ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРCОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел./0552/26-47-84, 49-31-78, факс 49-31-78, веб сторінка: ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 листопада 2019 року, м. Херсон, справа № 923/904/19

Господарський суд Херсонської області у складі судді Закуріна М. К., розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Херсонрегіонгаз»

до Військової частини НОМЕР_1

про стягнення 84 258,54 грн,

у с т а н о в и в:
Дії та аргументи Позивача
25.10.2019 Товариство з обмеженою відповідальністю «Херсонрегіонгаз» звернулося з позовом до Військової частини НОМЕР_1 про стягнення 84 258,54 грн, з яких 55 073,97 грн основної заборгованості, 3 293,78 грн річних, 11 311,41 грн інфляційних та 14 579,38 грн пені, які ґрунтуються на договорі постачання природного газу № 1-9873Б-РГ від 10.02.2017.

У якості обґрунтування власної позиції Позивач вказав, що:

- між сторонами був укладений вказаний договір, з урахуванням додаткових угод, за яким він передав Відповідачу природний газ на загальну суму 557 379,98 грн, проте оплата здійснена несвоєчасно та не у повному розмірі, у зв`язку з чим заборгованість складає 11 311,41 грн, а тому йому нараховані вказані суми у відповідності до розрахунку, доданого до матеріалів справи,

- поставка газу підтверджується складеними між сторонами актами приймання-передачі.

Дії та аргументи Відповідача
Відповідач заявлені до нього вимоги не визнав та у поданому до суду у встановлений строк відзиві на позов вказав, що:

- поставка природного газу у січні 2017 року здійснена поза межами договору, оскільки безпосередньо договір укладений лише 10.02.2017,

- умови додаткової угоди від 22.12.2017 щодо регулювання договірних правовідносин з 01.01.2017 є суперечливими, оскільки строки її дії та дії договору різні,

- вартість отриманого ним природного газу у лютому та листопаді 2017 року сплачена у повному обсязі,

- станом на 31.12.2017 Позивачу було перераховано 138 874,86 грн, а тому на момент закінчення договору заборгованість відсутня,

- включення Позивачем поставки газу у січні та лютому 2018 року до правовідносин за договором є неправомірним, оскільки він припинив чинність 31.12.2017,

- вартість природного газу, отриманого у січні та лютому 2018 року сплачена повністю,

- надані Позивачем докази є суперечливим та не підтверджують наявної заборгованості,

- нарахування грошової відповідальності на неіснуючу заборгованість є правомірним.

Процесуальні дії та рішення суду
Ухвалою від 28.10.2019 суд відкрив провадження у справі за правилами спрощеного провадження без повідомлення учасників справи. Цією ж ухвалою сторонам були встановлені строки для надання відзиву на позов та відповіді на відзив.

При вирішенні питання порядку подачі доказів з метою їх подальшої оцінки при винесенні даного рішення, суд зазначає, що Позивачем та Відповідачем дотримані вимоги частин 2 та 3 статті 80 Господарського процесуального кодексу України щодо подачі доказів разом із позовною заявою та відзивом на позов, а тому письмові докази прийняті судом до розгляду.

Суд також зазначає, що 20.11.2019 у межах справи Позивачем подане клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з викликом та повідомленням сторін.

Вирішуючи це клопотання, суд зазначає, що у відповідності до частини 6 статті 252 ГПК України суд може відмовити у задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін за одночасного існування таких умов: 1) предметом спору є стягнення грошової суми, розмір якої не перевищує ста розмірів прожиткового мінімум для працездатних осіб; 2) характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.

У даному випадку наявні обидві умови, оскільки предметом спору є стягнення 84 258,54 грн, які значно менші від 192 000 грн, а безпосередньо характер правовідносин та предмет доказування, а також докази у справі не є складними для їх встановлення та аналізу судом поза межами судового засідання.

Суд також зазначає, що у клопотанні Позивач вказав на мотив його заявлення, а саме отримання відзиву Відповідача, але діючим ГПК України встановлена можливість подачі відповіді на відзив, якою він скористався, що судом розцінено як власне його бажання висловити власні контраргументи відносно доводів Відповідача.

За таких обставин клопотання не підлягає задоволенню.

Установлені судом обставини
10.02.2017 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Херсонрегіонгаз», як постачальником, та Військовою частиною НОМЕР_1 , як споживачем, був укладений договір постачання природного газу № 1-9873Б-РГ.

