РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

12.11.2019Справа №910/7705/19

За позовомПриватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АРКС"
доПриватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Український страховий стандарт"
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача -
ОСОБА_1
простягнення 21 322,50 грн.
Суддя Бойко Р.В.

секретар судового засідання Кучерява О.М.

Представники сторін:

від позивача: Кондрашов К.О.,

від відповідача: не з`явився,

від третьої особи: не з`явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У червні 2019 року Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "АХА Страхування" звернулось до господарського суду міста Києва із позовом до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Український страховий стандарт" про стягнення 21 322,50 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "АХА Страхування" на підставі договору добровільного страхування наземного транспорту "Все включено" №л386137а7ф від 22.11.2017 та у зв`язку з настанням страхової події - дорожньо-транспортної пригоди, виплачено страхове відшкодування власнику автомобіля Nissan Micra, державний номер НОМЕР_1 , а тому позивачем відповідно до положень ст. 27 Закону України "Про страхування" та статей 993, 1191 Цивільного кодексу України отримано право вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду.

Відповідальність власника транспортного засобу - автомобіля Mini Cooper, державний номер НОМЕР_2 , водієм якого скоєно дорожньо-транспортну пригоду станом на дату настання останньої, була застрахована Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Український страховий стандарт" на підставі договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АМ/006128306, а тому позивач вказує, що обов`язок з відшкодування частини спричинених збитків у розмірі 21 322,50 грн. покладається на відповідача.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 18.06.2019 за вказаним позовом відкрито провадження у справі №910/7705/19; вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін (без проведення судового засідання); визначено учасникам справи строки для подання відзиву на позов, відповіді на відзив та заперечень на відповідь на відзив.

09.07.2019 через відділ діловодства суду від Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Український страховий стандарт" надійшов відзив на позов, в якому відповідач визнав позовні вимоги частково, а саме: у сумі, яка відповідає вартості ремонту автомобіля Nissan Micra, державний номер НОМЕР_1 , відповідно до складеної ним калькуляції з програми "Audatex" з урахуванням зносу та складає 16 885,73 грн. В іншій частині позовних вимог проти задоволення відповідач заперечує та зазначає, що в цій частині відшкодування має бути покладено на винну особу.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 12.09.2019 вирішено здійснювати розгляд справи №910/7705/19 за правилами загального позовного провадження; призначено підготовче судове засідання на 01.10.2019; залучено до участі у справі ОСОБА_1 в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача; запропоновано сторонам надати суду пояснення щодо наданих ними калькуляцій з програми "Audatex" до 26.09.2019; запропоновано відповідачу надати суду інформацію щодо особи, яка є страховиком за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (полісом) №АМ/006128306 до 26.09.2019.

Крім того, у вказаній ухвалі судом було встановлено, що відповідно до витягу з Єдиного держаного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань назву позивача - з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АХА Страхування" змінено на Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "АРКС", у зв`язку з чим судом було враховано зміну назви позивача.

01.10.2019 через відділ діловодства суду від Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АРКС" надійшли пояснення в яких позивач зазначає, що оскільки розмір завданої шкоди не перевищує ліміт відповідальності страховика за полісом №АМ/006128306, то відсутні підстави для стягнення з винної особи різниці між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування та шкода має бути компенсована повністю відповідачем.

Протокольною ухвалою господарського суду міста Києва від 01.10.2019 відкладено підготовче засідання на 22.10.2019 для отримання відповіді від Відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації та для належного повідомлення третьої особи про дату, час та місце підготовчого засідання.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 23.10.2019 відкладено підготовче на 12.11.2019 у зв`язку з неявкою всіх учасників справи у підготовче засідання призначене на 22.10.2019.

В підготовче засідання 12.11.2019 представник позивача з`явився, надав пояснення по суті спору, відповідно до яких позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити. Проти розгляду справи по суті за відсутності представників відповідача та третьої особи не заперечував.

