ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

13.11.2019 Справа № 905/1180/19

Господарський суд Донецької області у складі судді Курило Г.Є.

при секретарі судового засідання Поліщук А.І.,

розглянувши матеріали справи

за первісним позовом: Державного підприємства МОРСЬКИЙ ТОРГОВЕЛЬНИЙ ПОРТ ЧОРНОМОРСЬК , м.Чорноморськ

до відповідача: Приватного підприємства ПАВО ГРУП, м.Маріуполь

про стягнення заборгованості в розмірі 16 196,04грн.

за зустрічним позовом: Приватного підприємства ПАВО ГРУП, м.Маріуполь

до відповідача: Державного підприємства МОРСЬКИЙ ТОРГОВЕЛЬНИЙ ПОРТ ЧОРНОМОРСЬК , м.Чорноморськ

про визнання недійсною Додаткову угоду від 01.12.2018 до договору про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю №18/86-о/д від 28.03.2018 та стягнення коштів у розмірі 115130,88грн.

Представники сторін:

від позивача за первісним позовом (відповідач за зустрічним позовом): не з`явився;

від відповідача за первісним позовом (позивач за зустрічним позовом): Підтинна О.І.- на підставі статуту та наказу;

В судовому засіданні оголошувалась

перерва з 31.10.2019 по 13.11.2019

Суть спору: Державне підприємство «МОРСЬКИЙ ТОРГОВЕЛЬНИЙ ПОРТ «ЧОРНОМОРСЬК», м.Чорноморськ, позивач, звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача, Приватного підприємства «ПАВО ГРУП», м.Маріуполь про стягнення заборгованості в розмірі 118346,31грн., в тому числі суми основного боргу в розмірі 103910,14грн., пені в розмірі 11104,85грн., 3% річних в розмірі 937,23грн., індексу інфляції в розмірі 2394,09грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на порушення відповідачем умов договору про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю №18/86-о/д від 28.03.2018 щодо своєчасної оплати за обслуговування прибудинкової території та утримування майна, у зв`язку з чим позивачем нараховано пеню, 3% річних та інфляційні втрати.

Ухвалою суду від 08.07.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі 905/1180/19; постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

17.07.2019 на адресу суду від ДП «МОРСЬКИЙ ТОРГОВЕЛЬНИЙ ПОРТ «ЧОРНОМОРСЬК» надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог, в якій останній просив закрити провадження у справі №905/1180/19 в частині позовних вимог про стягнення основного боргу у сумі 103910,14грн. - у зв`язку з відсутністю предмету спору; стягнути з Приватного підприємства ПАВО ГРУП, м.Маріуполь на користь Державного підприємства МОРСЬКИЙ ТОРГОВЕЛЬНИЙ ПОРТ ЧОРНОМОРСЬК, м.Чорноморськ суму заборгованості в розмірі 16196,04грн., яка складається з: суми пені у розмірі 12725,79грн, 3% річних у розмірі 1076,16грн., індексу інфляції у розмірі 2394,09грн.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.46 Господарського процесуального кодексу України, позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового зсідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Під збільшенням чи зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти зміну кількісних показників, в яких виражається позовна вимога (збільшення чи зменшення ціни позову, збільшення чи зменшення кількості товару, тощо).

Подана заява про зменшення позовних вимог приймається судом до розгляду, спір вирішується з урахуванням вказаної заяви.

До суду 29.07.2019 в рамках справи №905/1180/19 надійшов зустрічний позов від Приватного підприємства ПАВО ГРУП, м.Маріуполь до Державного підприємства МОРСЬКИЙ ТОРГОВЕЛЬНИЙ ПОРТ ЧОРНОМОРСЬК, м.Чорноморськ про визнання недійсною Додаткову угоду від 01.12.2018 до договору про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю №18/86-о/д від 28.03.2018, стягнення коштів у розмірі 116030,74грн. В обґрунтування зустрічних вимог ПП ПАВО ГРУП посилається на численні порушення при укладенні Додаткової угоди від 01.12.2018 до договору про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю №18/86-о/д від 28.03.2018, у зв`язку з чим вважає додаткову угоду недійсною та просить стягнути кошти з відповідача за зустрічним позовом кошти у сумі 116030,74грн.