Основними умовами договору, які впливають на спірні правовідносини є наступні:

- «За цим договором постачальник зобов`язується постачати природний газ … споживачу в необхідних … для споживача підтверджених об`ємах, а споживач зобов`язується своєчасно сплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені цим договором …» (пункт 2.1.),

- «Приймання-передача газу переданого постачальником споживачу у відповідному місяці поставки оформлюється актом приймання-передачі газу» (пункт 3.9.),

- «За підсумками розрахункового періоду споживач до 5 числа місяця наступного за місяцем поставки зобов`язаний надати постачальнику копію відповідного акту про фактичний об`єм розподіленого (про транспортованого) природного газу споживачу за розрахунковий період, що складений між оператором ГРМ/ГТС та споживачем відповідно до вимог Кодексту газотранспортної системи. На підставі отриманих від споживача даних та/або даних оператора ГТС постачальник протягом трьох робочих днів надає споживачу два примірними акта приймання-передачі природного газу за розрахунковий період, підписані уповноваженим представником постачальника … Споживач протягом двох днів з дати одержання акта приймання-передачі природного газу зобов`язується повернути постачальнику один примірник оригіналу акта …, підписаного уповноваженим представником споживача, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта … У випадку неповернення примірника акта приймання-передачі у вказаний строк, природний газ вважається прийнятим споживачем за обсягом та вартістю …» (пункт 3.10.),

- «Постачання газу здійснюється за ціною, що вільно встановлюється між постачальником та споживачем. Ціна газу … становить 7 176,20 грн за 1000 куб м, крім того ПДВ 1 435,24 грн, всього з ПДВ 8 611,44 грн …» (пункт 4.1.)

- «Оплата за газ здійснюється споживачем виключно грошовими коштами у національній валюті шляхом 30 % поточної оплати договірного обсягу постачання газу, визначеного в п. 1.3. додатку № 1 або відповідною заявкою споживача до 10 числа місяця поставки … У випадку недоплати за фактично поставлений природний газ за розрахунковий період споживач проводить остаточний розрахунок не пізніше 15 числа місяця, наступного за місяцем поставки на підставі підписаного сторонами акта приймання-передачі газу за розрахунковий місяць та/або акту звіряння» (пункт 4.4.),

- «У разі наявності заборгованості за минулі періоди та/або заборгованості зі сплати пені, штрафів, інфляційних нарахувань, відсотків річних та судового збору, сторони погоджуються, що грошова сума, яка надійшла від споживача, погашає вимоги постачальника у такій черговості незалежно від призначення платежу, визначеного споживачем: 1) у першу чергу відшкодовуються витрати постачальника, пов`язані з одержанням виконання; 2) у другу чергу сплачуються інфляційні нарахування, відсотки річних, пені, штрафи; 3) у третю чергу погашається основна сума боргу» (пункт 4.9.),

- « … У разі невиконання споживачем пункту 4.4. цього договору він сплачує постачальнику крім суми заборгованості пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу» (пункт 6.2.),

- «Цей договір набирає чинності з дати його підписання, поширює свою дію на відносини, що склалися між сторонами з 1 січня 2017 року, і діє в частині постачання газу до 31 грудня 2017 року …, а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення» (пункт 9.9.),

- «Згідно статті 66 Закону України «Про публічні закупівлі» дія договору поставки природного газу може продовжуватися на строк, достатній для проведення процедури закупівлі на початку 2019 року, в обсязі, що не перевищує 20 відсотків суми, визначеної в договорі» (пункт 9.10).

До вказаного договору сторонами вносилися зміни та доповнення відповідно до додаткових угод № 1-17 від 14.02.2017, № 2-17 від 10.03.2017, № 3-17 від 10.03.2017, № б/н від 13.12.2017, № б/н від 14.12.2017, № б/н від 22.12.2017, № б/н від 28.12.2017.

Зокрема, пунктом 3 додаткової угоди № б/н від 22.12.2017 сторони встановили, що періодом постачання природного газу є період з 01.01.2017 по 31.01.2018, а пунктом 6 передбачили, що угода набирає чинності з моменту її підписання сторонами і діє в частині передачі газу з 01.01.2017 по 31.01.2018, а в частині розрахунків за газ до їх повного здійснення.

Відповідно до актів приймання-передачі, складених між сторонами та підписаних відповідними представниками 31.01.2017, 30.11.2017 та 31.12.2017, Позивач поставив Відповідачу:

- у січні 2017 15 041 куб. м природного газу на суму 129 524,66 грн,

- у листопаді 2017 року 7 789 куб. м природного газу на суму 77 337,29 грн,

- у грудні 2017 року 9 305 куб. м природного газу на суму 94 488,92 грн,

- у січні 2018 року 15 608 куб. м природного газу на суму 171 211,02 грн.

