ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" листопада 2019 р. Справа№ 910/12293/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Козир Т.П.

суддів: Яковлєва М.Л.

Скрипки І.М.

при секретарі Вага В.В.

за участю представників сторін:

від позивача : Акімова А.В. за довіреністю від 26.06.2019;

від відповідача 1: не з`явився;

від відповідача 2: Тоцька А.О. за ордером від 06.05.2019;

від третьої особи 1: Кравець В.В. за довіреністю від 22.10.2019;

від третьої особи 2: Візор О.М. за довіреністю від 04.07.2019;

від третьої особи 3: Грицаєнко Р.М. за довіреністю від 03.09.2019;

від третьої особи 4: не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві апеляційну скаргу Комунального підприємства "Київський метрополітен"

на рішення Господарського суду міста Києва від 09.04.2019 (повне рішення складено 19.04.2019)

у справі №910/12993/18 (суддя Чинчин О.В.)

за позовом Комунального підприємства "Київський метрополітен"

до 1. Товариства з обмеженою відповідальністю "Нафтова компанія "НАРОДНА"

та 2. Товариства з обмеженою відповідальністю "ТРІ МЕНЕДЖМЕНТ" (Латвійська Республіка)

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача:

1. Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)

2. Департаменту комунальної власності міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)

3. Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)

4. Головного управління Держгеокадастру у Київській області

про знесення самочинно збудованої автозаправної станції,

УСТАНОВИВ:

У вересні 2018 року Комунальне підприємство "Київський метрополітен" (далі - позивач) звернувся у Господарський суд міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Нафтова компанія "НАРОДНА" (далі - відповідач 1), у якому просив зобов`язати відповідача 1 знести самочинно збудовану автозаправну станцію (далі - АЗС), розташовану на земельній ділянці (кадастровий номер :78:035:0002) за адресою: м.Київ, вул. Озерна, 3.

Позовні вимоги мотивовані тим, що земельна ділянка з кадастровим номером :78:035:0002 передана позивачу у постійне користування і перебуває в комунальній власності територіальної громади м.Києва. При обстеженні земельної ділянки було встановлено, що на ній розташована належна відповідачу 1 автозаправна станція, яка побудована без дозволу та надання земельної ділянки у користування, а тому, згідно приписів ст. 376 ЦК України та 212 ЗК України, автозаправна станція підлягає знесенню.

У процесі розгляду справи Товариство з обмеженою відповідальністю "ТРІ МЕНЕДЖМЕНТ" подало клопотання про залучення до участі у справі третьою особою, посилаючись на те, що воно є власником спірної автозаправної станції.

За наслідками розгляду даного клопотання суд першої інстанції залучив Товариства з обмеженою відповідальністю "ТРІ МЕНЕДЖМЕНТ" співвідповідачем (далі - відповідач 2).

Заперечуючи проти позову, відповідач 2 посилався на те, що спірна автозаправна станція не є самочинним будівництвом, право власності на неї зареєстровано у встановленому законом порядку, вона була предметом ряду цивільних угод; позивач, будучи обізнаним про реального власника, звернувся з вимогою про знесення до особи, яка ніколи не була власником. Також вказав, що позивач не є особою, яка має право звертатись із позовом щодо знесення самочинного будівництва.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 09 квітня 2019 року у позові відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, Комунальне підприємство "Київський метрополітен" подало апеляційну скаргу, у якій просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове рішення, яким задовольнити позов.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом було порушено норми матеріального та процесуального права, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки земельна ділянка надана позивачу у постійне користування і на даний час відсутнє будь-яке рішення чи дозвіл органу місцевого самоврядування щодо передачі земельної ділянки під розміщення АЗС; висновок про правомірність будівництва АЗС є помилковий, оскільки дозвіл, виданий згідно розпорядження представника Президента України від 28.02.1994, стосувався розміщення тимчасового блок-пункту заправки пальним на території електродепо; попередній власник АЗС не закінчив оформлення права користування земельною ділянкою у встановленому порядку; відповідачем 2 не укладено жодного договору оренди земельної ділянки і він самовільно нею користується; набуття відповідачем 2 права власності на АЗС у 2015 році не спростовує факту незаконного використання земельної ділянки і вона підлягає поверненню позивачу, тому АЗС підлягає знесенню.

Відповідачем 2 подано відзив на апеляційну скаргу, у якому він заперечує проти її задоволення та просить залишити оскаржуване рішення без змін, посилаючись на те, що позивач протягом розгляду справи не заявив будь-яких вимог до ТОВ "ТРІ МЕНЕДЖМЕНТ", як співвідповідача по справі, а також приховав факти, які нівелюють його позицію; АЗС була побудована у 1995 році згідно розпорядження представника Президента України, її було передано на баланс Київському метрополітену, це майно передавалось ним в оренду, під розміщення АЗС видавались відповідні дозволи.