Ухвалою суду від 30.07.2019 прийнято зустрічний позов Приватного підприємства ПАВО ГРУП, м.Маріуполь до Державного підприємства МОРСЬКИЙ ТОРГОВЕЛЬНИЙ ПОРТ ЧОРНОМОРСЬК, м.Чорноморськ про визнання недійсною Додаткову угоду від 01.12.2018 до договору про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю №18/86-о/д від 28.03.2018 та стягнення коштів у розмірі 116030,74грн. до спільного розгляду з первісним позовом у справі №905/1180/19; вимоги за зустрічним позовом об`єднано в одне провадження з первісним позовом.

Ухвалою суду від 30.07.2019 призначено справу №905/1180/19 розглядати за правилами загального позовного провадження.

27.08.2019 на адресу суду від відповідача за зустрічним позовом надійшов відзив на зустрічну позовну заяву, в якому останній просить суд у задоволенні зустрічного позову відмовити. Відповідач за зустрічним позовом наполягає на невідповідності фактів, зазначених ПП ПАВО ГРУП у зустрічній позовній заяві, обставинам справи, відсутності законодавчо визначених підстав для визнання додаткової угоди недійсною, неможливості визнання додаткової угоди неукладеною, а також неможливістю проведення між сторонами двосторонньої реституції.

05.09.2019 на адресу суду від відповідача за первісним позовом надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній просить суд у задоволенні первісного позову відмовити на тих підставах, що Додаткова угода від 01.12.2018 до договору про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю №18/86-о/д від 28.03.2018 є недійсною.

На адресу суду 10.09.2019 від ПП ПАВО ГРУП надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог, в яких останній просить визнати недійсною Додаткову угоду від 01.12.2018 до договору про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю від 28.03.2018 №18/86-о/д, укладену між Державним підприємством «Морський торговельний порт «Чорноморськ» та Приватним підприємством «ПАВО ГРУП»; стягнути з Державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ» на користь Приватного підприємства «ПАВО ГРУП» кошти у сумі 115130,88грн.

Подана заява про зменшення позовних вимог приймається судом до розгляду, спір вирішується з урахуванням вказаної заяви.

Ухвалою суду від 23.09.2019 продовжено строк підготовчого провадження у справі №905/1180/19 на 30 (тридцять) днів.

27.09.2019 від ДП МОРСЬКИЙ ТОРГОВЕЛЬНИЙ ПОРТ ЧОРНОМОРСЬК надійшла відповідь на відзив, в якій зазначено про відсутність підстав для визнання Додаткової угоди недійсною, оскільки в силу вимог законодавства на момент вчинення спірного правочину додержано усіх вимог згідно ст.203 Цивільного кодексу України.

Ухвалою суду від 17.10.2019 закрито провадження у справі №905/1180/19 за первісним позовом Державного підприємства МОРСЬКИЙ ТОРГОВЕЛЬНИЙ ПОРТ ЧОРНОМОРСЬК, м.Чорноморськ до Приватного підприємства ПАВО ГРУП, м.Маріуполь про стягнення заборгованості в розмірі 103910,14грн. у зв`язку з відсутністю предмету спору, закрито підготовче провадження у справі №905/1180/19, призначено розгляд справи по суті на 31.10.2019 об 11:40 год.

В судовому засіданні оголошувалась перерва з 31.10.2019 по 13.11.2019.

Представник позивача за первісним позовом (відповідач за зустрічним позовом) не з`явився.

Представник відповідача за первісним позовом (позивач за зустрічним позовом) з`явився, заперечував проти позовних вимог, наполягав на задоволені зустрічних позовних вимог.