За твердженнями Позивача поставка природного газу здійснювалася також у лютому 2017 року, проте складений ним акт приймання-передачі не був повернутий Відповідачем та письмова відповідь про причини таких дій не надана.

Так, відповідно до Акту наданих послуг розподілу природного газу від 28.02.2017, складеного між Публічним акціонерним товариством «Херсонгаз», як оператором ГРМ, та Відповідачем, як споживачем, йому у лютому 2017 року поставлений природний газ в об`ємі 8 173 куб. м.

Отже, вказаними доказами підтверджується поставка Позивачем Відповідачу у межах договору природного газу у кількості 55 916 куб. м на загальну суму 557 379,98 грн.

При цьому суд зазначає, що в акті приймання-передачі природного газу за січень 2018 року № 236-9873-4Г1 вказано, що він складений у межах дії договору № 1-9873Б-РГ від 03.03.2018, але враховуючи, що додатковою угодою № б/н від 22.12.2017 сторони встановили період постачання природного газу, яким є період з 01.01.2017 по 31.01.2018, а також передбачили строк передачі газу по 31.01.2018, така невідповідність сприймається судом як помилка, яка не впливає на суть наявних правовідносин, оскільки Відповідачем не доведено іншого, тобто передачі газу у січні 2018 року за іншим договором.

Відповідно до складеного Позивачем реєстру розрахунків за договором оплату за поставлений газ Відповідач здійснював не у повному обсязі та несвоєчасно, а саме сплатив 502 306,01 грн.

Зокрема, за змістом платіжних доручень:

- № 3015 від 14.01.2017 сплачено 129 524,66 грн, з призначенням платежу «за природний газ за 01.2017 … А № 224-9873-4Г1 від 13.02.2017 … до договору № 1-9873Б-РГ-РГ/13-17 від 10.12.2017 …»,

- № 552 від 13.03.2017 84 818,09 грн, з призначенням платежу «за природний газ за 02.2017 … А № 225-9873-4Г1 від 10.03.2017 … до договору № 1-9873Б-РГ-РГ/13-17 від 10.12.2017 …»,

- № 3826 від 06.11.2017 17 872,27 грн, з призначенням платежу «за природний газ за 11.2017 … А № 234-9873-4Г1 від 05.12.2017 … до договору № 1-9873Б-РГ-РГ/13-17 від 10.12.2017 …»,

- № 4303 від 06.12.2017 59 465,02 грн, з призначенням платежу «за природний газ за 11.2017 … А № 234-9873-4Г1 від 10.03.2017 … до договору № 1-9873Б-РГ-РГ/13-17 від 10.12.2017 …»

№ 4304 від 15.12.2017 47 625,26 грн, з призначенням платежу «за природний газ за 12.2017 … Додаткова угода № 5-17 від 14.12.2017 до договору № 1-9873Б-РГ-РГ/13-17 від 10.12.2017 …»,

- № 4730 від 26.12.2017 91 249,60 грн, з призначенням платежу «за природний газ за 12.2017 … А № 235-9873-4Г1 від 22.12.2017 … до договору № 1-9873Б-РГ-РГ/13-17 від 10.12.2017 …»,

- № 417 від 26.02.2018 71 751,11 грн, з призначенням платежу «за природний газ за 01.2018 … А № 236-9873-4Г1 від 26.02.2018 … до договору № 1-9873Б-РГ-РГ/13-17 від 10.12.2017 …».

Підсумовуючи вказані обставини суд вважає за необхідне навести основні обставини наявних договірних правовідносин щодо поставки, а саме:

- за поставкою у січні 2017 року: сума поставки 129 524,60 грн, кінцева дата оплати 15.02.2017, оплата 15.02.2017 у сумі 129 524,60 грн, тобто вартість газу сплачена у встановлений строк та у повному розмірі;

- за поставкою у лютому 2017 року: сума поставки 84 818,09 грн, кінцева дата оплати 15.03.2017, оплата 14.03.2017 у сумі 84 818,09 грн, тобто вартість газу сплачена у встановлений строк та у повному розмірі;

- за поставкою у листопаді 2017 року: сума поставки 77 337,29 грн, кінцева дата оплати 15.12.2017, оплата 07.11.2017 у сумі 17 872,27 грн, 07.12.2017 у сумі 59 465,02 грн, тобто вартість газу сплачена у встановлений строк та у повному розмірі;

