ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2019 року м. ОдесаСправа № 923/66/19
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Принцевської Н.М.;

суддів: Діброви Г.І., Ярош А.І.;

(Південно-західний апеляційний господарський суд, м.Одеса, проспект Шевченка,29)

Секретар судового засідання: Соловйова Д.В.;

За участю представників сторін:

Від АТ "КБ "ПриватБанк" - Закуренко Т.М., довіреність № 2695-К-Н-О, від 10.06.19;

від ТОВ "Пріон Корпорейшн" - Гладенко О.М., свідоцтво № 1971, від 28.12.10;

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Пріон Корпорейшн"

на рішення Господарського суду Херсонської області від 14.05.19

у справі №923/66/19

за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Пріон Корпорейшн"

про стягнення 25 750 236,18 грн.,-

(суддя першої інстанції: Закурін М.К., дата та місце ухвалення рішення: 14.05.2019, Господарський суд Херсонської області, м.Херсон, вул. Театральна,18)

30.01.2019 Акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк" (далі - АТ КБ «Приватбанк») звернулося з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Пріон Корпорейшн" (далі - ТОВ «Пріон Корпорейшн») про стягнення 25 750 236,18 грн., з яких 11861332,93 грн. заборгованості по сплаті лізингових платежів, 9 820 299,35 грн. заборгованості за відсотковою винагородою та 4 068 603,90 грн. пені.

Рішенням господарського суду Херсонської області від 14.05.2019 (суддя - Закурін М.К.) позовні вимоги задоволено, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Пріон Корпорейшн" (73009, м. Херсон, вул. Нафтовиків, буд. 19; ідентифікаційний код 39755238) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" (49094, м. Дніпро, вул. Набережна перемоги, буд. 50; ідентифікаційний код 14360570 ) - 11 861 332,93 грн заборгованості по сплаті лізингових платежів, 9 820 299,35 грн. заборгованості за відсотковою винагородою, 4 068 603,90 грн. пені та 386 253,54 грн. компенсації по сплаті судового збору.

Суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні зазначив, що в даному випадку відповідачем не сплачено 11861332,93 грн. лізингових платежів та 9820299,35 грн. відсоткової винагороди за користування майном, що є порушенням взятих на себе зобов`язань за договором фінансового лізингу від 16.09.2016.

Крім того, місцевий господарський суд зазначив, що передача майна в сублізинг можлива лише за письмовою згодою лізингодавця, як основною умовою такої можливості, однак в даному випадку позивач не надавав такого права відповідачу, з огляду на що заперечення ТОВ «Пріон Корпорейшн» судом до уваги не були прийняті.

Суд першої інстанції зазначив у рішенні, що з урахуванням факту несплати відповідачем 11 861 332,93 грн. заборгованості по сплаті лізингових платежів, 9 820 299,35 грн. заборгованості за відсотковою винагородою та 4 068 603,90 грн. пені у добровільному порядку, доведеністю позивачем власних вимог, неспростування їх відповідачем, позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ТОВ «Пріон Корпорейшн» звернулось до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Херсонської області від 14.05.2019 по даній справі скасувати.

Апелянт вважає, що судом порушено норми процесуального права, що призвело до винесення незаконного рішення. Оскаржуване рішення є незаконним, оскільки судом необ`єктивно та неповно досліджені обставини справи, в результаті чого висновки суду не відповідають обставинам справи.

Відповідач в апеляційній скарзі зазначає, що для встановлення достовірності розрахунків АТ КБ «Приватбанк» щодо суми заборгованості ТОВ «Пріон Корпорейшн» за договором фінансового лізингу №4П16079ЛИ від 16.09.2016, норми законодавства і судової практики, для визначення дійсного розміру заборгованості потрібні спеціальні знання в економічній сфері, без яких встановити відповідні обставини неможливо, в результаті чого відповідач просив провести судово-економічну експертизу, так як висновок експерта з питань розрахунку суми заборгованості за договором фінансового лізингу №4П16074ЛИ від 20.08.2016 в матеріалах справи відсутній.

Заявник апеляційної скарги зазначає, що в рішенні суду відустні процесуальні дії та рішення суду за наслідками розгляду клопотання про призначення судово-економічної експертизи ТОВ «Пріон Корпорейшн».

