ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.11.2019 року м.Дніпро Справа № 904/2587/18

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Березкіної О.В. (доповідач)

суддів Іванова О.Г., Дарміна М.О.

секретар судового засідання: Ревкова Г.О.

Представники сторін:

від позивача: Зарудній І.В., довіреність б/н від 01.07.2019 р., адвокат;

від відповідача: Малєєва О.М., довіреність № 4440-К-О від 12.10.2018 р., адвокат;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк", м. Київ

на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 04.09.2019 року ( суддя Назаренко Н.Г.) про призначення експертизи та зупинення провадження у справі № 904/2587/18

за позовом Благодійної організації "Дніпропетровський обласний благодійний фонд "Люди, події, час", м. Дніпро

до Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк", м. Київ

про визнання права власності

ВСТАНОВИВ:

Благодійна організація Дніпропетровський обласний благодійний фонд "Люди, події, час" звернулась до Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" із позовом про визнання за Благодійною організацією Дніпропетровський обласний благодійний фонд "Люди, події, час" право спільної часткової власності на 975/1000 адміністративно-громадського комплексу, який розташований за адресою: м. Дніпро, узвіз Крутогірний, 1, загальною площею 5575,5 кв. м.; визнання за Публічним акціонерним товариством "Комерційний банк "Приватбанк" право спільної часткової власності на 25/1000 адміністративно-громадського комплексу, який розташований за адресою: м. Дніпро, узвіз Крутогірний, 1, загальною площею 5575,5 кв.м.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач внаслідок поліпшень за свій рахунок набув право спільної часткової власності спірного об`єкту оренди.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 04.09.2019року у справі № 904/2587/18 призначено експертизу та зупинено провадження у даній справі.

На вирішення експертизи були поставлені наступні питання:

1. Чи здійснювались будівельні роботи з ремонту адміністративно-громадського комплексу який знаходиться за адресою: м. Дніпро, Узвіз Крутогірниї, 1 у 2012-2013 роках?

2. Який перелік та об`єми фактично виконаних будівельних робіт з ремонту та реконструкції будівлі адміністративного-громадського комплексу, який знаходиться за адресою: м. Дніпро, Узвіз Крутогірний, 1, виконаних на замовлення орендатора - Благодійної Організації "Дніпропетровський Обласний Благодійний Фонд "Люди, Події, Час";

3. Яка вартість фактично виконаних будівельних робіт з ремонту та реконструкції будівлі адміністративного-громадського комплексу, який знаходиться за адресою: м. Дніпро, Узвіз Крутогірний, 1, виконаних на замовлення орендатора - Благодійної Організації "Дніпропетровський Обласний Благодійний Фонд "Люди, Події, Час";

4. Який вид будівництва (нове будівництво, реконструкція, капітальний ремонт) фактично виконаний на об`єкті будівлі адміністративного-громадського комплексу, який знаходиться за адресою: м. Дніпро, Узвіз Крутогірний, 1.

5. Якщо під час проведення судової експертизи будуть встановлені обставини, що мають значення для правильного вирішення спору, з приводу яких судовій установі не були поставлені питання, у висновку судової експертизи викласти міркування щодо цих обставин.

Не погодившись з вказаною ухвалою суду, відповідач - Акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк" звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати ухвалу суду першої інстанції про призначення експертизи та зупинення провадження у справі, постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання позивача про призначення комплексної будівельно-технічної та оціночно-технічної експертизи у справі № 904/2587/18.

В обґрунтування своєї скарги апелянт посилається на те, що документи, надані позивачем, не є документами, що можуть підтвердити виконання робіт на замовлення позивача і що позивачем ці витрати дійсно понесені, оскільки такими документами можуть бути тільки платіжні документи, що свідчать про розрахунки між позивачем та підрядною організацією, яка виконувала ремонтні роботи, документи, що підтверджують відображення в бухгалтерському обліку позивача понесені витрати, тощо. Крім того, до актів виконаних робіт не надано договори, на підставі яких складено акти, а також відповідачем зазначалося, що в цілому є обставини, які опосередковано свідчать про те, що акти, надані стороною позивача, є сумнівними. Окрім того, зазначені акти подані з пропуском строку, визначеного ГПК для подання доказів у справі.

Крім того, на думку апелянта, перелік питань, з яких позивач пропонує призначити будівельно- технічну та оціночно-технічну експертизу, не входить до предмету доказування у цій справі, оскільки жодне з поставлених позивачем питань на вирішення експертизи в клопотанні про призначення судової експертизи не сприятиме вирішенню спору.

Відповіді на зазначені питання знаходяться виключно в правовому полі та можуть бути з`ясовані на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи (або, відсутні, щоб довести позицію Позивача).