- за поставкою у грудні 2017 року: сума поставки 94 488,92 грн, кінцева дата оплати 15.01.2018, оплата 07.12.2017 у сумі 47 625,26 грн, 27.12.2017 у сумі 91 249,60 грн, тобто вартість газу сплачена у встановлений строк та у повному обсязі, переплата склала 44 385,94 грн;

- за поставкою у січні 2018 року: сума поставки 171 211,02 грн, кінцева дата оплати 15.02.2017, оплата 27.02.2018 у сумі 71 751,11 грн, борг склав 55 073,97 грн.

За таких обставин несплаченою вартістю природного газу є сума 55 073,97 грн, яка складає різницю між вартістю поставленого газу та сумою здійсненої оплати, з розрахунку: 557 379,98 грн 502 306,01 грн = 55 073,97 грн.

При визначені вказаної суми судом не прийняті до уваги заперечення Відповідача щодо включення Позивачем поставки газу у лютому 2018 року, оскільки це не відповідає дійсності та викладеним обставинам, а саме Позивачем не включалася поставка газу у лютому 2018 року до позовних вимог, а більш того ця поставка вирішена у справі № 923/135/19, за участі тих же сторін.

Судом також не приймаються до уваги заперечення Відповідача щодо повної оплати заборгованості відповідно до платіжного доручення № 1144 від 26.04.2018 на суму 310 141,19 грн, оскільки у ньому в розділі «призначення платежу» вказано, що платіж здійснений «за постачання природного газу за 02-03 2018 … А № 238-9873-4Г1 від 25.04.2018 … до договору № 1-9873Б-РГ-РГ/34-18 від 03.03.2018 …».

Отже, платіжним дорученням № 1144 від 26.04.2018 погашалася заборгованість за іншим договором та за іншими місяцями поставки, які не входять до предмету судового розгляду у цій справі.

Крім того, рішенням Господарського суду Херсонської області у справі № 923/135/19 від 18.06.2019 встановлено, що договір № 1-9873Б-РГ від 03.03.2018 поширював свою дію на відносини, що склалися між сторонами з 1 лютого 2018 року. Ця обставина не спростована і при апеляційному перегляді рішення відповідно до постанови Південно-західного апеляційного господарського суду від 26.09.2019. Більш того, судами у названій справі оплата за платіжним дорученням № 1144 від 27.04.2019 на суму 310 141,19 грн врахована за наявними договірними відносинами по договору № 1-9873Б-РГ від 03.03.2018.

У зв`язку з несвоєчасною та неповною сплатою вартості поставленого газу Позивач нарахував Відповідачу у відповідності до розрахунків, наявних в матеріалах справи, 3 293,78 грн річних, 11 311,41 грн інфляційних та 14 579,38 грн пені.

Підводячи підсумок наведених обставин, суд стверджує, що вказаними доказами Позивач підтвердив та довів факт невиконання Відповідачем умов договору щодо несвоєчасної та неповної сплати вартості природного газу.

Оцінка суду установлених обставин та норм діючого законодавства
Установлені судом обставини свідчать про виникнення між сторонами майново-господарських зобов`язань, у силу яких у відповідності до приписів статей 173, 174, 175 Господарського кодексу України одна сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони, а інша (управнена) сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

За частиною 1 статті 175 того ж Кодексу майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Зміст та умови договору, аналіз правовідносин та господарсько-договірних зобов`язань (майново-господарських зобов`язань у відповідності до частини 1 статті 179 ГК України), які виникли між його сторонами на підставі вказаного договору (правочину), з огляду на вказані правові положення, свідчать, що за своєю юридичною природою між ними укладений договір поставки.

Зокрема, згідно з приписами статті 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник) зобов`язується передати у встановлений строк товар у власність покупця, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. Поряд з цим, за частиною 2 статті 712 ЦК України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж. А саме, згідно з приписами статті 655 Цивільного кодексу України «за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає …майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає … майно (товар) і зобов`язується сплатити за нього певну грошову суму».

Водночас, відповідно до частини 1 статті 692 того ж Кодексу покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття, якщо договором не встановлений інший строк оплати.

Статтею 193 Господарського кодексу України встановлені загальні правила виконання господарських зобов`язань, за якими: «Суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом» (частина 1); «Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином» (частина 7).

