Справа № 909/654/19
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

26.11.2019 м. Івано-Франківськ
Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Кобецької С.М., секретар судового засідання Савчин Т.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву б/н (вх№23304/19) від 26.11.2019 ТОВ "КГД-Буд" про відвід судді від розгляду справи

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "КГД-Буд",

вул. Галицька, 58, с.Ямниця, Тисменицький район,

Івано-Франківська область,77442;

до відповідачів: Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Рона",

вул. Максимовича, 8, м.Івано-Франківськ,76018;

Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний

банк України", вул. Горького, 127, м.Київ, 03150;

Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська промислово-

економічна група", вул.Сорохтея, 16А, кв.87, м.Івано-Франківськ, 76018;

про визнання договорів недійсними.

за участю:

від позивача: не з"явились;

від відповідача АТ "Укрексімбанк": Созоник В.В. - адвокат, (довіреність №010-00/7817 від 29.12.2018; свідоцтво №721 від 01.03.2010);

від відповідача ТОВ "Компанія Рона": не з"явились;

від відповідача ТОВ "Українська промислово-економічна група": не з"явились.

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Господарського суду Івано-Франківської області знаходиться справа за позовом ТОВ "КГД-Буд" до відповідачів ТОВ "Компанія Рона", ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України", ТОВ "Українська промислово-економічна група" про визнання недійсним іпотечного договору №5414Z9 від 05.08.2014, укладеного між ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України" та ТОВ "КГД-Буд", посвідченого приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Бородовською Н.О. за реєстровим №450 зі всіма змінами та доповненнями, внесеними за договором №5414Z9-1 про внесення змін до іпотечного договору №5414Z9 від 05.08.2014, який посвідчено 07.10.2014 приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Бородовською Н. О. за реєстровим №624 та договором №5414Z9-2 про внесення змін до іпотечного договору №5414Z9 від 05.08.2014, який посвідчено 30.11.2015 приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Бородовською Н. О. за реєстровим №564; визнання недійсним договору застави №5414Z13 від 27.10.2014 укладеного між ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України" та ТОВ "КГД-Буд", посвідченого приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Бородовською Н. О. за реєстровим №626 зі всіма змінами та доповненнями, внесеними за договором №5414Z13-1 про внесення змін до договору застави №5414Z13 від 27.10.2014, який посвідчено 30.11.2015 приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Бородовською Н. О. за реєстровим №566; визнання недійсним іпотечного договору №5414Z10 від 05.08.2014, укладеного між ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України" та ТОВ "Українська промислово-економічна група", посвідченого приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Бородовською Н.О. за реєстровим №453 зі всіма змінами та доповненнями, внесеними за договорами №5414Z10-1 від 27.10.2014, №5414Z10-2 від 30.11.2015, про внесення змін до іпотечного договору №5414Z10 від 05.08.2014.

Позивач - ТОВ "КГД-Буд" в судове засідання не з"явився, про причини неявки суду не повідомив, хоча про дату, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений ухвалою суду від 04.11.2019. Однак повторно подав заяву б/н (вх№23304/19) від 26.11.2019 про відвід судді Кобецької С.М. від розгляду справи №909/654/19. Заява мотивована тим, що у зв"язку з неналежним здійсненням суддею судового розгляду справи №909/747/18, і як наслідок відмови в позові ТОВ "Авторемгаз" до відповідачів ПАТ "ПУМБ", ТОВ "Компанія "Рона" про визнання недійсним іпотечного договору №1.14-16/17/І-10 від 19.07.2014 та скасування рішень про державну реєстрацію прав та обтяжень, відбулась реалізація по занижених цінах усього майна ТОВ "Авторемгаз", власником якого у відповідності до інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №188960545, №188962613, №188961274 від 15.11.2019 в т.ч. став ОСОБА_1 - чоловік колишньої судді Господарського суду Івано-Франківської області ОСОБА_2. Заявник вбачає особисту зацікавленість всіх суддів Господарського суду Івано-Франківської області в т.ч. і судді Кобецької С.М. та підтримку колишньої судді Господарського суду Івано-Франківської області ОСОБА_2., тому результати розгляду справи №909/654/19 йому завчасно відомі. Крім того заявник вказує, що незважаючи на те, що ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України" передано кредитні кошти в сумі близько 2 млн доларів США під іпотеку неіснуючого майна ТОВ "Українська промислово-економічна група" суддя не ухвалює процесуальні документи про визнання обов`язковою явки останнього в судові засідання, як і не ставиться питання про залучення прокуратури до участі у розгляді спору, де розтрачені державні кошти в особливо великих розмірах. Позивач вважає, що у судді Кобецької С.М. склалась своя позиція на предмет спору, яка є очевидною та підтверджується процесуальними документами. Вище вказані обставини викликають сумніви у заявника в об"єктивності та неупередженості судді у розгляді цього спору та є підставами для відводу.