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 08.07.19 відкрито апеляційне провадження по справі №923/66/19 за апеляційною скаргою ТОВ "Пріон Корпорейшн" на рішення Господарського суду Херсонської області від 14.05.19.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 19.07.2019 справу призначено до розгляду.

22.07.2019 до Південно-західного апеляційного господасрького суду від ТОВ «Пріон Корпорейшн» надійшло клопотання про призначення судово-економічної експертизи.

В обґрунтування вказаного клопотання ТОВ «Пріон Корпорейшн» зазначає, що наданий позивачем разом з позовною заявою «Розрахунок заборгованості за договором №4П16079ЛИ від 16.09.2016» не дозволяє відокремити та проаналізувати правильність здійснених позивачем нарахувань в частині визначення періоду розміру та суми простроченої заборгованості по сплаті лізингових платежів в рахунок вартості майна, простроченої заборгованості з винагороди за користування майном, пені за порушення грошового зобов`язання. Із наданого розрахунку та виписок без спеціального знань неможливо перевірити та встановити фактичну суму заборгованості по тілу фінансового лізингу, по відсотковій винагороді, правильності розрахунку пені, оскільки в такому розрахунку не відображено суми та дати погашення тіла фінансового лізингу, допущені помилки та відсутня уся необхідна інформація для проведення математичних розрахунків.

Судова колегія Південно-західного апеляційного господарського суду відмовляє у задоволенні клопотання відповідача про призначення судово-економічної експертизи, оскільки в даному випадку на думку суду апеляційної інстанції для з`ясування обставин, що мають значення для справи н потрібні спеціальні знання у сфері іншій ніж право.

При цьому колегія суддів враховує, що в матеріалах справи наявні відповідні розрахунки сторін, а заперечення відповідача носять конкретний характер, стосуються застосування відповідних ставок у певний період з посиланням на платежі, які виконувались у конкретні дати. Натомість, позивач у своїх розрахунках та запереченнях на клопотання звертається до конкретних операцій та умов договору, з огляду на що необгрунтуваною є недостатність інших засобів доказування.

Також в матеріалах справи наявний розрахунок відповідача, з якого вбачається, що апелянт не погоджується лише з розміром пені, заявленим до стягнення позивачем.

24.07.2019 до Південно-західного апеляційного господарського суду від АТ КБ "Приватбанк" надійшов відзив на апеляційну скаргу ТОВ "Пріон Корпорейшн" на рішення Господарського суду Херсонської області від 14.05.19 по справі №923/66/19.

Позивач у відзиві заперечує проти доводів апеляційної скарги, наполягає на залишенні рішення суду першої інстанції без змін, а скарги - без задоволення.

Разом з відзивом до Південно-західного апеляційного господарського суду від позивача надійшло клопотання про призначення судового засідання по справі в режимі відеоконференції.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 26.07.2019 по даній справі клопотання АТ КБ "Приватбанк" про проведення судового засідання в режимі відеоконференції задоволено, судове засідання по даній справі призначено в режимі відеоконференції.

16.09.2019 до Південно-західного апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Пріон Корпорейшн" надійшла заява про відвід колегії суддів у складі: головуючого судді Принцевської Н.М., суддів: Діброви Г.І., Ярош А.І.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 16.09.2019 заяву про Товариства з обмеженою відповідальністю "Пріон Корпорейшн" про відвід колегії суддів Принцевської Н.М., Ярош А.І., Діброви Г.І. визнано необгрунтованою, справу передано для вирішення питання про відвід колегії суддів у справі №923/66/19 порядку, встановленому ст. 32 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 17.09.2019 у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Пріон Корпорейшн" про відвід колегії суддів у складі: головуючого судді Принцевської Н.М., суддів: Діброви Г.І., Ярош А.І. відмовлено.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 23.09.2019 продовжено розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Пріон Корпорейшн" на рішення Господарського суду Херсонської області від 14.05.2019 по справі №923/66/19, розгляд справи призначено на 30.09.2019.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 30.09.2019 зупинено апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Пріон Корпорейшн" на рішення Господарського суду Херсонської області від 14.05.2019 у справі №923/66/19 до повернення матеріалів справи з суду касаційної інстанції.