Підсумовуючи наведені правові положення, суд зазначає, що за договором поставки покупець зобов`язаний сплатити вартість отриманого товару у встановлений договором строк.

Отже, невиконання Відповідачем взятого на себе грошового зобов`язання зі сплати вартості отриманого природного газу, є порушенням взятих ним на себе зобов`язань та вказаних правових положень, а тому він зобов`язаний сплати наявну заборгованість у сумі 55 073,97 грн.

Водночас судом не прийняті до уваги заперечення Відповідача щодо здійснення поставки газу у січні 2017 року поза межами договору, оскільки хоча він і підписаний сторонами 10.02.2017, але у відповідності до частини 3 статті 631 ЦК України сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення.

У даному випадку у пункті 9.9 договору сторонами визначено строк дії договору, який не співпадає з датою його підписання, а саме з 01.01.2017, але така умова не суперечить наведеній нормі.

Відносно заперечень Відповідача щодо суперечливості умов додаткової угоди від 22.12.2018, якою сторонами подовжено строк дії договору до 31.01.2018, та включення позивачем поставки газу у січні 2018 року, суд зазначає, що Відповідачем не надано доказів недійсності цієї умови вимогам діючого законодавства, тобто наявності судового рішення про недійсність правочину, а тому судом приймаються до уваги положення статті 204 ЦК України, якою встановлена презумпція правомірності правочину. Так, за цією статтею правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Щодо відповідальності за невиконання зобов`язання
Вирішуючи правомірність нарахованої та заявленої до стягнення суми пені, суд зазначає, що згідно із частиною 1 статті 199 ГК України виконання господарських зобов`язань забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими цим Кодексом та іншими законами. До відносин щодо забезпечення виконання зобов`язань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Частиною 1 статті 216 ГК України передбачено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором, а за частинами 1 та 2 статті 217 ГК України такими санкціями є заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки, серед яких - застосування штрафних санкцій.

Безпосередньо правові наслідки порушення грошових зобов`язань передбачені приписами статей 230-237 ГК України та статей 549 - 552, 611 ЦК України.

Так, згідно із частиною 1 статті 230 ГК України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

В статті 549 ЦК України конкретизовано визначення таких штрафних санкцій, а саме «пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання» (частина 3).

Разом з тим, у відповідності до приписів частини 2 статті 551 того ж Кодексу, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Таким чином, неустойка має безпосередню мету стимулювати боржника до виконання зобов`язання; за допомогою неустойки забезпечуються права кредитора шляхом створення таких умов, що підвищують рівень вірогідності виконання зобов`язання; неустойка стягується по факту невиконання чи неналежного виконання зобов`язання боржником, трансформуючись у такий спосіб у міру цивільно-правової відповідальності.

За приписом статті 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» та частини другої статті 343 ГК України розмір пені за прострочку платежу не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Якщо в укладеному сторонами договорі зазначено вищий розмір пені, ніж передбачений у цій нормі, застосуванню підлягає пеня в розмірі згаданої подвійної облікової ставки.

При цьому за частиною 6 статті 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Так, в пункті 6.2. договору сторони встановили можливість застосування пені у випадку невиконання та неналежного виконання споживачем зобов`язань по договору відповідно у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми боргу за кожний день прострочення платежу за весь період прострочення.

У відповідності до частини 2 статті 625 ЦК України «боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом».

Вказані інфляційні нарахування на суму боргу не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування за загальним правилом здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи із суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Разом з тим, сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Аналогічні правові висновки викладені в пункті 3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань».

У зв`язку з вказаними правовими положеннями щодо можливого нарахування неустойки, інфляційних та річних, суд зазначає, що Позивачем вони розраховані помилково, а тому зазначає наступне.

Як вказано судом раніше, у відповідності до пункту 4.4. договору «Оплата за газ здійснюється споживачем виключно грошовими коштами у національній валюті шляхом 30 % поточної оплати договірного обсягу постачання газу, визначеного в п. 1.3. додатку № 1 або відповідною заявкою споживача до 10 числа місяця поставки … У випадку недоплати за фактично поставлений природний газ за розрахунковий період споживач проводить остаточний розрахунок не пізніше 15 числа місяця, наступного за місяцем поставки на підставі підписаного сторонами акта приймання-передачі газу за розрахунковий місяць та/або акту звіряння».

Отже, датою оплати за поставлений газ сторонами встановлено 15 число місяця, наступного за місяцем поставки, а тому початком перебігу строку для нарахування є наступний день після відповідної дати.