У 2005 році за територіальною громадою міста Києва було зареєстровано право власності на предмет спору, а у 2006 році ця АЗС була продана ТОВ "Менга", у 2012 році ТОВ "Менга" продало АЗС ТОВ "Торговий дім "Білоруські нафтопродукти", яке передало його в іпотеку АТ "Baltic International Bank", і у зв`язку із порушенням боржником своїх зобов`язань банк звернув стягнення на предмет іпотеки та у 2015 році продав його відповідачу 2, тому відповідач 1 з моменту первинної реєстрації права власності не був ані користувачем, ані орендарем, ані власником АЗС. При цьому, у акті перевірки, який став підставою позову, вказано, що власником АЗС є саме відповідач 2, однак, позов було подано до особи, яка не має відношення до АЗС і позовні вимоги позивач не змінював.

Третя особа 1 подала письмові пояснення, у яких підтримала апеляційну скаргу позивача та просила її задовольнити, посилаючись на те, що у відповідача 2 відсутні документи, що посвідчують право користування відповідною земельною ділянкою.

Представники відповідача 1 та третьої особи 4 у судове засідання не з`явились.

Третя особа отримала ухвалу суду, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення, а ухвала суду направлена на адресу відповідача1, яка зазначена у апеляційній скарзі та у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, повернута поштою з довідкою "За закінченням встановленого строку зберігання".

Згідно ч. 7 ст. 120 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Отже, судом вчинено всі необхідні процесуальні дії, направлені на повідомлення відповідача 1 про час та місце розгляду справи.

Частиною 12 ст. 270 ГПК України встановлено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Представник позивача (апелянта) у судовому засіданні підтримала доводи, викладені у апеляційній скарзі, просила її задовольнити.

Представник відповідача 2 у судовому засіданні заперечила проти задоволення апеляційної скарги з підстав, викладених у відзиві.

Представники третіх осіб 1, 2, 3 у судовому засіданні просили задовольнити апеляційну скаргу.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши апеляційну скаргу, Північний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, Рішенням Київської міської ради №59/1269 від 12.02.2004 року "Про надання і вилучення земельних ділянок та припинення права користування землею" затверджено проект відведення земельних ділянок Комунальному підприємству "Київський метрополітен" для експлуатації та обслуговування електродепо "Оболонь" на вул. Озерній, 3, та вентиляційного кіоску №125 на вул. Богатирській (на дамбі) в Оболонському районі м. Києва (т.1 а.с.50-52).

Відповідно до Державного акту на право постійного користування земельною ділянкою №9080528 від 17.12.2004 земельна ділянка на вул.Озерній, 3, в Оболонському районі м. Києва належить на праві постійного користування земельною ділянкою Комунальному підприємству "Київський метрополітен", цільове призначення - експлуатація та обслуговування електродепо "Оболонь" (т.1 а.с.94-95).

Управлінням з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Київській області проведено перевірку дотримання вимог земельного законодавства за об`єктом - земельною ділянкою, за результатами якої складено Акт №256-ДК/284/АП/09/01 від 19.06.2018 року (т.1 а.с.55-57), у якому зазначено наступне:

- у результаті перевірки встановлено, що на земельній ділянці загальною площею 16,4762 га, яка розташована по вул. Озерна, 3, в Оболонському районі міста Києва розміщена адміністративна будівля, електродепо, яке виконує виробничі завдання з технічного обслуговування та експлуатації рухомого складу поїздів, складські будівлі. Земельна ділянка огороджена залізобетонним парканом, встановлено ворота для в`їзду техніки, доступ на ділянку обмежений, територія охороняється. Частина земельної ділянки орієнтовною площею 0,13 га відгороджена та використовується для розміщення гаражів на капітальній основі. На частині вищезазначеної земельної ділянки орієнтовною площею 0,06 га розміщена АЗС "Народна". Також, на орієнтовній площі 1,6га вищезазначеної земельної ділянки складовано тимчасові споруди (кіоски, кофейні тощо);

- відповідно до відомостей Державного земельного кадастру, земельна ділянка загальною площею 16.4762 га, яка розташована по вул. Озерна, 3, в Оболонському районі міста Києва (кадастровий номер :78:035:0002) на підставі рішення Київської міської ради від 12.02.2004 № 59/1269 надана в користування КП "Київський метрополітен" для експлуатації та обслуговування електродепо "Оболонь". Право користування земельною ділянкою посвідчено державним актом на право постійного користування земельною ділянкою від 17.12.2004 ЯЯ № 080528;

- у подальшому, відповідно до рішення Київської міської ради від 05.03.2015 №204/1069, надано дозвіл ТОВ "Торговий дім "Білоруські Нафтопродукти" на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по вул. Озерній, 3, (літ A) в Оболонському районі міста Києва орієнтовною площею 0.06 га в довгострокову оренду на 10 років для експлуатації та обслуговування автозаправної станції з подальшою реконструкцією;