Ухвалою Верховного Суду від 18.10.2019 відмовлено в відкритті касаційного провадження за касаційними скаргами Товариства з обмеженою відповідальністю "Пріон Корпорейшн" та ОСОБА_1 на ухвалу Південно-західного апеляційного господарського суду від 23.09.2019 у справі №923/66/19.

28.10.2019 до Південно-західного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №923/66/19 на рішення Господарського суду Херсонської області від 14.05.2019.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 04.11.2019 поновлено провадження по справі №923/66/19 з 11.11.2019 та призначено справу до розгляду У судовому засіданні 11.11.2019, яке проводилось в режимі відеоконференції оголошено перерву до 19.11.2019 о 10-00 год.

15.11.2019 на вимогу колегії суддів до Південно-західного апеляційного господарського суду від АТ КБ «Приватбанк» надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи розрахунку заборгованості, в якому пеня розрахована, виходячи з 365/366 днів у році.

В судовому засіданні представник ТОВ «Пріон Корпорейшн» підтримав доводи, викладені ним в апеляційній скарзі, просив скаргу задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати. Представник АТ КБ «Приватбанк» заперечував проти доводів апелянта, просив залишити рішення суду першої інстанції без змін, а скаргу - без задоволення.

Відповідно до ст.269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та дотримання норм процесуального права, судова колегія апеляційної інстанції встановила наступне.

06.01.2016 між позивачем та відповідачем укладено договір "про використання електронного цифрового підпису з посиленим сертифікатом ключа", за умовами якого сторони засвідчили свою згоду на ведення документообігу, у томі числі, підписання правочинів, угод, договорів та інших документів за допомогою електронного цифрового підпису. (а.с.23)

16.09.2016 між позивачем (Банк) та відповідачем (Лізингоодержувач), з використанням цифрового підпису укладено Договір фінансового лізингу №4П160079ЛИ.

Відповідно до п.1.1 Договору Банк передає Лізингоодежувачу майно, а Лізингоодержувач приймає майно від Банку в платне володіння та користування, а після сплати всієї суми лізингових платежів у власність, у визначені цим договором строки, на умовах фінансового лізингу.

На дату укладення цього договору вартість майна становить 77 234 843 грн. (пункт 1.2. Договору),

Строк лізингу визначено сторонами у п. 9.1. договору (п. 1.3 Договору).

Пунктом 2.1. Договору передбачено, що розмір, структура, строки сплати лізингових платежів встановлюються додатком № 2.

Відповідно до п.2.3. Договору Лізингоодержувач сплачує Банку винагороди:

-відсоткову винагороду за користування майном у розмірі 12 % річних від суми залишку несплаченої вартості майна, виходячи з фактичної кількості днів користування майном, та 360 днів у році, щомісяця в період з 25 числа місяця по останній день місяця, а так само в термін сплати останньої суми лізингового платежу зазначений у додатку № 2. (п.2.3.2. Договору)

-у випадку порушення Лізингоодержувачем зобов`язань по сплаті лізингових платежів, передбачених цим договором, відсоткова винагорода за користування майном складає 24 % річних від суми залишку несплаченої вчасно частини вартості майна згідно додатку №2 (пункт 2.3.3. Договору),

Пунктом 3.1. Договору передбачено, що передача Банком та прийом Лізингоодержувачем майна в лізинг здійснюється згідно акту прийому-передачі майна, зазначеним у додатку №3, що є невід`ємною частиною договору. З моменту підписання Додатку №3 Лізингоодержувач несе повну цивільну відповідальність перед третіми особами за його використання, відшкодовує в повному обсязі шкоду третім особам,заподіяну в результаті експлуатації майна.

Протягом усього терміну дії договору майно є власністю Банку.(пункт 4.1. Договору).

Відповідно до п.7.1. у випадку порушення Лізингоодержувачем зобов`язань по сплаті лізингових платежів, по сплаті винагород, сплачує Банку за кожний випадок порушення пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, яка розраховується у відсотках річних від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу. Сплата пені здійснюється у гривні.