Відповідач та третя особа своїх повноважних представників в підготовче засідання 12.11.2019 не направили, про причини неявки в засідання не повідомили, хоча про дату, час та місце засідання були повідомлені належним чином.

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Ухвала суду про відкриття провадження у справі від 18.06.2019, як і послідуючі ухвали суду від 12.09.2019, 01.10.2019 та 23.10.2019 направлялися відповідачу рекомендованими листами з повідомленнями про вручення та були отримані останнім 20.06.2019, 30.09.2019, 04.10.2019 та 29.10.2019, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення №104, №978, №664 та №050 відповідно.

Ухвали суду від 12.09.2019 та 01.10.2019, направлялися третій особі рекомендованим листом з повідомленням про вручення, що підтверджується відтиском печатки про відправлення на зворотному боці таких ухвал, на адресу місця проживання третьої особи, яка зазначена у постанові Шевченківського районного суду міста Києва від 26.10.2018 у справі №761/36086/18 ( АДРЕСА_1 ), проте відправлення не були вручені третій особі та були повернуті до суду 25.09.2019 та 09.10.2019 із зазначенням на довідках відділення поштового зв`язку від 23.09.2019 та від 08.10.2019 - за закінченням терміну зберігання.

В подальшому, після отримання відомостей від Печерської районної в місті Києві державної адміністрації про реєстрацію місця проживання ОСОБА_1 , ухвали суду від 01.10.2019 та від 23.10.2019 направлялися третій особі рекомендованими листами з повідомленням про вручення, що підтверджується відтиском печатки про відправлення на зворотному боці таких ухвал, на адресу - 01015, м. Київ, вул. Лейпцизька, буд. 6, гуртожиток, проте відправлення не були вручені третій особі та були повернуті до суду 17.10.2019 та 06.11.2019 із зазначенням на довідках відділення поштового зв`язку від 10.10.2019 та від 28.10.2019 - інші причини, що не дали змоги виконати обов`язки щодо пересилання поштового відправлення.

Таким чином, враховуючи, що ухвали суду направлялися ОСОБА_1 на всі відомі суду адреси його проживання, зокрема, на адресу яка відповідає наданій інформації Печерською районною в місті Києві державною адміністрацією, а матеріали справи не містять доказів повідомлення іншої адреси проживання третьої особи то керуючись приписами ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України суд приходить до висновку, що ухвали суду по даній справі є такими, що були вручені третій особі.

Враховуючи такі обставини, як відсутність пояснень щодо причин неявки в засідання як визнання відповідачем позову в частині, систематичне повернення судової кореспонденції від третьої особи та відсутність заперечень у представника позивача проти розгляду справи по суті за відсутності представників відповідача та третьої особи, у підготовчому засіданні 12.11.2019, суд дійшов висновку про можливість почати розгляд справи по суті у судовому засіданні 12.11.2019.

В судовому засіданні 12.11.2019 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

У засіданнях здійснювалася фіксація судового процесу технічним засобами у відповідності до статті 222 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

22.11.2017 між ПрАТ "Страхова компанія "АХА Страхування" (в подальшому ПрАТ "Страхова компанія "АРКС") (страховик) та ОСОБА_3 (страхувальник, вигодонабувач) укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту "Все включено" №л386137а7ф (надалі - Договір), предметом якого є майнові інтереси страхувальника (вигодонабувача), що не суперечать закону, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням наземним транспортним засобом Nissan Micra, державний номер НОМЕР_1 та іншим майном вказаним у розділах 5 та 6 цього Договору (розділ 4 Договору).

Відповідно до п. 19.1 та п. 19.2 розділу 19 Договору дата початку Договору - 01.12.2017, дата закінчення дії Договору - 30.11.2018.