В той же час, Позивачем в клопотанні про призначення судової експертизи не зазначено та належним чином не мотивовано у чому полягає необхідність в призначенні експертизи.

З огляду на наведені обставини, апелянт вважає, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції в частині призначення експертизи та зупинення провадження у справі є такою, що суперечить приписам чинного матеріального та процесуального права, а тому підлягає скасуванню з відмовою у задоволенні клопотання позивача про призначення комплексної будівельно-технічної експертизи у справі № 904/2587/18.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 21.10.2019 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк", м. Київ на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 04.09.2019 року у справі № 904/2587/18 ( суддя Назаренко Н.Г.) (про призначення експертизи та зупинення провадження у справі), розгляд призначено на 18.11.2019 колегією суддів у складі: головуючий суддя Березкіна О.В. (доповідач); судді : Іванов О.Г., Дармін М.О.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги, просив ухвалу суду першої інстанції скасувати, представник позивача заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив ухвали суду залишити без змін.

В судовому засіданні 18.11.2019 року було оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши відповідність оскаржуваного рішення нормам діючого законодавства, Центральний апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Звертаючись із клопотанням про призначення експертизи, позивач посилався на те, що ним в ході виконання ремонтних робіт в орендованому приміщенні створено нову річ на яку (975/1000 часток) він просить визнати право власності.

При цьому він, в обґрунтування своєї позиції, посилається на те, що ним протягом 2012-2013 років з дозволу відповідача здійснено ремонтно-відновлювальні та оздоблювальні роботи на суму 76 544 542 грн.

Зважаючи на те, що для прийняття рішення по суті, необхідно встановити чи проводились ремонті роботи, перелік та об`єм виконаних робіт, їх вартість та який саме вид будівництва фактично виконаний, позивач просив призначити судову експертизу.

Задовольняючи клопотання про призначення експертизи, господарський суд виходив з неможливості суду вирішити питання, що входять до предмету доказування без її призначення, оскільки для прийняття рішення по суті, необхідно встановити чи проводились ремонті роботи, перелік та об`єм виконаних робіт, їх вартість та який саме вид будівництва фактично виконаний.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Статтею 1 Закону України "Про судову експертизу" визначено, що судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду.

Відповідно до ст. 99 ГПК України суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов:

1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо;

2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.

Згідно з ч. 2 ст. 98 Господарського процесуального кодексу України, предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права.

За приписами ч. 2 ст. 110 Господарського процесуального кодексу України, призначення експертизи у справі є способом забезпечення доказів у справі, що здійснюється судом за заявою учасника справи.

Таким чином, судова експертиза призначається судом з метою забезпечення доказів у справі та у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом спору є визнання за позивачем права власності на 975/1000 адміністративно-громадського комплексу, а за відповідачем 25/1000 частин цього комплексу.

При цьому, як зазначає позивач, даний об`єкт був переданий позивачу в оренду у безоплатне користування, та потребував проведення внутрішніх та зовнішних будівельних робіт. Після укладення договору оренди позивачем було замовлено технічне обстеження об`єкту оренди, яким було визначено, що багато елементів об`єкта знаходяться у незадовільному стані і потребують виконання певних робіт для нормальної експлуатації будівлі.

19.11.2012 року сторонами в черговий раз був пролонгований договір оренди від 19.12.2006 року, умовами якого передбачено, що усі поліпшення приміщення, що орендується, які були зроблені Орендарем своїми силами та за власний рахунок, а також інші витрати Орендаря на приміщення, що орендується, Орендодавцем Орендарю не компенсуються ( п. 8.5 Договору), та передбачено зобов`язання Орендаря не здійснювати без письмової згоди Орендодавця перебудову, добудову та перепланування приміщення, що орендується ( п. 7.1)

Проте, 30.03.2016 року сторони уклали додаткову угоду до договору оренди від 19.12.2012 року, пунктом 8.5 якої передбачили, що усі поліпшення приміщення, що орендується, які були зроблені Орендарем своїми силами та за власний рахунок, а також будь-які інші витрати Орендаря на приміщення, що орендується, є власністю Орендаря.

Відповідно до статті 778 ЦК України, наймач може поліпшити річ, яка є предметом договору найму лише за згодою наймодавця. Якщо в результаті поліпшення, зробленого за згодою наймодавця, створена нова річ, наймач стає її співвласником. Частка наймача у праві власності відповідає вартості його витрат на поліпшення речі, якщо інше не встановлено договором або законом.

Оскільки позивач обґрунтовує свої вимоги саме посиланням на положення ст. 778 ЦК України та умови договору, предметом доказування у даному спорі є встановлення того, які саме поліпшення були виконанні позивачем, їх вартість, що на думку колегії суду, потребує спеціальних знань.

Таким чином, колегія суддів вважає безпідставними доводи апелянта про те, що відсутні підстави для призначення експертизи у даній справі.