Представник відповідача АТ "Укрексімбанк" в судовому засіданні вказує на відсутність необ"єктивності та упередженості судді. При вирішенні заяви про відвід судді покладається на розсуд суду.

Представники відповідачів ТОВ "Компанія Рона" та ТОВ "Українська промислово-економічна група" в судове засідання не з"явились, про причини неявки суду не повідомили, хоча про дату, час та місце розгляду справи були належним чином повідомлені ухвалою суду від 04.11.2019.

Статтями 35, 38, 39 Господарського процесуального кодексу України задекларовано підстави, порядок заявлення та порядок вирішення відводу судді.

Згідно з частиною 1 статті 35 Господарського процесуального кодексу України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання, або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Частиною 2 статті 38 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що з підстав зазначених, зокрема у статті 35 цього Кодексу, судді може бути заявлено відвід учасниками справи.

Відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання. Після спливу вказаного строку заявляти відвід (самовідвід) дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів з дня, коли заявник дізнався про таку підставу (частина 3 статті 38 Господарського процесуального кодексу України). Питання про відвід має бути розглянуто не пізніше двох днів з дня надходження заяви про відвід (частина 7 статті 39 Господарського процесуального кодексу України).

Відвід - це процесуальний інститут, що містить умови за яких особа не може брати участі у конкретній справі. Відвід судді в господарському процесі як правова категорія - це висловлена в письмовій формі недовіра колегії господарського суду на підставі особистих переконань та в конкретній справі.

Право подавати заяву про відвід судді є однією з гарантій законності здійснення правосуддя і об`єктивності та неупередженості розгляду справи. Статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованою Верховною Радою України (Закон України №475/97-ВР від 17.07.1997) закріплені основні процесуальні гарантії, якими може скористатися особа при розгляді її цивільного позову в національному суді, серед яких - розгляд справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Отже неупередженість складу суду, гарантована національним процесуальним законом, як складова права на справедливий судовий розгляд, у розумінні Європейської конвенції, включає і право на незалежний і безсторонній суд.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 3 травня 2007 у справі "Бочан проти України" нагадує, що "безсторонність", в сенсі пункту 1 статті 6, має визначатися відповідно до суб`єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі - тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об`єктивного критерію - тобто, чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу. Відповідно до об`єктивного критерію має бути визначено, чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо відсутності безсторонності судів. У цьому зв`язку навіть зовнішні ознаки мають певне значення. Ключовим питанням є питання довіри, яку суди в демократичному суспільстві мають вселяти суспільству і, перш за все, сторонам у процесі.

В рішенні у справі "Олександр Волков проти України" від 9 січня 2013 зазначено наступне. Як правило, безсторонність означає відсутність упередженості та необ`єктивності. Згідно з усталеною практикою Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно встановлюватися згідно з: суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (рішення у справах "Фей проти Австрії", від 24 лютого 1993 року, пункти 28, 30 та "Веттштайн проти Швейцарії", заява №33958/96, пункт 42).