11.09.2018 о 13:20 год. год. по вул. Желябова, 2 у м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода (надалі - ДТП) за участю застрахованого автомобіля Nissan Micra, державний номер НОМЕР_1 , та автомобіля Mini Cooper, державний номер НОМЕР_2 , а саме: ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Mini Cooper, не обрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції в результаті чого здійснив зіткнення з транспортним засобом Nissan Micra, у зв`язку з чим обидва автомобілі зазнали механічних пошкоджень.

ДТП сталася в результаті порушення водієм ОСОБА_1 п.п. 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України, що підтверджується постановою Шевченківського районного суду міста Києва від 26.10.2018 у справі №761/36086/18, відповідно до якої ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

На підставі страхового акту №АХА2412378 від 28.09.2018, повідомлення про настання події, що має ознаки страхового випадку, заяви на виплату страхового відшкодування за договором добровільного страхування транспортного засобу від 22.11.2018, виставленого Фізичною особою-підприємцем Семеновою Міланою Михайлівною рахунку №100434 від 27.09.2018 та розрахунку суми страхового відшкодування, позивач, виконуючи свої зобов`язання за Договором добровільного страхування наземного транспорту "Все включено" №л386137а7ф від 22.11.2017, здійснив страхове відшкодування завданої шкоди внаслідок спірної ДТП шляхом виплати коштів страхувальнику (на рахунок СТО) в розмірі 21 322,50 грн., що підтверджується платіжним дорученням №501118 від 01.10.2018

Тобто, фактично позивачем сплачено страхове відшкодування у загальному розмірі 21 322,50 грн.

Статтею 27 Закону України "Про страхування" та статтею 993 Цивільного кодексу України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Із постанови Шевченківського районного суду міста Києва від 26.10.2018 у справі №761/36086/18 вбачається, що транспортний засіб - Mini Cooper, державний номер НОМЕР_2 , знаходився під керуванням ОСОБА_1 .

Частинами 1 та 2 статті 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до пунктів 1, 3 частини 1 статті 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, а за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Таким чином, за змістом вказаних норм у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципі вини.

Вина особи, яка керувала автомобілем Mini Cooper, державний номер НОМЕР_2 , встановлена у судовому порядку.

Станом на дату ДТП цивільно-правова відповідальність за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації автомобіля Mini Cooper, державний номер НОМЕР_2 була застрахована Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Український страховий стандарт" на підставі договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АМ/006128306.

Суд відзначає, що в силу приписів ч. 3 ст. 5 Цивільного кодексу України до спірних правовідносин підлягають застосуванню Закон України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"в редакції, чинній на момент страхового випадку (ДТП), тобто, станом на 11.09.2018.

Судом встановлено, що до позивача перейшли всі права потерпілого згідно ст. 512 Цивільного кодексу України, а тому, оскільки правовідносини між потерпілим та страховиком за полісом ОСЦВВТЗ (відповідач) регулюються Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", заміна кредитора в зобов`язанні не змінює їх суті та норми, якою вони регулюються.

З метою отримання страхового відшкодування позивач на підставі ст.ст. 11, 509, 530 Цивільного кодексу України та ст.ст. 35, 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" звернувся до відповідача із заявою вих. №ЕЛ_6868 від 19.11.2018, в якій просив сплатити суму страхового відшкодування у розмірі 21 322,50 грн. на рахунок Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АРКС" за вказаними у даному листі реквізитами.

Вказана заява отримана відповідачем 27.11.2018, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №929.

У п. 36.2 ст. 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" зазначено, що страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його; у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

За таких обставин, враховуючи, що позивач звернувся до відповідача із заявою на виплату страхового відшкодування за Полісом №АМ/006128306 і заява отримана відповідачем, суд дійшов висновку, що у відповідача виникло майнове зобов`язання перед позивачем з відшкодування шкоди за Полісом №АМ/001628306.

Попри наведене, такий обов`язок відшкодувати позивачеві шкоду обмежується лімітом відповідальності страхувальника згідно полісу в межами вартості відновлювального ремонту застрахованого автомобіля з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу.

