ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"20" листопада 2019 р.м. Одеса Справа № 916/2290/18

Господарський суд Одеської області

У складі судді Желєзної С.П.,

Секретаря судових засідань Савченко А.В.

За участю представників сторін:

Від позивача: не з`явився;

Від відповідачів (скаржника): Клочко С.І. за довіреністю №23 від 02.08.2019р.;

Від відділу ДВС: не з`явився;

Розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу комунального підприємства „Теплопостачання міста Одеси" (вх. №2-5472/19 від 07.11.2019р.) на дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кузьменка О.С. по справі за позовом публічного акціонерного товариства „Національна акціонерна компанія „Нафтогаз України" до комунального підприємства „Теплопостачання міста Одеси" про стягнення 50 197 737,47 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Одеської області від 30.01.2019р. по даній справі, залишеним без змін постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 20.03.2019р. та постановою Верховного Суду від 19.06.2019р., позовні вимоги ПАТ „Національна акціонерна компанія „Нафтогаз України" до КП „Теплопостачання міста Одеси" були задоволені частково шляхом присудження до стягнення на користь позивача трьох відсотків річних у розмірі 5 500 048,38 грн., збитків від інфляції у розмірі 17 833 423,53 грн., пені у розмірі 7 000 000,00 грн., судового збору у розмірі 574 404,23 грн.

05.04.2019р. господарським судом у порядку ст. 327 ГПК України було видано відповідний наказ.

07.11.2019р. до господарського суду від КП „Теплопостачання міста Одеси" надійшла скарга на дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кузьменка О.С., відповідно до якої відповідач просить суд: скасувати постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кузьменка О.С. від 05.09.2019р. ВП №59819397 про арешт коштів боржника в частині накладення арешту на грошові кошти, що знаходяться на поточному рахунку № НОМЕР_1 , відкритому в ТВБВ 10015/0535 філії - Одеське обласне управління АТ „Державний ощадний банк України" та належать боржнику: комунальному підприємству „Теплопостачання міста Одеси", призначені для оплати заробітної плати працівників комунального підприємства; та зняти арешт з коштів, які акумульовані та знаходяться на поточному рахунку № НОМЕР_1 , відкритому в ТВБВ 10015/0535 філії Одеське обласне управління АТ „Державний ощадний банк України", накладений в частині примусового виконання наказу від 05.04.2019р. по даній справі. Крім того, відповідачем було заявлено клопотання про поновлення строку для оскарження постанови від 05.09.2019р. про арешт коштів ВП №59819397.

Ухвалою від 11.11.2019р. судом було прийнято скаргу та клопотання комунального підприємства „Теплопостачання міста Одеси" (далі по тексту - КП „Теплопостачання міста Одеси" ) про поновлення процесуального строку до розгляду, скаргу та клопотання призначено до розгляду в засіданні суду на 20.11.2019р. о 14:00 год.

У судовому засіданні, яке відбулось 20.11.2019р., господарський судом за результатами надання оцінки доводам відповідача про поновлення процесуального строку для звернення до суду із даною скаргою, було постановлено протокольну ухвалу про поновлення КП „Теплопостачання міста Одеси" строку для звернення до суду із даною скаргою.

Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України у судове засідання, призначене для розгляду скарги КП „Теплопостачання міста Одеси" не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. При цьому, письмових пояснень по суті поданої відповідачем скарги до суду від органу державної виконавчої служби не надходило.

Враховуючи вимоги ст. 2 ГПК України, якою передбачено, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, приймаючи до уваги істотне значення для КП „Теплопостачання міста Одеси" своєчасного вирішення судом поданої останнім скарги у зв`язку з необхідністю виплати заробітної плати працівникам комунального підприємства, господарський суд дійшов висновку про наявність правових підстав для розгляду поданої відповідачем скарги за наявними в матеріалах справи доказами.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, заслухавши доводи та пояснення представника відповідача, суд встановив наступне.