З`ясувавши фактичні обставини справи, докази на їх підтвердження, виходячи з фактів, встановлених у процесі розгляду справи, суд встановив:

22.05.2017 між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Одеській області (Орендодавець) та Приватним підприємством ПАВО ГРУП (Орендар, відповідач за первісним позовом, позивач за зустрічним позовом) укладений договір оренди нерухомого майна, що належить до державної власності №5/82 (далі - договір оренди), відповідно до п.1.1. якого, Орендодавець передає, а Орендар приймає в строкове платне користування державне нерухоме майно, а саме: частину виробничого майданчику в тилу причалу №27 5 терміналу (інв.№4641, реєстровий №01125672.2.РАЯИЮК0882), загальною площею 120,00кв.м, за адресою: Одеська обл., м.Чорноморськ, с.Бурлача Балка, вул.Північна, 4 (надалі-майно), що обліковується на балансі Державного підприємства МОРСЬКИЙ ТОРГОВЕЛЬНИЙ ПОРТ ЧОРНОМОРСЬК (Балансоутримувач), вартість якого визначена згідно зі звітом про незалежну оцінку, що була проведена ТОВ «ЕКСПЕРТЕ АГЕНСТВО «УКРКОНСАЛТ» станом на 28.02.2017 та становить 296860,00грн.

Майно передається в оренду з метою розміщення торговельних об`єктів з продажу непродовольчих товарів, алкогольних та тютюнових виробів (розміщення магазину безмитної торгівлі) (п.1.2. договору оренди).

Стан майна на момент укладання договору, визначається в акті приймання-передавання за узгодженням Балансоутримувача і Орендаря (п.1.3. договору оренди).

Орендар зобов`язаний здійснювати витрати, пов`язані з утриманням орендованого майна. Протягом 15 робочих днів після підписання цього договору укласти з Балансоутримувачем орендованого майна договір відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг Орендарю. Компенсація витрат зі сплати податку на землю здійснюється орендарем відповідно до вимог чинного законодавства (п.5.11. договору оренди).

22.05.2017 Орендарем прийнято орендоване нерухоме майно за актом приймання-передавання державного майна, що обліковується на балансі Державного підприємства МОРСЬКИЙ ТОРГОВЕЛЬНИЙ ПОРТ ЧОРНОМОРСЬК до договору оренди №5/82.

Згідно Договору про внесення зміни до договору оренди від 22.05.2017 нерухомого майна, що належить до Державної власності №5/82 від 20.04.2018, укладеного між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Одеській області (Орендодавець) та Приватним підприємством ПАВО ГРУП (Орендар), сторони виклали пункт 1.1.договору оренди в наступній редакції: Орендодавець передає, а Орендар приймає в строкове платне користування державне нерухоме майно, а саме: частину складського майданчику для контейнерів вантажного терміналу №5, інв.№12707, реєстровий №01125672.2РАЯИЮК1246 (далі-майно), площею 120,00кв.м, розташованого за адресою: Одеська обл., м.Чорноморськ, с.Бурлача Балка, вул.Північна, 4, що перебуває на балансі Державного підприємства МОРСЬКИЙ ТОРГОВЕЛЬНИЙ ПОРТ ЧОРНОМОРСЬК (Балансоутримувач), вартість якого визначена згідно зі звітом про незалежну оцінку, що була проведена ТОВ «ЕКСПЕРТЕ АГЕНСТВО «УКРКОНСАЛТ» станом на 28.02.2017 та становить 296860,00грн.