- також відповідно до вищезазначеного рішення Київською міською радою надано дозвіл на розроблення технічної документації із землеустрою поділу земельної ділянки площею 16.4762 га (кадастровий номер :78:035:0002) по вул. Озерній, 3, в Оболонському районі міста Києва, яка перебуває в користуванні КП "Київський метрополітен" на підставі державного акту на право постійного користування від 17.12.2004 ЯЯ №080528, який зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 04-9-00009;

- згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна по вул . Озерна, 3, в м. Києві зареєстровано право власності за TOВ "Трі Менеджмент" на комплекс будівель та споруд АЗС загальною площею 18,7 кв. м. реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 0, складовими частинами об`єкта нерухомого майна є будівля АЗС "А" загальною площею 18.7 кв. м., резервуар пального на 26. куб. м. "I", резервуар пального на 23 куб. м. "ІІ", резервуар пального на 24 куб. м. "ІІІ", паливно - роздавальна колонка - 2шт. "IV". замощення "V" загальною площею 526.8 кв.м.. електроопори - 2 шт. "VI", інформаційна стела "VI";

- відповідно до договору управління нерухомим майном управителем майна є ТОВ "РОМХОЛД ІНВЕСТ";

- крім того, відповідно до ухвал Печерського районного суду від 01.08.2016 по справі №757/36834/16-к та від 20.09.2016 по справі №757/45975/16-к накладено арешт на нерухоме майно;

- Київська міська рада рішень щодо передачі у власність чи користування земельної ділянки по вул. Озерна, 3, (літ. А) для експлуатації та обслуговування автозаправної станції не приймала. Враховуючи викладене, частина земельної ділянки з кадастровим номером :78:035:0002 орієнтовною площею 0,19 га, на якій розміщено гаражі та автозаправна станція, використовуються з порушенням вимог п.а) ч.1 ст.96 Земельного кодексу України - невиконання вимог щодо використання земель за цільовим призначенням. (т.1 а.с.55-57).

16.05.2018 працівниками Комунального підприємства "Київський метрополітен" проведено огляд земельної ділянки, яка розташована за адресою: вул. Озерна, 3, за результатами якої складено Акт, яким встановлено, що земельна ділянка (кадастровий №:78:035:0002) площею 16,4762 га розташована на вул. Озерна,3 та використовується на підставі Державного акта на право постійного користування земельною ділянкою від 17.12.2004 р. серія ЯЯ №080528 з цільовим призначенням під експлуатацію та обслуговування електродепо "Оболонь". На території електродепо "Оболонь" знаходиться АЗС "Народна", яка експлуатується на даний час та не відноситься до КП "Київський метрополітен". Розташування АЗС "Народна" вирішувалось без участі підприємства. Частина земельної ділянки згідно точок повороту 1-7 та 50-61-1 призначена та використовувалася для під`їзних колій до електродепо "Оболонь". Орієнтовні розміри складають 150м х 11м і межує з автокооперативом "Деснянський" та "Десна". На даний час на цьому відрізку земельної ділянки демонтовано під`їздні колії (шпали, колії) і територія не використовується за цільовим призначенням. Також в ході обстеження виявлено побудовані гаражі для приватних автомобілів. За попереднім оглядом встановлено, що гаражі встановлено на частині земельної ділянки з кадастровим №:78:035:0002. Будь-які дозволи на розміщення гаражів на земельній ділянці від керівництва електродепо "Оболонь" за останніх 3 роки на надавалися. За отриманою від голови автокооператива "Деснянський" інформацією, вищевказані гаражі не входять до складу автокооператива. (т.1 а.с.58-59)

30 липня 2018 року позивач листом за вих. №394 від вимагав від відповідача 1 усунути порушення шляхом знесення АЗС "Народна", яка розташована на земельній ділянці (кадастровий номер :78:035:0002) площею 16,4762 (т.1 а.с.60-63).

У зв`язку із викладеними обставинами позивач звернувся до суду із даним позовом та просив зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю "Нафтова компанія "НАРОДНА" знести самочинно збудовану автозаправну станцію, розташовану на земельній ділянці (кадастровий номер :78:035:0002) за адресою: м. Київ, вул. Озерна, 3, оскільки станом на день подання позову відсутнє будь-яке рішення або дозвіл органу місцевого самоврядування щодо передачі земельної ділянки (кадастровий номер :78:035:0002) площею 16,4762, яка розташована за адресою: м. Київ, вул. Озерна, 3, з цільовим призначенням під експлуатацію та обслуговування електродепо "Оболонь" Товариству з обмеженою відповідальністю "Нафтова компанія "НАРОДНА", також не укладено жодного договору оренди, тобто, відповідач 1 самовільно, без правовстановлюючих документів, розмішує та експлуатує АЗС "Народна".

Відповідач 1 заперечень проти позову не подав, ухвали суду, які направлялись за адресою його державної реєстрації, повертались з довідками "За закінченням встановленого строку зберігання".