У розрахунку пені, інфляційних та річних Позивач не виокремив зобов`язання за кожним періодом поставки та нарахував їх за періоди, коли Відповідач дотримався договірних умов і здійснив оплату у встановлений строк, про що вказано судом раніше, а саме за поставками у січні, лютому, листопаді та грудні 2017 року, у зв`язку з чим правильним розрахунком пені, інфляційних та річних за зобов`язаннями за січень 2018 року, виходячи з наступних даних:

- сума поставки 171 211,02 грн,

- кінцева дата оплати 15.02.2017,

- оплата 27.02.2018 у сумі 71 751,11 грн,

- заборгованість 55 073,97 грн,

- період несплати для нарахування пені з 16.02.2019 по 16.08.2019 (з урахуванням шестимісячного можливого строку нарахування пені),

- період несплати для нарахування для нарахування інфляційних з 16.02.2019 по 21.10.2019 (кінцева дата взята за основу Позивачем у розрахунку),

- період несплати для нарахування річних з 16.02.2019 по 21.10.2019 (кінцева дата взята за основу Позивачем у розрахунку),

- сума заборгованості у період з 16.02.2018 по 26.02.2018 171 211,02 грн,

- сума заборгованості з 27.02.2018 55 073,97 грн,

є наступний:

пеня складає 10 467,34 грн з розрахунку:

Сума боргу (грн) Період прострочення Кількість днів прострочення Розмір облікової ставки НБУСума пені за період прострочення
171211,0216.02.2018 - 26.02.20181116 %1651,13

Сума боргу (грн)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір облікової ставки НБУСума пені за період прострочення
55073.0227.02.2018 - 01.03.2018316 %144,85
55073.0202.03.2018 - 12.04.20184217 %2154,64
55073.0213.04.2018 - 24.05.20184217 %2154,64
55073.0225.05.2018 - 12.07.20184917 %2513,74
55073.0213.07.2018 - 16.08.20183517,5 %1848,34

інфляційні складають 6 414,43 грн з розрахунку:

Період заборгованостіСума боргу (грн.)Сукупний індекс інфляції за періодІнфляційне збільшення суми боргу
16.02.2018 - 21.10.201955073,021,1166414,43

річні складають 2 879,82 грн з розрахунку:

Сума боргу (грн)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір процентів річнихЗагальна сума процентів
171211,0216.02.2018 - 26.02.2018113 %154,79

Сума боргу (грн)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір процентів річнихЗагальна сума процентів
55073,9727.02.2018 - 21.10.20196023 %2725,03

Підсумовуючи наведені розрахунки, пеня складає 10 467,34 грн, інфляційні 6 414,43 грн, річні 2 879,82 грн.

Таким чином, Відповідач, порушивши грошове зобов`язання, повинен, за вказаних правових приписів та договірних умов, сплатити Позивачу 10 467,34 грн пені, 6 414,43 грн інфляційних, 2 879,82 грн річних за періоди, вказані у розрахунках, а інша сума нарахованої пені, інфляційних та річних є безпідставною.

Висновки суду з предмету судового розгляду
На підставі викладеного, за результатами оцінки доказів суд вважає, що Відповідач порушив договірні зобов`язання щодо сплати грошової заборгованості, у зв`язку з чим повинен сплатити позивачу 55 073,97 грн основної заборгованості, 10 467,34 грн пені, 6 414,43 грн інфляційних та 2 879,82 грн річних, а тому позовні вимоги в цій частині є правомірними та підлягають задоволенню. Напроти, вимоги в іншій частині є неправомірними та задоволенню не підлягають.

Розподіл судових витрат
Судовими витратами у даній справі є витрати Позивача на сплату судового збору відповідно до платіжного доручення № 4741 від 22.10.2019 у сумі 1 921 грн, які згідно з приписами статті 129 ГПК України підлягають стягненню з Відповідача пропорційно задоволеним вимогам, а саме у сумі 1 706,23 грн (88,82 % задоволених вимог).

На підставі вказаних правових норм та керуючись статтями 238, 240 ГПК України,

в и р і ш и в :

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Херсонрегіонгаз» (73025, м. Херсон, вул. Михайлівська, буд. 18, ідентифікаційний код 39500143) 55 073,97 грн основної заборгованості, 10 467,34 грн пені, 6 414,43 грн інфляційних, 2 879,82 грн річних та 1 706,23 грн компенсації по сплаті судового збору.

3. В іншій частині позову у задоволенні позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя М.К. Закурін