На виконання пункту 5.11. договору оренди, 28.03.2018 між Приватним підприємством ПАВО ГРУП (Орендар, відповідач за первісним позовом, позивач за зустрічним позовом) та Державним підприємством МОРСЬКИЙ ТОРГОВЕЛЬНИЙ ПОРТ ЧОРНОМОРСЬК (Балансоутримувач, позивач за первісним позовом, відповідач за зустрічним позовом) укладений договір про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю №18/86-о/д (договір), відповідно до умов п.1.1 якого Балансоутримувач виконує обслуговування та експлуатацію державного нерухомого майна, а саме: частину виробничого майданчику в тилу причалу №27 на території 5 терміналу ДП «МТП» Чорноморськ» (інв.№4641), загальною площею 120,00кв.м, яке розташовано за адресою: Одеська обл., м.Чорноморськ, с.Бурлача Балка, вул.Північна, 4 (надалі-майно), що обліковується на балансі Державного підприємства МОРСЬКИЙ ТОРГОВЕЛЬНИЙ ПОРТ ЧОРНОМОРСЬК, а Орендар відшкодовує витрати Балансоутримувача на обслуговування та експлуатацію майна.

Майно передано в оренду за договором оренди від 22.05.2017 №5/82 (обліковий №РФ ФДМУ 82) з метою розміщення торговельних об`єктів з продажу непродовольчих товарів, алкогольних та тютюнових виробів (розміщення магазину безмитної торгівлі) (п.1.2. договору).

Відповідно до п.2.1. договору, сума договору (розрахунок) за 2017 рік складає 6959,38грн з урахуванням ПДВ, з них: 6959,38грн.-відшкодування експлуатаційних витрат на утримання об`єкту оренди, за період з 22.05.2017 по 31.12.2017 (КЕКВ-2240) згідно ДК21-20-1-послуги з надання в оренду власної нерухомості.

Розрахунок спожитих комунальних послуг та витрат на утримання майна за 2017 рік (Додаток № 1 до договору) є невід`ємною частиною даного Договору (п.2.2 договору).

Сума договору з 01.01.2018 залежить від обсягу спожитих послуг, у тому числі визначених за приладами обліку та розміру діючих тарифів на час спожитих послуг. Розмір витрат та послуг може бути переглянуто Балансоутримувачем в односторонньому порядку. Додаткова угода при цьому не укладається (п.2.4. договору).

Сторони погодились, що акт приймання передачі виконаних робіт (далі-Акт), підписаний уповноваженими представниками сторін, є документом, що підтверджує факт надання Балансоутримувачем послуг Орендарю (п.2.5. договору).

У відповідності до п.2.6 договору, Орендар зобов`язаний не пізніше 5-го календарного числа місяця, наступного за звітним направити до Балансоутримувача уповноваженого представника для отримання екземплярів Актів, а також рахунку для оплати наданих послуг та не пізніше п`яти робочих днів після отримання актів, повернути Балансоутримувачу підписаний та засвідчений власною печаткою (у разі наявності) належний Балансоутримувачу екземпляр акту.

У разі невиконання Орендарем зазначених зобов`язань Акт вважається прийнятим ним без зауважень і має силу документу, підписаного Орендарем. При цьому, у разі неотримання Орендарем за його вини акту, належний йому екземпляр акту та рахунок надсилається Балансоутримувачем на адресу Орендаря рекомендованим листом з повідомленням про вручення (п.2.7 договору).

Згідно з п.3.2.1. договору, Орендар зобов`язується не пізніше 15 числа, наступного за звітним, на підставі рахунків Балансоутримувача, вносити плату за обслуговування прибудинкової території та утримання майна, відповідно до розрахунків спожитих комунальних послуг та витрат на утримання майна.

Балансоутримувач має право стягнути в установленому порядку прострочену заборгованість по платежам (п.4.1.2. договору).

Даний договір набуває чинності від дня його підписання уповноваженими представниками сторін та діє протягом строку дії договору оренди нерухомого майна від 22.05.2017 №5/82 (обліковий №РВ ФДМУ 82), але на підставі ст.631 Цивільного кодексу України регламентує фінансові відносини, що виникли між сторонами 22.05.2017, тобто з дати укладання договору оренди нерухомого майна від 22.05.2017 №5/82 (обліковий №РВ ФДМУ 82) (п.7.1. договору).