Однак, до суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "ТРІ МЕНЕДЖМЕНТ", яке залучено до участі у справі співвідповідачем, та заперечуючи проти позову, посилалось на те, що:

- Комунальним підприємством "Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна" було здійснено первинну реєстрацію права власності на АЗС за адресою: м. Київ, вул. Озерна, 3, тому відсутні підстави віднесення об`єкту до самочинного будівництва;

- позивач звертався із заявою №2162 від 21.05.2013 р. про надання ТОВ "Торговий дім "Білоруські нафтопродукти" дозволу на розміщення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для експлуатації та обслуговування АЗС з подальшою реконструкцією, проте, у зв`язку з втратою права власності, закінчити процедуру передачі у користування чи власність було неможливо;

- позов заявлений до особи, яка не є власником АЗС, без з`ясування у власника питання щодо наявності чи відсутності дозвільної документації на її будівництво, а позов про знесення самочинного будівництва пред`являється до особи, яка її вчинила.

Крім того, було заявлено про застосування строків позовної давності до вимог позивача.

Судом першої інстанції було витребувано у Комунального підприємства "Київське міське бюро технічної інвентаризації" копію матеріалів інвентаризаційної справи відносно комплексу будівель і споруд АЗС, який розташований за адресою: м. Київ, вул. Озерна, 3, право власності на яке було зареєстровано КП "Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна" 12.03.2010 року в реєстровій книзі №128п 240 за реєстровим №7675-П та зареєстровано в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно 14.02.2012 року, реєстраційний номер 35999216.

З копії інвентаризаційної справи вбачається, що рішенням Київської міської ради депутатів трудівників №1094/12 від 01.08.1977 р. відведено Київському метрополітену земельну ділянку площею 17,2 га в Мінському районі під будівництво депо. (т.2 а.с.94)

Розпорядженням представника Президента України №94 від 28.02.1994 року "Про тимчасове встановлення блок-пунктів заправки пальним відділом внутрішніх справ по охороні Київського метрополітену на території електродепо "Оболонь" за адресою: вул. Озерна, 1" дозволено встановити відділу внутрішніх справ по охороні Київського метрополітену блок-пункти заправки пальним на території електродепо "Оболонь" за адресою: вул. Озерна, 1. (т.2 а.с.96)

Головне управління архітектури та містобудування м. Києва "Головкиївархітектура" листом №07-1638 від 13.09.1994 року дозволило Київському метрополітену використати земельну ділянку по вул. Озерній, 1 , для розміщення тимчасових автозаправних блок-пунктів. (т.2 а.с.97)

За Актом прийому - передачі матеріальних цінностей від 03.04.1998 року у складі директора АТЗТ "Нафтопостач", нач. ел.депо "Оболонь", АТЗТ "Нафтопостач" передало Київському метрополітену матеріальні цінності, що є частиною забудови та обладнання автозаправної станції, що знаходиться на території ел.депо "Оболонь". (т.2 а.с.92)

Актом вводу об`єкта, затвердженим генеральним директором АТЗТ "Нафтопостач" 09.03.1995 року, у складі приймальної комісії вирішено прийняти в експлуатацію АЗС по пр. Оболонському в м. Києві. (т.2 а.с.98)

Актом вводу в експлуатацію основних фондів, затвердженим генеральним директором АТЗТ "Нафтопостач" 01.04.1995 року, у складі приймальної комісії вирішено АЗС по пр. Оболонському у м. Києві ввести в експлуатацію. (т.2 а.с.99)

Згідно з Актом прийому - передачі майна в оренду до Договору №40/98-Т4-2 від 25.06.1998 року Київський метрополітен (Орендодавець) передав, а Товариство з обмеженою відповідальністю "Менга" (Орендар) прийняло забудову, обладнану під АЗС, на території електродепо "Оболонь" Київського метрополітену площею 334 кв.м.(т.2 а.с.100)

За Актом про приймання в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта - нежилого будинку автозаправної станції по вул. Озерна, 3-А, в Оболонському районі м. Києва комісією прийнято в експлуатацію, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Марчук Л.В. 23.12.2005 р. (т.2 а.с.110-111)

Мінською держадміністрацією, яка змінила найменування на Оболонську районну в м. Києві державну адміністрацію, у період з 2000 по 25.05.2003 р. було видано Товариству з обмеженою відповідальністю "Менга" дозволи на розміщення об`єкту торгівлі - АЗС по вул. Озерна, 3. (т.2 а.с.104-106)

Листом №043-2400 від 20.11.2003 року Головне управління контролю за благоустроєм та зовнішнім дизайном м. Києва підтвердило Товариству з обмеженою відповідальністю "Менга" правомірність розміщення автозаправної станції по вул. Озерна, 3, на території електродепо "Оболонь". (т.2 а.с.103)

