути справу без участі відповідача за наявними матеріалами справи відповідно до ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України.

В судовому засіданні 18.11.2019 року було оголошено вступну та резолютивну частини рішення повний текст якого буде складено 28.11.2019 року.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість доказів, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, повно, всебічно і об`єктивно з`ясувавши обставини справи, суд дійшов таких висновків:

Відповідно до ст. 175 Господарського кодексу України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно ч.ч.1, 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Положеннями п.1 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України передбачено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договір, а в силу вимог ч.1 ст.629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

У відповідності до ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до статті 6 цього кодексу сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Як встановлено матеріалами справи, 05.02.2019р. між ДП АМПУ (виконавець) та ДП „Морський торговельний порт „Чорноморськ (замовник) було укладено договір надання послуг з експлуатації водовідведення №19/2-ППЗ (надалі договір), згідно якого в порядку та на умовах, визначених даним договором, виконавець зобовязався надати замовнику протягом 2019 року послуги з експлуатації мереж водовідведення (надалі послуги), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити надані послуги.

Відповідно до п. 1.4 договору, всі права та обов`язки державного підприємства „Адміністрація морських портів України (в т.ч. ведення бухгалтерського обліку, проведення розрахунків, підписання первинних документів, приймання-передача товарів, робіт та послуг за кількістю і якістю тощо), які передбачені цим договором, виконуються Іллічівською філією державного підприємства „Адміністрація морських тортів України.

За умовами п. 3.1 договору, загальна ціна даного договору становить 7700880,00 грн. у тому числі ПДВ 20% - 1283480,00 грн.

У відповідності до п. 3.2 договору, тариф на надання виконавцем замовнику послуг з експлуатації мереж водовідведення даним договором складає 29,17 грн/м.куб. без ПДВ.

Положеннями п. 4.1 договору, розрахунковим періодом є календарний місяць.

Пунктом 4.2 договору встановлено, що протягом 5-ти (п`яти) робочих днів після закінчення розрахункового періоду виконавець складає акт наданих послуг з зазначенням фактичних обсягів та вартості наданих замовнику послуг за даним договором.

Відповідно до п. 4.3 договору, сторони погодились, що акт наданих послуг є документом, що підтверджує факт надання виконавцем послуг за даним договором замовнику.

За умовами 4.4 договору, замовник оплачує надані за даним договором послуги шляхом здійснення прямого банківського переведення грошових коштів на рахунок виконавця у безготівкової формі після підписання відповідного акту прийому-передачі наданих послуг або акту наданих послуг (надалі - акт наданих послуг) згідно виставленого виконавцем рахунку, зареєстрованої виконавцем в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної та виданої в установленому законодавством порядку замовнику, до 20 числа місяця наступного за розрахунковим.

Умовами п. 6.1 договору, серед іншого, виконавець має право своєчасно та в повному обсязі отримувати плату за надання послуг.

За умовами п. 11.1, цей договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками сторін і діє по 31.12.2019 року, а в частині розрахунків - до повного виконання. Сторони досягли згоди, що умови даного договору, відповідно ст.631 Цивільного кодексу України, застосовуються до договірних відносин між ними, які виникли з 01.01.2019 року.

На виконання вказаного договору між сторонами у справі було складено акти здачі- прийняття робіт (надання послуг) згідно яких вартість послуг з експлуатації мереж водовідведення за період з квітня по липень 2019 року складає 1158912,43 грн., а саме: №Пр/5613 від 30.04.2019р. на суму 212579,29 грн., Пр/7770 від 31.05.2019р. на суму 372337,55 грн., №Пр/8942 від 30.06.2019р. на суму 282587,29 грн. та Пр/10577 від 31.07.2019р. на суму 291408,30 грн.

При цьому, позивач наполягає, що зазначені акти не сплачено відповідачем, в зв`язку з чим за підрахунком позивача станом на 13.09.2019 року розмір заборгованості становить 1158912,43 грн.

У відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до вимог ч.1 ст.526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. В силу вимог ч.1 ст.525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічні вимоги щодо виконання зобов`язань містяться і у ч.ч.1,7 ст.193 Господарського кодексу України.

Так, із наявних в матеріалах справи первинних документів вбачається, що між сторонами у справі відбулись господарські операції з приводу надання послуг та відшкодування їх вартості позивачу.

Відповідно до ст. 538 Цивільного кодексу України, виконання свого обов`язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов`язку, є зустрічним виконанням зобов`язання, при якому сторони повинні виконувати свої обов`язки одночасно, якщо інше не встановлено умовами договору, актами цивільного законодавства тощо.

За результатами розгляду справи судом встановлено, що відповідач неналежним чином виконав умови укладеного між сторонами договору №19/2-ППЗ від 05.02.2019 року, а саме, не здійснив сплату вартості наданих послуг у період з квітня по липень 2019 року у розмірі 1158912,43 грн., при цьому відповідачем не надано доказів сплати грошових коштів у зазначеній сумі.