Додатком №1 до договору сторони підписали розрахунок спожитих комунальних послуг та витрат на утримання виробничих майданчиків на 2017 рік на суму 6959,38 грн. (з 22.05.2017).

Додатковою угодою від 01.12.2018 до договору сторони виклали пункт 1 Розрахунку до договору в наступній редакції: найменування послуг - відшкодування експлуатаційних витрат на утримання об`єкту оренди; площа орендованого майна 120,00кв.м; вартість утримання, грн./кв.м/місяць - 42,08грн. без ПДВ; вартість утримання без грн./місяць без ПДВ 5049,60грн.

Перерахунок вартості послуг, зазначених в п.1 даної Додаткової угоди, за попередні звітні періоди здійснюється Балансоутримувачем в періоді фактичного підписання даної Додаткової угоди. Дана додаткова угода набуває чинності з дня її підписання Сторонами та діє протягом дії Договору. Відповідно до ст.631 Цивільного кодексу України Сторони встановили, що умови даної Додаткової угоди поширюються на правовідносини, які виникли між Сторонами з 01 січня 2018 року (п.п. 2, 3 додаткової угоди).

Орендарем не виконані зобов`язання, передбачені в п.2.6 договору щодо направлення до Балансоутримувача уповноваженого представника для отримання екземплярів Актів за січень квітень 2019 року, а також рахунків для оплати наданих послуг та повернення Балансоутримувачу підписаних та засвідчених власною печаткою належних Балансоутримувачу екземплярів актів, отже відповідно до п.2.7 договору акти за січень квітень 2019 року вважаються прийнятими ним без зауважень і мають силу документу, підписаного Орендарем.

Балансоутримувачем на підставі договору про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю №18/86-о/д від 28.03.2018 з урахуванням Додаткової угоди від 01.12.2018 до договору оформлено Акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) №Пр/1071 від 31.01.2019 на суму 85733,14грн. (відшкодування експлуатаційних послуг за період з 22.05.2017-31.12.2017, відшкодування експлуатаційних витрат додаткова угода 01.12.2018 згідно п.3, відшкодування експлуатаційних послуг січень 2019 року), №Пр/2041 від 28.02.2019 на суму 6059,52грн. (відшкодування експлуатаційних послуг), №Пр/3116 від 31.03.2019 на суму 6059,52грн. (відшкодування експлуатаційних послуг), №Пр/4419 від 30.04.2019 на суму 6059,52грн. (відшкодування експлуатаційних послуг).

Балансоутримувачем згідно п.2.7 договору були надіслані на адресу Орендаря (його структурного підрозділу - Київської філії) Акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) №Пр/1071 від 31.01.2019 на суму 85733,14грн., №Пр/2041 від 28.02.2019 на суму 6059,52грн., №Пр/3116 від 31.03.2019 на суму 6059,52грн., №Пр/4419 від 30.04.2019 на суму 6059,52грн. та відповідні рахунки на оплату рекомендованими листами з повідомленням про вручення, які наявні в матеріалах справи.

Орендар не спростовує факт отримання Актів здачі-прийняття робіт (надання послуг) №Пр/1071 від 31.01.2019, №Пр/2041 від 28.02.2019, №Пр/3116 від 31.03.2019, №Пр/4419 від 30.04.2019 та рахунків від Балансоутримувача, крім того, при здійснені платежів за договором Орендар в платіжних дорученнях посилався на відповідні рахунки, тому суд дійшов висновку, що Приватним підприємством ПАВО ГРУП означені документи отримані.