Відповідно до свідоцтва про право власності серії ЯЯЯ №355684 від 26.08.2005 року, виданого Головним управлінням комунальної власності м.Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), нежилий будинок автозаправної станції площею 18,70 кв.м., який розташований в м. Києві по вул. Озерна, 3 (літера А) належить територіальній громаді міста Києва на праві комунальної власності. (т.2 а.с.109)

21.02.2006 року між Головним управлінням комунальної власності м.Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (Продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Менга" (Покупець) було укладено Договір купівлі - продажу нежилого будинку автозаправної станції, споруд та обладнання, за яким Продавець продав, а Покупець купив нежилий будинок автозаправної станції площею 18,7 (вісімнадцять цілих сім десятих) кв.м, споруди та обладнання автозаправної станції, які знаходяться за адресою: м.Київ, вул. Озерна, З (три) літера "А", відповідно до додатку №1, який є невід`ємною частиною цього договору (надалі-Об`єкт приватизації).

Покупець зобов`язується прийняти Об`єкт приватизації і сплатити ціну відповідно до умов, що визначені у цьому договорі, та зареєструвати право власності на Об`єкт приватизації у комунальному підприємстві „Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна". Зведені акти інвентаризації нежилого будинку, споруд та обладнання затверджені 20 липня 2005 року. (т.2 а.с.125-126)

Рішенням Господарського суду міста Києва від 29.01.2015 року у справі №910/24348/14 зобов`язано товариство з обмеженою відповідальністю "МЕНГА" виконати умови договору купівлі - продажу нежилого будинку автозаправної станції, споруд та обладнання автозаправної станції, що посвідчений приватним Київського міського нотаріального округу БабенкомВ.В. 25 грудня 2012 року, та передати товариству з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Білоруські нафтопродукти" технічну документацію на відчужений об`єкт нерухомого майна, а саме: - державний акт на право постійного користування земельною ділянкою, на якій розташований нежилий будинок автозаправної станції, площею 18,7 кв. м., споруди та обладнання автозаправної станції, які знаходяться за адресою: м. Київ, вул.Озерна, 3, літера А; акти державної комісії про введенню в експлуатацію нежилого будинку автозаправної станції, площею 18,7 кв. м., споруд та обладнання автозаправної станції, які знаходяться за адресою: м. Київ, вул.Озерна, 3, літера А; дозвільну документацію на підключення до електромереж, водогону, каналізації та тепломережі нежилого будинку автозаправної станції, площею 18,7 кв.м., споруд та обладнання автозаправної станції, які знаходяться за адресою: м. Київ, вул. Озерна, 3, літера А; погодження Державної автомобільної інспекції щодо будівництва, реконструкції і ремонту автомобільних доріг, у межах смуги відведення автомобільних доріг або червоних ліній міських вулиць і доріг, біля нежилого будинку автозаправної станції, площею 18,7 кв.м., споруд та обладнання автозаправної станції, які знаходяться за адресою: м. Київ, вул. Озерна, 3, літера А. (т.2 а.с.165-167).

Вказаним рішенням суду встановлено, що 25.12.2012 року між товариством з обмеженою відповідальністю "МЕНГА" (продавцем) та товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Білоруські нафтопродукти" (покупцем) був укладений договір купівлі - продажу нежилого будинку автозаправної станції, споруд та обладнання автозаправної станції, відповідно до якого продавець за цим договором, в особі його представника, передає у власність (продає) покупцю, а покупець, в особі його представника, приймає від продавця (купує) нежилий будинок автозаправної станції площею 18,7 (вісімнадцять цілих сім десятих) кв. м., споруди та обладнання автозаправної станції, які знаходяться за адресою : місто Київ, вулиця Озерна, 3 (три) літера "А", надалі - об`єкта нерухомого майна, і оплачує його вартість за ціною та у порядку, передбаченому цим договором ( п.1.1 договору ).

Рішенням Київської міської ради №204/1069 від 05.03.2015 року надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки товариству з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Білоруські нафтопродукти" на вул. Озерній, 3 (літ. А) в Оболонському районі м. Києва орієнтовною площею 0,06 га (земельна ділянка комунальної власності територіальної громади міста Києва) в довгострокову оренду на 10 років для експлуатації та обслуговування автозаправної станції з подальшою реконструкцією згідно з планом-схемою (додаток до рішення) (N К-22894). Надано дозвіл на розроблення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки площею 16,4763 га (кадастровий номер : 78:035:0002) на вул. Озерній, 3 в Оболонському районі м. Києва, яка перебуває в постійному користуванні комунального підприємства "Київський метрополітен" на підставі державного акта на право постійного користування земельною ділянкою, зареєстрованого в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за N 04-9-00009 від 17.12.2004, з урахуванням пункту 1 цього рішення (т.1 а.с.146-147).