за страховим випадком і в межах суми фактичних витрат, право на вимогу якої перейшло до позивача у зв`язку з виплатою страхового відшкодування, але виходячи з вартості відновлювального ремонту застрахованого автомобіля, з огляду на наступне.

За положеннями пункту 22.1 статті 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Статтею 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" встановлено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Тобто, наведеними положеннями встановлено, що розмір відповідальності страховика за полісом обмежується розміром відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу в межах встановлених відповідним полісом ліміту відповідальності та франшизи.

За змістом ст. 34 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" розмір шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, може бути визначено як експертом, так і аварійним комісаром.

Отже, належним доказом розміру відновлювального ремонту з урахування коефіцієнту фізичного зносу може бути висновок особи, яка згідно чинного законодавства України має право на проведення експертної оцінки майна (суб`єкт оціночної діяльності або аварійний комісар).

Відповідно до пункту 9 частини 2 статті 7 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" встановлено, що проведення оцінки майна є обов`язковим для визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом.

Норма ч. 1 ст. 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", яка передбачає відшкодування страховиком саме оціненої шкоди, не встановлює імперативного обов`язку щодо проведення такої оцінки саме суб`єктом оціночної діяльності відповідно до Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні", а отже така оцінка може бути здійснена на підставі рахунку СТО чи акту виконаних робіт.

Таким чином, проведення оцінки завданої шкоди суб`єктом оціночної діяльності є необхідним лише у випадку наявності підстав для вирахування коефіцієнту фізичного зносу у випадках і порядку, передбаченому Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів (затверджена наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року №142/5/2092).

Відповідно до пункту 7.38 вказаної Методики значення коефіцієнта фізичного зносу (Ез) приймається таким, що дорівнює нулю для нових складників та для складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує 5 років - для легкових КТЗ виробництва країн СНД та 7 років - для інших легкових КТЗ.

Згідно з п. 1.6 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 24.11.2003 №142/5/2092, строк експлуатації - період часу від дати виготовлення КТЗ до дати його оцінки.

Зі свідоцтва про реєстрацію пошкодженого автомобіля Nissan Micra, державний номер НОМЕР_1 , вбачається, що рік випуску автомобіля - 2006, а отже на момент ДТП строк його експлуатації перевищував строк, встановленого у п. 7.38 Методики.

Суд відзначає, що позивачем до позову було додано ремонтну калькуляцію №1.003.18.0 від 27.09.2018 з програми "Audatex", відповідно до якого вартість відновлювального ремонту автомобіля Nissan Micra, державний номер НОМЕР_1 , в результаті його пошкодження при спірному ДТП, дорівнює 21 322,50 грн., однак дана калькуляція здійснена без урахування коефіцієнту фізичного зносу пошкодженого автомобіля.

Таким чином, матеріали справи не містять доказів визначення вартості (звіту про оцінку) відновлювального ремонту автомобіля Nissan Micra, державний номер НОМЕР_1 , з урахуванням коефіцієнту зносу деталей, в порядку, передбаченому ст. 29 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" та пунктом 7.38 Методики, а отже позивачем не доведено, що вартість відновлювального ремонту становить 21 322,50 грн.

Приписами ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

В той же час, відповідачем до відзиву було долучено ремонтну калькуляцію №9453 від 11.03.2018 з програми "Audatex" відповідно до якого вартість відновлювального ремонту автомобіля Nissan Micra, державний номер НОМЕР_1 становить 16 885,73 грн., в частині цієї суми відповідачем визнано позов.

Відповідно до ч. 1 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованих підстав вважати їх недостовірними або визнаними у зв`язку з примусом. Обставини, які визнаються учасниками справи, можуть бути зазначені в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Частиною 6 статті 46 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд не приймає відмови від позову, зменшення розміру позовних вимог, визнання позову відповідачем у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє.

