ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

20.11.2019 Справа № 905/1883/19

Господарський суд Донецької області у складі головуючого судді Демідової П.В., при секретарі судового засідання Бутовій Є.В., розглянувши матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Ім. Кл. Петровського», с. Калинівка Миколаївської області,

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Зав-Агро», м. Єлизаветівка Донецької області,

про стягнення в сумі 23 423,19 грн.

Представники сторін

від позивача: не з`явився;

від відповідача: не з`явився

Суть справи:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «Ім. Кл. Петровського», звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Зав-Агро» про стягнення в сумі 23 423,19 грн., з яких: 15 814,58 грн. борг, 466,62 грн. - 3% річних, 1 616,19 грн. інфляційні втрати, 5 525,80 грн. пені.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на порушення відповідачем умов договору про переведення боргу від 20 грудня 2017 року та угоди про зарахування зустрічних позовних вимог від 22 грудня 2017 року, внаслідок чого утворилась основна заборгованість у розмірі 15 814, 58 грн. та виникли підстави для нарахування штрафних санкцій.

Позивач у судове засідання не з`явився, про дату та час проведення судового засідання повідомлений належним чином.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, місце та час розгляду справи повідомлений належним чином.

За змістом ч.3 п.3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв`язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Враховуючи вищевикладене та беручи до уваги наявні в матеріалах справи докази направлення на юридичну адресу відповідача процесуальних документів по справі №905/1883/19, систематичне неотримання поштової кореспонденції, а також враховуючи сплив розумних строків розгляду справи, суд робить висновок про належне виконання обов`язку повідомити відповідача про час та місце розгляду зазначеної справи та зазначає, що незабезпечення відповідачем умов для своєчасного отримання ним кореспонденції не може перешкоджати захисту прав третіх осіб у суді.

Оскільки у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору та відповідачем не надано доказів в підтвердження поважності причин неявки його повноважного представника в судове засідання, справа розглядається відповідно до ст.202 ГПК України без явки сторін за наявними в ній матеріалами.

З`ясувавши фактичні обставини справи, докази на їх підтвердження, виходячи з фактів, встановлених у процесі розгляду справи, суд,-

ВСТАНОВИВ:

20 грудня 2017 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Зав-Агро» (далі Первісний боржник), Товариством з обмеженою відповідальністю «Ім. Кл. Петровського» (далі Новий боржник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Агро-Нв», керуючись статтями 520-523 Цивільного кодексу України, уклали Договір про переведення боргу (далі Договір), за змістом п. 1.1. якого в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Первісний боржник переводить свій борг (далі - грошове зобов`язання) у розмірі 611 347, 87 грн., який виник на підставі Договору поставки нафтопродуктів № НВ275АП/ПММ від 19 червня 2017 року, укладеного між Первісним боржником та Кредитором.

Відповідно до п. 1.2 Договору Новий боржник заміняє Первісного боржника у грошовому зобов`язанні і приймає на себе обов`язки Первісного боржника перед Кредитором.

За п. 1.3 Договору сторонами погоджено, що заборгованість Первісного боржника перед Кредитором складає 611 347, 87 грн.

Згідно з п. 1.4 Договору до Кредитора переходить право вимагати від Нового боржника належного виконання зобов`язань за Договором № НВ275/АП/ПММ від 19.06.2017 року, а Новий боржник зобов`язується перед Кредитором виконувати зобов`язання Первісного боржника належним чином.

Підписанням цього Договору Кредитор дає згоду на заміну Боржника. (п. 1.5. Договору)

Згідно з п. 2.1 Договору Первісний боржник не пізніше одного дня з дня набрання чинності цього Договору зобов`язаний сплатити Новому боржнику плату за прийняття боргу у розмірі 611 347, 87 грн. шляхом перерахування відповідної грошової суми на розрахунковий рахунок Нового боржника.

За змістом п. 4.2 Договору перехід грошового зобов`язання від Первісного боржника до Нового боржника відбувається у момент підписання цього Договору.

Відповідно до п. 5.2 Договору за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання Первісний боржник несе відповідальність перед Новим боржником у вигляді пені у розмірі 1 % від простроченої суми такого зобов`язання.

Цей Договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та його скріплення печатками сторін та діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань.

Договір складено, підписано та скріплено печатками сторін належним чином.

22 грудня 2017 року між Новим боржником та Первісним боржником укладено Угоду про зарахування зустрічних однорідних позовних вимог (далі Угода), за змістом п. 1.1. якого сторони, керуючись ст.ст. 598, 601 Цивільного кодексу України та ст. 203 Господарського кодексу України, домовились припинити взаємні зобов`язання шляхом зарахування зустрічних однорідних позовних вимог на умовах та в порядку, викладених у цій Угоді.

Виходячи зі змісту п.п. 1.2.-1.5 Угоди Новий боржник заборгував Первісному боржнику 595 533, 29 грн. за Договором № 20/06 від 20.06.2017р. про надання сільськогосподарських послуг, а Первісний боржник у свою чергу заборгував Новому боржнику 611 347, 87 грн. за Договором про переведення боргу від 20.12.2017 року, викладеним вище.