11.03.2015 року між Акціонерним товариством "Балтік Інтернешнл Банк" (Продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ТРІ МЕНЕДЖМЕНТ" (Покупець) було укладено Договір купівлі - продажу нерухомого майна, відповідно до умов якого Продавець передав, а Покупець прийняв у власність нежилий будинок автозаправної станції (літ. А), що розташований за адресою: м. Київ, вул. Озерна, 3, загальна площа нерухомого майна 18,7 кв.м., посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тверською І.В. за реєстровим №669. (т.1 а.с.226-229)

Згідно витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 16.12.2015 року, комплекс будівель та споруд АЗС у м. Києві по вул. Озерній, 3, площею 18,7 кв.м., належить на праві приватної власності Товариству з обмеженою відповідальністю "ТРІ МЕНЕДЖМЕНТ" (т.1 а.с.213-214).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції прийшов до висновку щодо відсутності правових підстав для знесення автозаправної станції, оскільки позивачем не доведено факту здійснення самочинного будівництва, а також не доведено того, що будівництво АЗС здійснювалось саме відповідачами.

Північний апеляційний господарський суд погоджується із висновком суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позову з огляду на наступне.

Частиною 1 ст. 16 Цивільного Кодексу України (далі - ЦК України) встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (частина 1 статті 15 ЦК України).

Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997, визначено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

За змістом частини 1 статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (частина 1 статті 321 цього Кодексу).

Згідно зі статтею 125 Земельного Кодексу України (далі - ЗК України) право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Матеріалами справи підтверджується, що відповідно до Державного акту на право постійного користування земельною ділянкою №9080528 від 17.12.2004 земельна ділянка на вул. Озерній, 3, в Оболонському районі м. Києва передана в постійне користування позивачу.

Згідно з частиною 2 статті 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав (частина 3 цієї статті).

Статтею 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Предметом позову у даній справі є вимоги позивача, як постійного користувача земельної ділянки (кадастровий номер :78:035:0002), що перебуває в комунальній власності територіальної громади міста Києва, про знесення автозаправної станції, яка, за доводами позивача, самочинно побудована на цій земельній ділянці.

Статтею 212 ЗК України встановлено, що самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду.

Згідно з частиною 1 статті 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Частиною 2 зазначеної статті встановлено, що особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Відповідно до частини 4 статті 376 ЦК України якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок.

За змістом спеціальної матеріально-правової норми, викладеної в частині 1 статті 376 ЦК України, поняття самочинного будівництва визначено через сукупність його основних ознак, які є умовами або підставами, за наявності яких об`єкт нерухомості може бути визначений самочинним, а саме, якщо:

1) він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена в установленому порядку для цієї мети;

2) об`єкт нерухомості збудовано без належного дозволу чи належно затвердженого проекту;

3) об`єкт нерухомості збудований з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Кожна із зазначених ознак є самостійною і достатньою для того, щоб визнати об`єкт нерухомого майна самочинним будівництвом.

Суть самочинного будівництва обумовлює презумпцію неможливості виникнення права власності на неправомірно збудований об`єкт. Це означає, що особа, яка здійснила самочинне будівництво, не набуває права власності на нього, оскільки будівництво було здійснене без дотримання передбаченого законом порядку його здійснення і не може бути законною підставою для виникнення права власності на такий об`єкт.

Судом першої інстанції, з врахуванням положень статей 19, 20, 67 ЗК України, Класифікації видів цільового призначення земель, затвердженої наказом №548 від 23.07.2010 Державного комітету України із земельних ресурсів, Порядку ведення Державного земельного кадастру, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України, було вірно встановлено, що земельна ділянка, яка знаходиться по вул. Озерній, 3, в м. Києві, з кадастровим номером :78:035:0002, належить до категорій земель - землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення, має цільове призначення - для розміщення та експлуатації будівель і споруд міського електротранспорту, а, отже, здійснення будівництва автозаправної станції на вказаній земельній ділянці відповідає приписам ст. 71 Земельного кодексу України та ніяким чином не свідчить про використання земельної ділянки не за цільовим призначенням.

Таким чином, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про те, що будівництво автозаправної станції було здійснено на земельній ділянці, яка віднесена для цієї мети у встановленому законом порядку, а тому відсутній перший критерій для визнання будівництва самочинним.

Щодо другого критерію, то як вірно встановлено судом першої інстанції, будівництво здійснювалось на підставі розпорядження представника Президента України №94 від 28.02.1994 року як тимчасового автозаправного блок-пункту, при цьому Головне управління архітектури та містобудування м.Києва "Головкиївархітетура" листом №07-1638 від 13.09.1994 року дозволило Київському метрополітену використати земельну ділянку по вул. Озерній, 1, для розміщення тимчасових автозаправних блок-пунктів. Актом вводу об`єкта, затвердженим генеральним директором АТЗТ "Нафтопостач" 09.03.1995 року, вирішено прийняти в експлуатацію АЗС по пр. Оболонському в м. Києві, Актом вводу в експлуатацію основних фондів, затвердженим генеральним директором АТЗТ "Нафтопостач" 01.04.1995 року, у складі приймальної комісії вирішено АЗС по пр. Оболонському у м. Києві ввести в експлуатацію.