Проте, Орендар акти здачі прийняття робіт (надання послуг) не підписав та не сплатив жодного рахунку до подачі ДП МОРСЬКИЙ ТОРГОВЕЛЬНИЙ ПОРТ ЧОРНОМОРСЬК позову до суду. Після подачі позову ПП ПАВО ГРУП сплачена заборгованість в розмірі 103910,14грн., у зв`язку з чим, позивач за первісним позовом наполягає на стягненні з відповідача за первісним позовом пені у розмірі 12725,79грн, 3% річних у розмірі 1076,16грн., індексу інфляції у розмірі 2394,09грн. В свою чергу, позивач за зустрічним позовом просить визнати недійсною Додаткову угоду від 01.12.2018 до договору про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю від 28.03.2018 №18/86-о/д, укладену між Державним підприємством «Морський торговельний порт «Чорноморськ» та Приватним підприємством «ПАВО ГРУП»; стягнути з Державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ» на користь Приватного підприємства «ПАВО ГРУП» кошти у сумі 115130,88грн. (з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог).

Стосовно зустрічних позовних вимог суд зазначає наступне.

В обґрунтування зустрічних вимог ПП «ПАВО ГРУП» посилається на численні порушення при укладенні Додаткової угоди від 01.12.2018 до договору про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю №18/86-о/д від 28.03.2018.

В Додатковій угоді викладений п.1 Розрахунку до договору Додаток №1 в новій редакції, де найменування послуги позначено як «відшкодування експлуатаційних витрат на утримання об`єкта оренди», у той час як п.3.2.1. Договору передбачає обов`язок Орендаря сплачувати плату за обслуговування прибудинкової території та утримання Майна, відповідно до розрахунків спожитих комунальних послуг та витрат на утримання майна, а Додаток №1 до Договору має назву «Розрахунок до Договору від ___ №___ на 2017р. спожитих комунальних послуг та витрат на утримання виробничих майданчиків». Тобто, за твердженням ПП «ПАВО ГРУП» ні умови Договору, ні Додаток №1 до Договору не містить такого поняття як «відшкодування експлуатаційних витрат на утримання об`єкта оренди», тому у нього відсутній обов`язок сплачувати на рахунок Балансоутримувача плату за відшкодування експлуатаційних витрат на утримання об`єкта оренди, оскільки це не є предметом Договору.

Додаток №1 до Договору має назву «Розрахунок до договору від ___№___ на 2017р. спожитих комунальних послуг та витрат на утримання виробничих майданчиків». Додатковою угодою від 01.12.2018 пропонується змінити предмет та розмір вартості послуг, але не змінений період надання послуг. Тому в ДП «Морський торговельний порт «Чорноморськ» відсутні правові підстави виставляти рахунки на сплату за 2018-2019 роки.

Пункт 3 Додаткової угоди встановлює, що вона набуває чинності з моменту її підписання Сторонами, та діє протягом дії Договору, а також передбачає поширення умов даної Додаткової угоди на правовідносини, які виникли між Сторонами з 01 січня 2018 року. Однак, п.7.1. Договору наголошує на тому, що він набуває чинності від дня його підписання Сторонами, тобто з 28.03.2018, тому Додаткова угода не може поширюватись на правовідносини раніше вказаної дати.

Крім того, для обґрунтування збільшення плати за обслуговування прибудинкової території та утримання орендованого майна, первісним позивачем не була надана калькуляція та перелік наданих послуг.

ПП «ПАВО ГРУП» листом №30 від 27.02.2019 звернулось до ДП «МОРСЬКИЙ ТОРГОВЕЛЬНИЙ ПОРТ «ЧОРНОМОРСЬК» з пропозицією укласти додаткову угоду до Договору про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю №18/86-о/д від 28.03.2018 у новій редакції із врахуванням вищевикладених претензій, надання калькуляції та переліку наданих послуг з урахуванням того, що з моменту укладення договору оренди №5/82 (обліковий №РВ ФДМУ 82) від 22.05.2017 по теперішній час ПП «ПАВО ГРУП» не здійснювало господарську діяльність в Об`єкті оренди та не споживало комунальні послуги. Крім того, первісний позивач був попереджений, що у випадку відсутності відповіді на надані пропозиції протягом розумного строку, ПП «ПАВО ГРУП» вважатиме такі пропозиції акцептованими з боку ДП «Морський торговельний порт «Чорноморськ» без зауважень.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Частина 1 статті 202 Цивільного кодексу України передбачає, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Цивільним законодавством передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст.627 Цивільного кодексу України).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямованих на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч.1 ст.626, ч.1 ст.638 Цивільного кодексу України).