Пунктом 7.9. Договору передбачено, що строки позовної давності по вимогах про стягнення лізингових платежів, винагород, неустойки - пені, штрафів, інших платежів/витрат за цим договором встановлюються сторонами тривалістю 15 років.,

Нарахування неустойки за кожний випадок порушення зобов`язань здійснюється протягом 15 років з дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконане Лізингоодержувачем. (пункт 7.10. Договору)

Строк дії цього договору з дати підписання та скріплення печатками сторін акту прийому-передачі майна по 25.08.2024 року. У частині невиконаних сторонами зобов`язань договір діє до повного їх виконання. Зазначений строк може бути змінений у випадках дострокового виконання зобов`язань лізингоодержувача за договором, у випадку розірвання договору. (пункт 9.1. Договору)

Відповідно до додатку № 1 до договору вартість майна складає 77 234 843 грн.

Додатком №2 до договору встановлено визначений графік лізингових платежів, який визначений на період з 25.09.2016 по 25.08.2024 щомісячними (25 числа місяця) сумами у розмірі 908 645,21 грн., а всього на загальну суму 416128416 грн.

03.11.2016 між сторонами також укладена додаткова угода до договору фінансового лізингу, за умовами якої вони досягли згоди з 07.11.2016 змінити підпункти 2.3.2. та 2.3.3 договору та викласти їх в наступній редакції:

" 2.3.2 Відсоткову винагороду за користування майном у розмірі 10,5 % річних від суми залишку несплаченої вартості майна, виходячи з фактичної кількості днів користування майном, та 360 днів у році, щомісяця в період з 25 числа місяця по останній день місяця, а так само в термін сплати останньої суми лізингового платежу зазначених в додатку № 2.

2.3.3. У випадку порушення Лізигноодержувачем зобов`язань по сплаті лізингових платежів, передбачених цим договором, відсоткова винагорода за користування майном складає 21 % річних від суми залишку несплаченої вчасно частини вартості майна, згідно додатку №2".

Пунктом 6.2.11 договору лізингоодержувач зобов`язався сплачувати банку: винагороду за відкриття рахунку «Фінансовий лізинг (оренда)»; лізинговий платіж (суму, що відшкодовує при кожному платежі частину вартості майна); відсоткову винагороду за користування майном; інші витрати банка, безпосередньо пов`язані з цим договором.

Відповідно до п. 6.2.8. договору на лізингоодержувача було покладено обов`язок не зменшувати суму лізингових платежів, а також не затримувати виплату чергового лізингового платежу, якщо такі зміни не погоджені сторонами та не передбачені договорами про внесення змін до цього договору.

Пунктом 7.1. договору сторонами обумовлено нарахування пені у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, яка розраховується у відсотках річних від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Відповідно до п.7.10. договору визначено можливість нарахування неустойки за кожний випадок порушення зобов`язань протягом 15 років з дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконане.

На виконання умов договору між сторонами підписаний акт прийому-приймання майна на загальну суму 77 234 843 грн.

За умовами вказаного акту позивач передав, а відповідач прийняв у платне володіння та користування предмет лізингу - дві автозаправні станції.

Як вбачається з розрахунків позивача, ТОВ «Пріон Корпорейшн» у період з 25.09.2017 по 01.11.2018 повинен був сплатити 13 629 678,15 грн. лізингових платежів, що обраховані виходячи з 15 місячних періодів по 908 645,21 грн. кожний. Проте відповідачем у вказаний період сплачено лише 1 768 345,21 грн., у зв`язку з чим виникла заборгованість станом на 01.11.2018 - 11 861 332,93 грн. лізингових платежів.

Сплата вказаної суми підтверджується банківськими виписками по рахункам за період з 16.09.2016 по 01.11.2018.

У зв`язку з невиконанням відповідачем умов договору позивачем нараховано 9 820 299,35 грн. відсотків в якості винагороди за користування майном та 4 068 603,90 грн. пені.

Наявність заборгованості відповідача перед позивачем стало підставою для звернення АТ КБ «Приватбанк» до Господарського суду Херсонської області з позовною заявою.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному і об`єктивному дослідженні з урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи їх взаємний зв`язок, колегія суддів дійшла наступних висновків.