05.09.2019р. головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кузьменко О.С. під час примусового виконання наказу господарського суду від 05.04.2019р. по даній справі було винесено постанову ВП №59819397 про арешт коштів боржника, відповідно до якої державним виконавцем було накладено, зокрема, арешт на грошові кошти, що містяться на усіх рахунках, відкритих боржником у філії - Одеське обласне управління публічного акціонерного товариства „Державний ощадний банк України", код банку 328845, у межах суми звернення стягнення 30 907 873,14 грн.

З виписки по рахунку 311/69 за № НОМЕР_1 , відкритому в ТВБВ 10015/0535 філії - Одеське обласне управління АТ „Державний ощадний банк України" за період з 01.01.2019р. по 04.11.2019р., вбачається, що КП „Теплопостачання міста Одеси" здійснювало виплату заробітної плати з вказаного рахунку протягом періоду з 03.01.2019р. по 09.08.2019р.

Так, ч. 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Приписами ч. ч. 1, 5 ст. 74 Закону України "Про виконавче провадження" від 2 червня 2016 року N 1404-VIII (з наступними змінами та доповненнями) встановлено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом. Рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів. Рішення виконавця про відкладення проведення виконавчих дій може бути оскаржене протягом трьох робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний: 1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; 2) надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; 3) розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; 4) заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; 5) роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.

При цьому, положеннями ч. ч. 3, 5 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавець має право, зокрема, проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну; за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення; накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей. Під час виконання рішень виконавець має право на безпосередній доступ до інформації про боржників, їхнє майно, доходи та кошти, у тому числі конфіденційної, яка міститься в державних базах даних і реєстрах, у тому числі електронних. Порядок доступу до такої інформації з баз даних та реєстрів встановлюється Міністерством юстиції України разом із державними органами, які забезпечують їх ведення.

Відповідно до ч. 2 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах. Забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 15-1Закону України "Про електроенергетику", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 19-1 Закону України "Про теплопостачання", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами, на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для кредитних коштів, відкритих відповідно до статті 26-1 Закону України "Про теплопостачання",статті 18-1 Закону України "Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення", на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України "Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки", на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Згідно з ч. ч. 1- 3 ст. 52 Закону України „Про виконавче провадження" виконавець звертає стягнення на кошти боржника - юридичної особи, що перебувають у касах або інших сховищах боржника - юридичної особи, у банках або інших фінансових установах, у порядку, встановленому цим Законом. Інформацію про наявні у боржника рахунки виконавець отримує в органах доходів і зборів, інших державних органах, на підприємствах, в установах та організаціях, які зобов`язані надати йому інформацію невідкладно, але не пізніше ніж у триденний строк, а також за повідомленнями стягувача. Виконавець може звернути стягнення на кошти боржника - юридичної особи, розміщені на його рахунках і на рахунках, відкритих боржником - юридичною особою через свої філії, представництва та інші відокремлені підрозділи. Не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Положеннями ч. ч. 1-2 ст. 56 Закону України „Про виконавче провадження" визначено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Виконавець за потреби може обмежити право користування майном, здійснити опечатування або вилучення його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що він виносить постанову або зазначає обмеження в постанові про арешт. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин.

Згідно зі ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Приписами ч. 1ст. 2, ч. 2 ст. 10 Конвенції про захист заробітної плати № 95 від 01.07.1949р., ратифікованої Україною 04.08.1961р., визначено, що дана Конвенція застосовується до всіх осіб, яким виплачується або повинна виплачуватися заробітна плата. Заробітна плата повинна охоронятися від арештів і передачі в такій мірі, в якій це вважається потрібним для утримання працівника і його сім`ї. Заробітна плата в розумінні поняття "власності" є майном, на захист якого в тому числі стає стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Принципи, закріплені в статях 3 та 43 Конституції України, також знаходять своє вираження в положеннях статей 97 Кодексу законів про працю, статтях 15, 22, 24 Закону України "Про працю".