Частиною 4 статті 191 Господарського процесуального кодексу України визначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Враховуючи те, що відповідно до довіреності №76/19 від 12.18.19 представник відповідача не обмежений у праві визнавати позов (в тому числі, в частині), а визнання позову відповідачем в частині позовних вимог про стягнення страхового відшкодування у розмірі 16 885,73 грн. не суперечить закону та не порушує права чи інтереси інших осіб, суд прийняв визнання позову відповідачем.

Оскільки у суду відсутні підстави вважати недостовірними обставини в частині визнаного відповідачем розміру страхового відшкодування у сумі 16 885,73 грн. в силу приписів ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, то такі обставини не підлягають доказуванню.

Згідно статті 1194 Цивільного кодексу України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Тобто, зазначеною статтею встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність страхувальника за Полісом №АМ/001628306 ( ОСОБА_1 ) у розмірі, який перевищує суму, яка підлягає виплаті страховиком (Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Український страховий стандарт") потерпілому страхового відшкодування та становить різницю між фактично завданою шкодою і страховою виплатою.

Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Таким чином, виходячи з положень статті 1194 Цивільного кодексу України ОСОБА_1 як страхувальник за Полісом № АМ/006128306 несе цивільну відповідальність за завдану ним шкоду в межах різниці між фактичною вартістю відновлювального ремонту завданої шкоди та сумою, яка підлягає виплаті страховиком на підставі полісу.

Отже, обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування (постанова Великої Палати Верховного Суду від 20.06.2018 у справі № 308/3162/15-ц).

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 27.03.2019 у справі №752/16797/14-ц.

З огляду на викладене вбачається що, Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Український страховий стандарт" визнало наявність у нього зобов`язання перед позивачем у розмірі 16 885,73 грн., в той час як позивачем не доведено існування правових підстав для покладення на відповідача обов`язку з відшкодування коштів у розмірі 4 436,77 грн. (21 322,50 грн. - 16 885,73 грн.), а отже в цій частині сума визначено позивачем страхового відшкодування є необґрунтованою.

За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог частково та стягнення з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Український страховий стандарт" на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АРКС" суми страхового відшкодування у розмірі 16 885,73 грн.

Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне.

Частиною 1 статті 130 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50% судового збору, сплаченого при поданні позову.

Згідно з ч. 3 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

З огляду на те, що відзив в якому відповідач визнав позовні вимоги в частині стягнення з нього страхового відшкодування у розмірі 16 885,73 поданий до початку розгляду справи по суті, суд вирішив повернути позивачу з Держаного бюджету України, а саме - судовий збір у розмірі 760,64 грн.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (п. 3 ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України).

На підставі викладеного, керуючись ч. 1 ст. 129, ч. 1 ст. 130, ст.ст. 233, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, ч. 3 ст. 7 Закону України "Про судовий збір", суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АРКС" задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Український страховий стандарт" (04073, м. Київ, пров. Балтійський, буд. 20; ідентифікаційний код 22229921) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АРКС" (04070, м. Київ, вул. Іллінська, буд. 8; ідентифікаційний код 20474912) суму страхового відшкодування у розмірі 16 885 (шістнадцять тисяч вісімсот вісімдесят п`ять) грн. 73 коп. та судовий збір у розмірі 760 (сімсот шістдесят) грн. 64 коп. Видати наказ.

3. В іншій частині в задоволенні позову відмовити.

4. Повернути Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АРКС" (04070, м. Київ, вул. Іллінська, буд. 8; ідентифікаційний код 20474912) з Державного бюджету України частину судового збору у розмірі 760 (сімсот шістдесят) грн. 64 коп., сплаченого за платіжним дорученням №564098 від 28.05.2019. Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення. Відповідно до п.17.5 ч.1 ПЕРЕХІДНИХ ПОЛОЖЕНЬ Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга подається до Північного апеляційного господарського суду або через господарський суд міста Києва.

Повний текст рішення складено 26.11.2019.

Суддя Р.В. Бойко