В рішенні у справі "Олександр Волков проти України" від 9 січня 2013 року зазначено наступне. Як правило, безсторонність означає відсутність упередженості та необ`єктивності. Згідно з усталеною практикою Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно встановлюватися згідно з: суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (рішення у справах "Фей проти Австрії", від 24 лютого 1993 року, пункти 28, 30 та "Веттштайн проти Швейцарії", заява №33958/96, пункт 42). Проте між суб`єктивною та об`єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об`єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об`єктивний критерій), а й може бути пов`язана з питанням його або її особистих переконань (суб`єктивний критерій) (рішення у справі "Кіпріану проти Кіпру" від 15 грудня 2005 року, пункт 119). Отже, у деяких випадках, коли докази для спростування презумпції суб`єктивної безсторонності судді отримати складно, додаткову гарантію надасть вимога об`єктивної безсторонності (рішення від 10 червня 1996 року у справі "Пуллар проти Сполученого Королівства", пункт 32). У цьому відношенні навіть вигляд має певну важливість - іншими словами, "має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється". Концепції незалежності та об`єктивної безсторонності тісно пов`язані між собою та залежно від обставин можуть вимагати спільного розгляду (рішення у справі "Сасілор-Лормін проти Франції", заява №65411/01, пункт 62).

У рішення Європейського суду з прав людини від 09.11.2006 у справі "Білуха проти України" сказано: "стосовно суб"єктивного критерію, особиста безсторонність презюмується, поки не надано доказів протилежного ".

Згідно з пунктом 11. Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо суддів CM/Rec (2010) 12 від 17.11.2010 зовнішня незалежність не є прерогативою чи привілеєм, наданим для задоволення власних інтересів суддів. Вона надається в інтересах верховенства права та осіб, які домагаються та очікують неупередженого правосуддя. Незалежність суддів слід розуміти як гарантію свободи, поваги до прав людини та неупередженого застосування права. Неупередженість та незалежність суддів є необхідними для гарантування рівності сторін перед судом.

Крім того, Консультативна рада європейських судів у пункті 12 Висновку №1 (2001) наголошує: "Судовій владі повинні довіряти не лише сторони окремої судової справи, а й суспільство в цілому. Таким чином, суддя не просто повинен насправді бути вільним від будь-яких зв"язків, прихильностей, упередженості, він також повинен вважатися вільним від цього з точки зору розсудливого спостерігача. У протилежному випадку довіру до судової влади буде підірвано".

Європейський суд з прав людини застерігає, що навіть самі лише сумніви "спостерігача" в тому, що суд незалежний та неупереджений, можуть мати певне значення в розумінні забезпечення громадянам права на справедливий суд ("Ферантелі та Сантаджело проти Італії", "Хаусчілдт проти Данії, "Веттстейн проти Швейцарії").

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини щодо оцінки суб"єктивного критерію неупередженості суду необхідно враховувати, що зв"язок між з"ясованими додатковими проблемами на різних стадіях провадження настільки тісний, що ставить під сумнів неупередженість судді, який брав участь у винесенні рішень на цих етапах. Проблема може виникнути, якщо суддя приймає участь у двох провадженнях, що стосуються одних фактів ("Індра проти Словакії" ), оскільки на думку Європейського суду, у цьому разі може мати місце ситуація, за якої може виникнути питання щодо недостатньої судової неупередженості.

Наведені заявником у заяві б/н (вх№23304/19) від 26.11.2019 аргументи відводу судді Кобецької С.М. не доводять упередженість чи необ`єктивність судді стосовно суб"єктивного критерію. Разом з тим, зважаючи на пріорітетність норм Європейської конвенції та принципове значення рішень Європейського суду з прав людини для національного правозастосування та сприяння посиленню системи правосуддя в Україні та те, що нормами Господарського процесуального кодексу України не визначено вичерпного переліку обставин відводу судді, виходячи із загальних принципів судочинства, важливим аспектом яких є право на справедливий суд, задля забезпечення суспільної гармонії, захисту репутації та підтримання авторитету органів правосуддя, зважаючи на конституційну гарантію права на судовий захист, з метою уникнення будь-яких, навіть щонайменших, сумнівів у безсторонності, неупередженості судді чи будь-яких інших сумнівів в об`єктивному вирішенні спору, суд прийшов до висновку про задоволення заяви б/н (вх№23304/19) від 26.11.2019 ТОВ "КГД-Буд" про відвід судді Кобецької С.М. у справі №909/654/19.

Керуючись статтями 35-39, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

заяву б/н (вх№23304/19) від 26.11.2019 ТОВ "КГД-Буд" про відвід судді Кобецької С.М. у справі №909/654/19 - задовольнити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Ухвала підписана 26.11.2019

Суддя С.Кобецька