Підсумовуючи вищенаведені приписи чинного законодавства, а також положення Конвенції про захист заробітної плати, яка була ратифікована Україною, господарський суд доходить висновку, що держава гарантує та захищає право громадян на своєчасне одержання винагороди за працю. Таким чином, виплата підприємством працівникам заробітної плати має пріоритет перед погашенням заборгованості перед іншим кредиторами підприємства. Накладення ж арешту на рахунок боржника, який призначений для виплати заробітної плати та інших виплат працівникам боржника, унеможливлює своєчасне здійснення таких виплат, що невідворотно призводить до порушення конституційних прав громадян, які працюють на підприємстві відповідача. Господарський суд зазначає, що рахунки, які передбачені для виплати заробітної плати та сплати податків, зборів і обов`язкових платежів до Державного бюджету України, є рахунками із спеціальним режимом використання, грошові кошти на яких не підлягають арешту. Відокремлення таких рахунків належить до повноважень виконавчої служби.

Позиція господарського суду щодо протиправності накладення державним виконавцем арешту на рахунки боржника, призначені для виплати заробітної плати відповідають правовим висновкам, наведеним у постанові Верховного Суду від 27.06.2019р. по справі №916/73/19 та у постанові від 10.10.2019р. по справі №916/1572/19.

Відповідно до ст. 343 ГПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Підсумовуючи викладене вище, господарський суд доходить висновку про наявність правових підстав для скасування постанови головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кузьменка О.С. від 05.09.2019р. ВП №59819397 про арешт коштів боржника в частині накладення арешту на грошові кошти, що знаходяться на поточному рахунку № НОМЕР_1 , відкритому в ТВБВ 10015/0535 філії - Одеське обласне управління АТ „Державний ощадний банк України" та належать боржнику: КП „Теплопостачання міста Одеси", призначені для оплати заробітної плати працівників комунального підприємства.

Відповідно до ч. ч. 3, 4, 5 Закону України „Про виконавче провадження" у разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є, зокрема, отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Господарський суд зазначає, що скасування постанови про арешт коштів має наслідком отримання боржником права на розпорядження грошовими коштами, розміщеними на відповідному рахунку. Наведене дозволяє суду дійти висновку, що заявлена відповідачем вимога про зняття арешту з коштів фактично є тотожною вимозі про скасування постанови про накладення арешту на грошові кошти, яка була задоволена судом. З огляду на викладене господарський суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення вимоги відповідача про зняття арешту з коштів, які акумульовані та знаходяться на поточному рахунку, відкритому в ТВБВ 10015/0535 філії - Одеське обласне управління АТ „Державний ощадний банк України".

Згідно з ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Положеннями ст. 86 ГПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Підсумовуючи викладене вище, господарський суд доходить висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення скарги комунального підприємства „Теплопостачання міста Одеси" шляхом скасування постанови головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кузьменка О.С. від 05.09.2019р. ВП №59819397 про арешт коштів боржника в частині накладення арешту на грошові кошти, що знаходяться на поточному рахунку № НОМЕР_1 , відкритому в ТВБВ 10015/0535 філії - Одеське обласне управління АТ „Державний ощадний банк України". В задоволенні решти вимог скарги необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 234, 343 ГПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

1. Скаргу комунального підприємства „Теплопостачання міста Одеси" на дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кузьменка О.С. - задовольнити частково.

2. Скасувати постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кузьменка О.С. від 05.09.2019р. ВП №59819397 про арешт коштів боржника в частині накладення арешту на грошові кошти, що знаходяться на поточному рахунку № НОМЕР_1 , відкритому в ТВБВ 10015/0535 філії - Одеське обласне управління АТ Державний ощадний банк України, та належать боржнику: комунальному підприємству „Теплопостачання міста Одеси", призначені для виплати заробітної плати працівникам комунального підприємства „Теплопостачання міста Одеси".

3. В решті вимог скарги відмовити.

Ухвала набирає законної сили в порядку ст. 235 ГПК України та може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складено 25.11.2019р.

Суддя С.П. Желєзна