Таким чином, сторони домовились про взаємне зарахування грошових вимог у розмірі 595 533, 29 грн., у зв`язку з чим припиняються зобов`язання Нового боржника перед Первісним боржником у розмірі 595 533, 29 грн. та зменшуються зобов`язання Первісного боржника перед Новим боржником до суми у розмірі 15 814, 58 грн.

Відповідно до п. 3.1 Угоди за неналежне виконання зобов`язань за Угодою така сторона відшкодовує іншій стороні спричинені збитки у порядку, передбаченому чинним законодавством України.

Угода набирає чинності з моменту її підписання та діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань.

Угода складена, підписана та скріплена печатками сторін без зауважень.

На підтвердження виконання своїх договірних зобов`язань позивачем долучено до матеріалів справи платіжне доручення № 204678846 від 23.07.2018 року, згідно якого вбачається, що ТОВ «Ім. Кл. Петровського» (позивач по справі) сплачено на користь ТОВ «АГРО-НВ» суму у розмірі 611 347, 87 грн. згідно Договору від 20.12.2017 року.

Враховуючи викладене вище та відсутність заперечень відповідача проти викладених у позовній заяві обставин суд дійшов висновку, що позивачем виконано грошові зобов`язання за спірним Договором в повному обсязі.

Обґрунтовуючи позовні вимоги в частині стягнення основної заборгованості позивачем зазначено, що відповідачем порушено умови виконання грошового зобов`язання за спірним Договором в частині сплати суми у розмірі 15 814, 58 грн., адже за умовами Угоди від 22.12.2017 року сторони у справі, шляхом зарахування зустрічних позовних вимог, визначили, що зобов`язання позивача припиняються в повному обсязі, а відповідача в рамках суми у розмірі 595 533, 29 грн., а залишок заборгованості, що складає 15 814, 58 грн. залишається за відповідачем.

Надавши правову кваліфікацію відносинам, що склались між сторонами, суд робить висновок, що вони пов`язані з виконанням грошового зобов`язання. За приписами ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно зі ст. 11, ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу України, однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договір.

Виходячи з контекстного змісту ст. 6, ч. 1 ст. 13, ст. 627 Цивільного кодексу України сторони під час укладення договору керуються принципом свободи договору, що обмежується обсягом, дозволеним чинним законодавством.

Згідно із ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Таке імперативне врегулювання договірних відносин усуває будь-які сумніви щодо юридичного значення умов договору: вони є юридично обов`язковими, гарантують право учасникам договірних відносин бути впевненими в тому, що кожна зі сторін має виконувати умови договору належним чином, а цивільні права, що ґрунтуються на його умовах, підлягають захисту в тій же мірі і в той же спосіб, що і права, які прямо передбачені актами цивільного законодавства або випливають із них.

Сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор. Якщо кожна із сторін у зобов`язанні має одночасно і права, і обов`язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов`язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї. (ст. 510 Цивільного кодексу України)

За змістом ст.ст. 512, 513 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), виконанням обов`язку боржника третьою особою. Такий правочин вчиняється у тій самій формі, обсязі і на умовах, що існували на момент переходу прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 528 Цивільного кодексу України виконання обов`язку може бути покладено боржником на іншу особу, якщо з умов договору, вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства або суті зобов`язання не випливає обов`язок боржника виконати зобов`язання особисто. У цьому разі кредитор зобов`язаний прийняти виконання, запропоноване за боржника іншою особою.

Відповідно до ч. 1 ст. 520 Цивільного кодексу України боржник може бути замінений іншою особою (переведення боргу) лише за згодою кредитора.

Виходячи з того, що Кредитор є одним з контрагентів за спірним Договором та підписав Договір належним чином суд робить висновок про надання згоди Кредитора на заміну боржника.

До матеріалів справи також наданий Договір № НВ275АП/ПММ від 19.06.2017 року поставки нафтопродуктів, укладений між Первісним боржником (відповідач по справі) та Кредитором, що є підставою виникнення грошового зобов`язання за спірним Договором, п. 4.1. якого встановлено, що розрахунки здійснюються в гривнях, шляхом безготівкової сплати. Форма розрахунків платіжне доручення. Крім того, за змістом Договору відсутні будь-які застереження щодо заборони заміни боржника у виконанні зобов`язань за Договором.

Таким чином, правочин із заміни боржника був виконаний Новим боржником належним чином, Договір про переведення боргу укладено у відповідності до приписів чинного законодавства, отже суд дійшов висновку про перехід права вимоги від Кредитора до Нового боржника та, відповідно, наявність права позивача вимагати від відповідача виконання грошового зобов`язання належним чином.

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України (далі ГК України), ст.ст. 525, 526 ЦК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом.