Згідно балансової довідки від 24.11.2003 №36101-1036 автозаправна станція знаходилась на балансі електродепо "Оболонь" КП "Київський метрополітен" з 03.04.1998, згідно акту прийому-передачі матеріальних цінностей і входить до І групи основних засобів.

Також з матеріалів справи вбачається, що відповідно до договору оренди від 25.06.1998 начальник Київського метрополітену передав "забудову, обладнану під АЗС, на території електродепо "Оболонь" в площею 334 кв.м. в оренду ТОВ "Менга".

Листом від 20.11.2003 №043-2400 Головне управління контролю за благоустроєм та зовнішнім дизайном м. Києва Київської міської державної адміністрації пропонувало ТОВ "Менга" прискорити розробку проектної документації на реконструкцію.

Відповідно до свідоцтва про право власності серії ЯЯЯ №355684 від 26.08.2005 року, виданого Головним управлінням комунальної власності м.Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), нежилий будинок автозаправної станції площею 18,70 кв.м., який розташований в м. Києві по вул. Озерна, 3 (літера А), належав територіальній громаді міста Києва на праві комунальної власності.

Отже, є юридично вірним висновок суду першої інстанції про правомірність будівництва автозаправної станції в м. Києві по вул. Озерна, 3 (літера А), оскільки будівництво здійснювалось у відповідності до чинного на той час законодавства, позивач користувався АЗС та, зокрема, передав її в оренду ТОВ "Менга", яке було орендарем у період з 1998 по 2005 рік, а право власності на автозаправну станцію було зареєстровано за власником земельної ділянки - територіальною громадою міста Києва.

Крім цього, у подальшому, на підставі низки правочинів, АЗС від первісного власника перейшла до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Білоруські нафтопродукти", якому було надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, однак, ним не було закінчено оформлення права користування земельної ділянки, оскільки нерухоме майно було відчужене.

Щодо останнього критерію визначення будівництва як самочинного, то, як вірно встановив суд першої інстанції, з посиланням на норми Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", матеріали справи не містять, а позивачем в свою чергу не надано жодних належних, допустимих та достовірних доказів на підтвердження наявності істотних порушень при здійсненні будівництва автозаправної станції в м. Києві по вул. Озерна, 3 (літера А), зокрема, наявності припису щодо встановлення факту самочинного будівництва об`єкта.

За встановлених обставин, апеляційний господарський суд погоджується із висновком суду першої інстанції щодо відсутності у даному випадку передбачених статтею 376 ЦК України ознак, за яких будівництво автозаправної станції в м. Києві по вул. Озерна, 3 (літера А) могло б бути визнано самочинним будівництвом.

При цьому матеріали справи взагалі не містять доказів того, що вказане будівництво було здійснено Товариством з обмеженою відповідальністю "Нафтова компанія "НАРОДНА", до якого було подано позов, або Товариством з обмеженою відповідальністю "ТРІ МЕНЕДЖМЕНТ", оскільки автозаправна станція була побудована саме за клопотанням позивача - Київського метрополітену та перебувала у його володінні у період з 1995 по 2006 роки.

Крім цього, нежилий будинок автозаправної станції площею 18,7 кв.м, споруди та обладнання автозаправної станції, які знаходяться за адресою: м.Київ, вул. Озерна, З (три) літера "А", були відчужені Головним управлінням комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) за Договором купівлі - продажу нежилого будинку автозаправної станції, споруд та обладнання від 21.02.2006 року Товариству з обмеженою відповідальністю "Менга".

Тобто, територіальна громада м. Києва в особі органів виконавчої влади не лише визнавала законність будівництва, але й прийняла спірну нерухомість у комунальну власність, оформивши відповідне право на себе, а в подальшому розпорядилася предметом спору на власний розсуд.

Судом також встановлено, що на даний час власником нежилого будинку автозаправної станції (літ. А), розташованого за адресою: м. Київ, вул. Озерна, 3, загальна площа нерухомого майна 18,7 кв.м. є Товариство з обмеженою відповідальністю "ТРІ МЕНЕДЖМЕНТ", на підставі Договору купівлі - продажу нерухомого майна від 11.03.2015 року, що підтверджується витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 16.12.2015 року.

Статтею 377 ЦК України (у редакції, чинній станом на 21.02.2006) встановлено, що до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначений, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка є необхідною для їх обслуговування. Якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, наданій у користування, то у разі їх відчуження до набувача переходить право користування тією частиною земельної ділянки, на якій вони розміщені, та частиною ділянки, яка необхідна для їх обслуговування.