За положеннями ч.ч.1, 2 ст.11 Цивільного Кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Пунктом 1 ст.202 Цивільного Кодексу України передбачено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Господарське зобов`язання виникає, зокрема із господарського договору (ст. 174 Господарського кодексу України).

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За приписами ч. 1 ст. 627 Цивільного кодексу України, відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною 1 ст. 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 292 Господарського кодексу України передбачено, що лізинг - це господарська діяльність, спрямована на інвестування власних чи залучених фінансових коштів, яка полягає в наданні за договором лізингу однією стороною (лізингодавцем) у виключне користування другій стороні (лізингоодержувачу) на визначений строк майна, що належить лізингодавцю або набувається ним у власність (господарське відання) за дорученням чи погодження лізингоодержувача у відповідного постачальника (продавця) майна, за умови сплати лізингоодержувачем періодичних лізингових платежів"

Загальні правові засади фінансового лізингу урегульовані Законом України "Про фінансовий лізинг".

Відповідно до ст. 1 цього Закону України "Про фінансовий лізинг" фінансовий лізинг - це вид цивільно-правових відносин, що виникають із договору фінансового лізингу. За договором фінансового лізингу лізингодавець зобов`язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі).

У відповідності до п. 2 ст. 11 вказаного Закону лізингоодержувач зобов`язаний: своєчасно сплачувати лізингові платежі, яким за статтею 16 цього ж Закону є: а) сума, яка відшкодовує частину вартості предмета лізингу; б) платіж як винагорода лізингодавцю за отримане у лізинг майно; в) компенсацію відсотків за кредитом; г) інші витрати лізингодавця, що безпосередньо пов`язані з виконанням договору лізингу.

Як вбачається з матеріалів справи, у даному випадку відповідачем не сплачено 11 861 332,93 грн. лізингових платежів за умовами укладеного між сторонами договору.

З огляду на наведені приписи чинного законодавства України, а також враховуючи відсутність в матеріалах належних та допустимих доказів, які б підтверджували оплату ТОВ «Пріон Корпорейшн» 11861332,93 грн. лізингових платежів за умовами укладеного між сторонами договору, судова колегія погоджується з висновком місцевого господарського суду про задоволення позовних вимог АТ КБ «Приватбанк» в цій частині.

Крім того, судова колегія Південно-західного апеляційного господарського суду погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості за відсотковою винагородою у розмірі 9820299,35 грн., з огляду на наступне.

Як зазначалося раніше, пунктом 2.3.2 договору сторони передбачили, що лізингоодержувач сплачує винагороди на рахунок банку: відсоткову винагороду за користування майном у розмірі 10,5% річних від суми залишку несплаченої вартості майна, виходячи з фактичної кількості днів користування майном, та 360 днів у році, щомісяця в період з 25 числа місяця по останній день місяця, а так само в термін сплати останньої суми лізингового платежу зазначених в додатку №2.

Пунктом 2.3.3. договору унормовано, що у випадку порушення Лізигноодержувачем зобов`язань по сплаті лізингових платежів, передбачених цим договором, відсоткова винагорода за користування майном складає 21 % річних від суми залишку несплаченої вчасно частини вартості майна, згідно додатку №2".

Відповідно до 6.2.11 договору лізингоодержувач зобов`язався сплачувати банку: винагороду за відкриття рахунку «Фінансовий лізинг (оренда)»; лізинговий платіж (суму, що відшкодовує при кожному платежі частину вартості майна); відсоткову винагороду за користування майном; інші витрати банка, безпосередньо пов`язані з цим договором.

З огляду на вищевикладене, перевіривши здійснені позивачем розрахунки, судова колегія погоджується з висновком місцевого господарського суду про задоволення позовних вимог в частині стягнення 9 820 299,35 грн. заборгованості за відсотковою винагородою.

Стосовно позовних вимог АТ КБ «Приватбанк» в частині стягнення 4 068 603,90 грн., судова колегія Південно-західного апеляційного господарського суду зазначає наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Статтею 549 Цивільного кодексу України конкретизовано визначення таких штрафних санкцій, а саме "пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання" (частина 3).