З урахуванням викладеного позовні вимоги про стягнення з відповідача суми основної заборгованості у розмірі 1158912,43 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно з ч.2 ст. 218 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

Частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Слід зазначити, що передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Суд, перевіривши розрахунок 3% річних у розмірі 6480,32 грн. нарахованих по 13.09.2019р. (а.с.78) вважає його вірним та таким, що підлягає задоволенню.

За приписами статті 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно п. 7.2 договору, за порушення замовником строків виконання зобов`язання, виконавець має право стягнути з замовника пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, від вартості послуг, з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення.

Відповідно до ч.1 ст. 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями в цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання зобов`язання. Водночас вимогами п.3 ч.1 ст.611 Цивільного кодексу України передбачено, що одним із наслідків порушення зобов`язання є сплата неустойки (штрафу, пені), а відповідно до вимог ч.2 ст.551 Цивільного кодексу України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюються договором або актом цивільного законодавства.

Статтею 3 Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань встановлено, що розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно формули розрахунку пені, наведеної в листі Національного банку України №25-011/388-1707 від 12.03.1997р. на виконання Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань, сума простроченого платежу помножена на розмір пені за кожен день прострочення у відсотках, розділена на сто та помножена на кількість днів прострочення платежу буде дорівнювати сумі пені за прострочення платежу.

Враховуючи вищенаведені норми чинного законодавства, суд, перевіривши розрахунок пені у розмірі 73818,95 грн., що наведений у розрахунку позивача (а.с.78) обчисленої по 13.09.2019 року вважає його вірним та обґрунтованим.

Водночас, з приводу позиції відповідача щодо необхідності зменшення судом розміру пені до 3765,90 грн., суд зазначає таке:

Норми матеріального права, а саме ст. 233 Господарського кодексу України, яка цілком кореспондується із ч.3 ст. 551 Цивільного кодексу України, встановлюють, що суд має право зменшити розмір санкцій, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Так, відповідно до п. 42 інформаційного листа Вищого господарського суду України №01-8/211 від 07.04.2008р. "Про деякі питання практики застосування норм Цивільного та Господарського кодексів України" при застосуванні частини третьої статті 551 ЦК України та статті 233 ГК України слід мати на увазі, що поняття "значно" та "надмірно" є оціночними і мають конкретизуватися судом у кожному конкретному випадку. При цьому слід враховувати, що правила частини третьої статті 551 ЦК України та статті 233 ГК України направлені на запобігання збагаченню кредитора за рахунок боржника, недопущення заінтересованості кредитора у порушенні зобов`язання боржником.

Разом з тим, ст. 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Отже, виходячи із наведеного, в основу судового рішення про зменшення розміру неустойки має бути покладений обґрунтований висновок про наявність обставин, що дають змогу для такого зменшення.

Крім того, з аналізу матеріальних норм, які регулюють питання можливості зменшення розміру неустойки, вбачається, що законодавець у будь-якому випадку пов`язує наявність підстав для такого зменшення та оцінка доказів, що підтверджують зазначені обставини повинна бути здійснена за правилами статті 86 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ст. 617 Цивільного кодексу України, особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

На підставі вищенаведеного, суд дійшов висновку, що відсутність коштів у боржника, не є підставою для звільнення відповідача від відповідальності або зменшення його розміру. Разом з тим, суд зазначає, що майновий стан оцінюється не лише активами підприємства, але і його пасивами.

Приймаючи до уваги вищевикладене, виходячи з матеріалів справи, суд не вбачає винятковості обставин та підстав скористатися правом на зменшення розміру пені, в зв`язку з чим заявлене відповідачем клопотання не підлягає задоволенню.

З огляду на викладене, позовні вимоги ДП АМПУ в особі Чорноморської філії, є доведеними і обґрунтованими, у зв`язку з чим, позов підлягає задоволенню.

На підставі ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 18588,18 грн. покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.Позов задовольнити.

2.Стягнути з Державного підприємства „Морський торговельний порт „Чорноморськ (68001, Одеська обл., м. Чорноморськ, вул. Праці, 6; ) на користь Державного підприємства „Адміністрація морських портів України (01135, м. Київ, пр-т Перемоги, 14; ) в особі Чорноморської філії (68001, Одеська обл., м. Чорноморськ, вул. Праці, 6; код ЄДРПОУ 38728/один мільйон сто п`ятдесят вісім тисяч дев`ятсот дванадцять/ грн. 43 коп. основної заборгованості, 73818/сімдесят три тисячі вісімсот вісімнадцять/грн. 95 коп. пені, 6480/шість тисяч чотириста вісімдесят/грн. 32 грн. 3% річних від простроченої суми заборгованості та 18588/вісімнадцять тисяч п`ятсот вісімдесят вісім/ грн. 18 коп. судового збору.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст. 241 ГПК України та може бути оскаржено в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду через Господарський суд Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 28 листопада 2019 р.

Суддя Ю.М. Невінгловська