Дослідивши надані до матеріалів справи докази та виходячи з викладеного вище, суд дійшов висновку, що відповідач неналежним чином виконував свої зобов`язання, грошове зобов`язання виконано лише частково (виходячи з Угоди про зарахування зустрічних позовних вимог), у зв`язку з чим позивач правомірно вимагає стягнути з відповідача заборгованість за невиконання спірного Договору в повному обсязі в межах суми у розмірі 15 814, 58 грн.

Крім основної заборгованості позивач просив суд стягнути 3 відсотки річних у розмірі 466, 62 грн., інфляційні збитки у розмірі 1 616, 19 грн. та пеню у розмірі 5 525, 80 грн.

У відповідності до ч. 1 ст. 530 ЦК України зобов`язання повинно виконуватися у строки, встановлені договором.

Відповідно до ст. ст. 611, 612 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, якщо він не приступив до його виконання або не виконав у строк, встановлений договором або законом.

Згідно із ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок, судом встановлено, що розмір 3% річних за період з 1 червня 2018 року по 25 травня 2019 року складає 466, 62 грн., а тому суд задовольняє позовні вимоги в частині стягнення 3 відсотків річних в повному обсязі.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок інфляційних збитків, судом встановлено, що у розрахунку позивач визначає період стягнення інфляційних збитків квітень 2018-люти1 2019 року та зазначає суму до стягнення 1 616,19 грн. Проте, перевіривши розрахунок , судом встановлено, розмір інфляційних витрат за вказаний період виходячи з обсягу базової заборгованості складає 1 204, 99 грн., у зв`язку з чим суд задовольняє вимоги саме в цієї частині.

Крім основної заборгованості позивач просить стягнути пеню у розмірі 5 525, 80 грн. Обґрунтовуючи позовні вимоги в частині стягнення штрафних санкцій позивач посилався на ст. 536 Цивільного кодексу України, ст. 216 Господарського кодексу України, ст. 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» та п. 3.1. Угоди, відповідно до якого за неналежне виконання зобов`язань за цією Угодою така сторона відшкодовує іншій стороні спричинені збитки, штрафну неустойку, у порядку, передбаченому чинним законодавством України.

Особливості регулювання відповідальності за порушення грошових зобов`язань у відносинах суб`єктів господарювання визначаються приписами статей 534, 549-552 ЦК України, статей 229-234 ГК України та статей Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань».

Згідно зі ст. 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до ст. ст. 1,3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

У якості підстави позову в частині стягнення пені позивач посилається на п. 3.1. Угоди, за яким у випадку неналежного виконання зобов`язань за даною Угодою, така сторона відшкодовує іншій стороні спричинені нею збитки, штрафну неустойку у порядку, передбаченому чинним законодавством України.

Виходячи з контекстного змісту зазначеної Угоди, виконання прав та обов`язків сторін відбулося в момент її укладення, шляхом припинення взаємних грошових зобов`язань учасників за Договором № 20/06 про надання сільськогосподарських послуг від 20 червня 2017 року та за договором про переведення боргу від 20.12.2017 року в сумі 611 347,87 грн. В Угоді сторони констатували актуальність частини грошових зобов`язань відповідача за Договором про переведення боргу від 20 грудня 2017 року, а саме в сумі 15 814, 58 грн. При цьому за змістом Угоди сторонами не змінено та не встановлено відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань за Договором про переведення боргу від 20 грудня 2017 року.

Враховуючи викладене, суд робить висновок про безпідставність стягнення пені на підставі п. 3.1. Угоди .

Позивач, обґрунтовуючи вимоги щодо стягнення пені, посилається саме на п. 3.1. Угоди, визначаючи таким чином підставу позову в цієї частині. В умовах дії принципу диспозитивності господарського судочинства, суд позбавлений можливості самостійно змінювати підстави позову, у зв`язку з чим та розглядає спір ґрунтуючись виключно на заявлених позивачем вимогах.

Враховуючи висновок про безпідставність нарахування пені в межах Угоди про зарахування зустрічних однорідних грошових вимог, суд відмовляє у задоволені вимог про стягнення пені в повному обсязі.

Судові витрати у відповідності до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України стягуються з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 74, 76, 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Ім. Кл. Петровського» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Зав-Агро» про стягнення в сумі 23 423,19 грн. задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Зав-Агро» (85651, Донецька обл., Мар`їнський район, село Єлизаветівка, вулиця Центральна, будинок 39-А, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Ім. Кл. Петровського» (57440, Миколаївська обл., Березанський район, село Калинівка, вулиця Центральна, будинок 1, ) суму боргу у розмірі 15 814, 58 грн., 3 % річних у розмірі 466, 64 грн., інфляційних збитків у розмірі 1 204, 99 грн., суму судового збору у розмірі 1 434, 03 грн.

В решті позовних вимог відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення може бути оскаржене в Східний апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення в порядку передбаченому розділом IV ГПК України з урахуванням приписів перехідних положень.

Суддя П.В. Демідова

Повний текст рішення складено та підписано 25.11.2019р.

Інформацію щодо руху справи можна отримати на інформаційному сайті http://www.reyestr.court.gov.ua, веб-порталі "Судова влада України" (dn.arbitr.gov.ua).