Оцінюючи доводи апелянта про те, що питання, які поставлені на вирішення експертизи не відносяться до предмету доказування, колегія суддів також вважає необґрунтованими, з огляду на те, що саме внаслідок проведення експертного дослідження можна встановити як існування поліпшень орендованого приміщення, так і питання, чи створена внаслідок таких поліпшень нова річ.

Як зазначається в рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Дульський проти України", експертиза, призначена судом, є одним із засобів з`ясування або оцінки фактичних обставин справи і тому, складає невід`ємну частину судової процедури.

У відповідності до п. п. 1.2.2. ІНСТРУКЦІЇ про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень одним із видів експертизи є: Інженерно-технічна: інженерно-транспортна (автотехнічна, транспортно-трасологічна, залізнично-транспортна); дорожньо-технічна; будівельно-технічна; оціночно-будівельна; земельно-технічна; оціночно-земельна; експертиза з питань землеустрою; пожежно-технічна; безпеки життєдіяльності; гірничотехнічна; інженерно-екологічна; електротехнічна; комп`ютерно-технічна; телекомунікаційна, електротранспортна експертиза; експертиза технічного стану ліфтів.

Основним завданням будівельно-технічної та оціночно-будівельної експертизи є визначення технічного стану будівель, споруд та інженерних мереж, визначення вартості будівельних робіт, пов`язаних з переобладнанням та таке інше.

При цьому, перелік питань, поставлених судом першої інстанції, відповідає орієнтованому переліку питань для даного виду експертиз, передбачених Науково-методичними рекомендаціями з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень ( Затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 08.10.1998 № 53/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 26.12.2012 № 1950/5)).

Отже, призначення судом судової експертизи не суперечить чинному законодавству та сприятиме вирішенню питання, необхідного у даній справі для дослідження обставин, що входять до предмету доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань, а тому доводи апеляційної скарги щодо переліку запитань, які судом поставлено на вирішення експерта, порушення порядку та підстав призначення судової експертизи відхиляються колегією суддів за необґрунтованістю та безпідставністю.

З врахуванням вимог Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, з метою встановлення правомірності заявлених позовних вимог, всебічного, повного та об`єктивного розгляду спору й вирішення питань, що потребують спеціальних знань, місцевий суд дійшов правильного висновку щодо призначення судової експертизи в даній справі, проведення якої доручено Дніпропетровському науково-дослідному інституту судових експертиз (49000, м. Дніпро, вул. Січеславська Набережна, 17).

При цьому, посилання апелянта на відсутність договорів підряду на виконання робіт, та доказів проведення будівельних робіт саме позивачем, не спростовують необхідність призначення експертизи, оскільки дану справу в суді першої інстанції ще не вирішено по суті, суд апеляційної інстанції позбавлений права надати будь-які висновки з приводу необхідного шляху дослідження та з`ясування обставин цієї справи, а також визначити необхідний обсяг доказів по справі та здійснити їх оцінку.

Оцінку діям суду щодо розгляду справи в межах предмета та підстав позову можливо надати також тільки при вирішення справи по суті та в межах розгляду відповідної апеляційної скарги.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для скасування ухвали господарського суду Дніпропетровської області від 04.09.2019 року у справі № 904/2587/18 ( суддя Назаренко Н.Г.) про призначення експертизи.

Оскільки відповідачем оскаржується ухвала суду також і в частині зупинення провадження у справі, то з огляду на те, що таке зупинення обумовлено саме необхідністю призначення експертизи і є похідним від питання щодо наявності підстав для призначення експертизи, то в цій частині ухвала суду також є законною та обґрунтованою.

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд необхідно покласти на скаржника.

Відповідно до п. п. 11, 12 ч. 1 ст. 255 ГПК України окремо від рішення суду першої інстанції може бути оскаржено в апеляційному порядку ухвалу суду першої інстанції про призначення експертизи та про зупинення провадження у справі.

Разом з цим згідно з п. 2 ч. 1 ст. 287 ГПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати касаційну скаргу на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 3, 6, 7, 13, 14, 21, 25, 26, 28, 30 частини першої статті 255 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.

Оскільки ухвала суду першої інстанції про призначення експертизи та зупинення провадження у справі до зазначено переліку не відноситься, дана постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 267 - 285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" -залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 04.09.2019 року у справі № 904/2587/18 про призначення експертизи та зупинення провадження у справі- залишити без змін.

Витрати по сплаті судового збору за подання і розгляд апеляційної скарги покласти на Акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк".

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у випадках, передбачених ч.3 ст. 287 ГПК України.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 22.11.2019року

Головуючий суддя О.В.Березкіна

Суддя І.Г.Іванов

Суддя М.О. Дармін