Правові норми, які визначали долю земельної ділянки, наданої у власність чи користування, в разі відчуження розташованих на ній будівель чи споруд неодноразово змінювалися. Так, при відчуженні об`єктів нерухомого майна під час дії статті 30 ЗК України в редакції 1992 року закон передбачав автоматичний перехід права власності на земельну ділянку до набувача з необхідністю подальшого оформлення набувачем цього права. За приписами статті 120 ЗК України в редакції від 25 жовтня 2001 року (в період з 1 січня 2002 року до 20 червня 2007 року) при відчуженні об`єкта нерухомого майна, розташованого на відповідній ділянці, до набувача могло переходити право на цю земельну ділянку. Водночас автоматичний перехід права на земельну ділянку при відчуженні будівлі чи споруди передбачала стаття 377 ЦК України.

Стаття 120 ЗК України (в редакції Закону України № 997-V від 27 квітня 2007 року) знову закріпила автоматичний перехід права на земельну ділянку при відчуженні будівлі чи споруди. Поточна редакція статті 120 ЗК України (зі змінами, внесеними Законом України № 1702-VI від 5 листопада 2009 року) також передбачає автоматичний перехід права на земельну ділянку при відчуженні будівлі або споруди, і ці норми мають імперативний характер.

Отже, чинне земельне та цивільне законодавство імперативно передбачає перехід права на земельну ділянку в разі набуття права власності на об`єкт нерухомості, що відображає принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі або споруди, який хоча безпосередньо і не закріплений у загальному вигляді в законі, тим не менш знаходить свій вияв у правилах статті 120 ЗК України, статті 377 ЦК України, інших положеннях законодавства.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04.12.2008 у справі №910/18560/16 зробила правовий висновок, що особа, яка набула право власності на об`єкт нерухомості, розташований у межах земельної ділянки, якою користувався попередній власник нерухомого майна, набуває право вимагати оформлення на своє ім`я документів на користування земельною ділянкою на умовах і в обсязі, які були встановлені для попереднього землекористувача - власника об`єкта нерухомості, або частиною земельної ділянки, яка необхідна для обслуговування об`єкта нерухомості, розташованого на ній.

У вказаній постанові також зроблено висновок, що цим зумовлюється право власника такого об`єкта нерухомості вимагати оформлення у встановленому порядку свого права користування відповідною земельною ділянкою незалежно від отримання відмови уповноваженої особи від вказаних земель.

Згідно зі статтею 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Статтями 203, 204, 215 ЦК України встановлено принцип презумпції правомірності правочину відповідно до якого, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом, або якщо він не визнаний судом недійсним.

Матеріали справи не містять доказів, які б підтверджували факт визнання недійсними договорів, на підставі яких переходило право власності на спірну АЗС тощо, тобто, незаконності цивільного обороту предмету спору, а отже, договір купівлі - продажу нерухомого майна від 11.03.2015 року, на підставі якого Товариство з обмеженою відповідальністю "ТРІ МЕНЕДЖМЕНТ" придбало комплекс будівель та споруд АЗС у м. Києві по вул. Озерній, 3, площею 18,7 кв.м., є чинним.

За таких обставин є вірним висновок суду першої інстанції про те, що позовні вимоги спрямовані та безпосередньо стосуються, у тому числі, позбавлення Товариства з обмеженою відповідальністю "ТРІ МЕНЕДЖМЕНТ" права володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю, оскільки фактично йдеться про припинення права власності відповідача 2 шляхом знесення об`єкта нерухомості, право власності на який набуто у встановленому законом порядку.

При цьому, протягом розгляду справи позивачем було підтримано первісні позовні вимоги, жодних вимог до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТРІ МЕНЕДЖМЕНТ" позивачем заявлено не було.

З огляду на викладене, апеляційний господарський суд погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що позовні вимоги Комунального підприємства "Київський метрополітен" про знесення самочинно збудованої автозаправної станції є недоведеними та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному та повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Доводи апелянта по суті його скарги в межах заявлених вимог свого підтвердження не знайшли, оскільки не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть бути підставами для скасування рішення господарського суду першої інстанції.

За таких обставин суд апеляційної інстанції вважає, що висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами.

Суд першої інстанції повно встановив суттєві для справи обставини, дослідив та правильно оцінив надані сторонами докази, вірно кваліфікував спірні правовідносини та правильно застосував до них належні норми матеріального і процесуального права, а тому рішення Господарського суду міста Києва законне та обґрунтоване, отже, підстави для його скасування відсутні.

Оскільки цією постановою суд апеляційної інстанції не змінює рішення та не ухвалює нового, розподіл судових витрат судом апеляційної інстанції не здійснюється.

Керуючись ст. ст. 267-285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Комунального підприємства "Київський метрополітен" залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 09 квітня 2019 року - без змін.

2. Справу повернути до Господарського суду міста Києва.

3. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 25.11.2019.

Головуючий суддя Т.П. Козир

Судді М.Л. Яковлєв

І.М. Скрипка