У відповідності до приписів ч. 2 ст. 551 того ж Кодексу, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Як зазначалося раніше, у пункті 7.1. договору сторонами обумовлено нарахування пені у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, яка розраховується у відсотках річних від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Пунктом 7.10. договору сторонами передбачено можливість нарахування неустойки за кожний випадок порушення зобов`язань протягом 15 років з дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконане.

Колегія суддів звертає увагу, що, визначаючи розмір заборгованості відповідача, суд зобов`язаний належним чином дослідити подані стороною докази (зроблений позивачем розрахунок заборгованості по сплаті лізингових платежів, відсоткової винагороди за користування майном та суми пені), перевірити їх, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а в разі незгоди з ними повністю або частково - зазначити правові аргументи на їх спростування та навести в рішенні свій розрахунок, оскільки це є процесуальним обов`язком суду.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме - з наданого позивачем розрахунку, пеня розрахована позивачем виходячи з 360 днів у році, а не з 365/366, що суперечить умовам п.7.1. укладеного між сторонами договору. Як пояснив в судовому засіданні позивач, такий розрахунок ним було зроблено за аналогією розрахунку відсоткової винагороди за користування майном, передбачений пп.2.3, 2.3.2. Договору. Судом першої інстанції не було звернуто на це увагу, як наслідок, помилково задоволені позовні вимоги в цій частині в повному обсязі.

Під час розгляду судової справи в суді апеляційної інстанції позивачем на вимогу колегії суддів здійснено перерахунок пені, виходячи з 365/366 днів, що відповідає умовам п.7.1. Договору.

Вказаний розрахунок перевірено колегією суддів, визнано вірним, з огляду на що суд апеляційної інстанції зазначає, що позовні вимоги в частині стягнення пені у розмірі 4 068 603,90 грн. підлягають частковому задоволенню на суму 4 012 421,34 грн.

Колегією суддів не приймаються до уваги доводи апеляційної скарги стосовно відсутності в матеріалах справи процесуальних дій та рішення суду стосовно розгляду клопотання про призначення судово-економічної експертизи, у зв`язку з тим, що судом першої інстанції шляхом винесення ухвали від 26.03.2019 було вирішено питання щодо клопотання ТОВ «Пріон Корпорейшн» про призначення експертизи, а саме - відхилено доводи відповідача стосовно необхідності призначенні експертизи по даній справі та відмовлено в задоволенні зазначеного клопотання.

З огляду на зазначене, судова колегія Південно-західного апеляційного вважає, що апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Пріон Корпорейшн" на рішення Господарського суду Херсонської області від 14.05.19 у справі №923/66/19 підлягає частковому задоволенню, а рішення Господарського суду Херсонської області від 14.05.19 у справі №923/66/19 частковому скасуванню із частковим задоволенням позовних вимог АТ КБ «Приватбанк» про стягнення 4068603,90 грн., в іншій частині слід залишити рішення місцевого господарського суду без змін.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги розподіляються пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Пріон Корпорейшн" на рішення Господарського суду Херсонської області від 14.05.19 у справі №923/66/19 задовольнити частково.

Рішення Господарського суду Херсонської області від 14.05.19 у справі №923/66/19 скасувати частково.

Позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» про стягнення пені у сумі 4 068 603,90 грн. задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Пріон Корпорейшн» (73009, м.Херсон, вул. Нафтовиків, 19, інд.код: 39755238) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (49094, м.Дніпро, вул. Набережна перемоги, 50, інд. код: 1460570) 4 012 421,34 грн. пені., 385410,80 грн. компенсації по сплаті судового збору.

В іншій частині рішення Господарського суду Херсонської області від 14.05.19 у справі №923/66/19 залишити без змін.

Стягнути з Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (49094, м.Дніпро, вул. Набережна перемоги, 50, інд. код: 1460570) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Пріон Корпорейшн» (73009, м.Херсон, вул. Нафтовиків, 19, інд.код: 39755238) 1264,12 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

Доручити Господарському суду Херсонської області видати відповідні накази.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, передбаченими ст.ст. 287, 288 ГПК України.

Повний текст постанови складено та підписано 25.11.2019 року.

Головуючий Н.М. Принцевська

Судді: Г.І. Діброва

А.І. Ярош