Викладене кореспондується зі змістом частин 2 та 3 ст.180 Господарського кодексу України, згідно з якою господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх істотних умов. При укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Додаткова угода від 01.12.2018 до договору про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю №18/86-о/д від 28.03.2018 підписана представниками сторін без зауважень.

Статтею 203 Цивільного кодексу України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно ст.215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Отже, вирішуючи спір про визнання правочину недійсним господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання такого правочину недійсним на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків та в разі задоволення позовних вимог зазначити у судовому рішенні, в чому коректно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

Як зазначалось вище, у відповідності до п.1.1. договору про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю №18/86-о/д від 28.03.2018 Балансоутримувач виконує обслуговування та експлуатацію державного нерухомого майна (майно), що обліковується на балансі Державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ», а Орендар відшкодовує витрати Балансоутримувача на обслуговування та експлуатацію Майна.

Суд погоджується з доводами відповідача за зустрічним позовом, що з аналізу вищезазначеного пункту вбачається, що під поняття Майно в контексті даного договору є об`єкт оренди, а визначення «витрати на експлуатацію» та «експлуатаційні витрати» є одним і тим самим поняттям.

В п.3.2.1. договору сторони домовились, що Орендар зобов`язується не пізніше 15 числа, наступного за звітним, на підставі рахунків Балансоутримувача, вносити плату за обслуговування прибудинкової території та утримання майна, відповідно до розрахунків спожитих комунальних послуг та витрат на утримання майна.

Таким чином, у відповідності до п.п.1.1., 3.2.1. договору Орендар (позивач за зустрічним позовом) зобов`язаний здійснювати відшкодування експлуатаційних витрат Балансоутримувача на обслуговування та експлуатацію об`єкта оренди, отже, твердження ПП «ПАВО ГРУП», що у нього відсутній обов`язок сплачувати на рахунок балансоутримувача плату за відшкодування експлуатаційних витрат на утримання об`єкта оренди є помилковим та спростовується змістом договору про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю №18/86-о/д від 28.03.2018. За думкою суду суперечностей у тексті договору та Додатковій угоді немає.

Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору (ч.1 ст.631 Цивільного кодексу України).

За загальним правилом договір набирає чинності з моменту його укладення (ч.2 ст.631 Цивільного кодексу України).

Водночас, за приписами ч.3 ст.631 Цивільного кодексу України, сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення.

У відповідності до п.7.1. договору про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю, він набуває чинності від дня його підписання уповноваженими представниками сторін та діє протягом строку дії договору оренди нерухомого майна від 22.05.2017 №5/82 (обліковий №РВ ФДМУ 82), але на підставі ст.631 Цивільного кодексу України регламентує фінансові відносини, що виникли між сторонами 22.05.2017, тобто з дати укладання договору оренди нерухомого майна від 22.05.2017 №5/82 (обліковий №РВ ФДМУ 82), отже, сторони передбачили, що договір регламентує фінансові відносини з 22.05.2017 (дата укладання договору оренди), а не з 28.03.2018, як помилково стверджує позивач за зустрічним позовом.

Відповідно до п.2 Додаткової угоди сторони погодили, що перерахунок вартості послуг, зазначених в п.1 даної Додаткової угоди, за попередні звітні періоди здійснюється Балансоутримувачем в періоді фактичного підписання даної Додаткової угоди, при цьому згідно п.3 Додаткової угоди, дана Додаткова угода набуває чинності з дня її підписання Сторонами та діє протягом дії Договору. Відповідно до ст.631 Цивільного кодексу України Сторони встановили, що умови даної Додаткової угоди поширюються на правовідносини, які виникли між Сторонами з 01 січня 2018 року.

Судом враховано, що за умовами Додаткової угоди сторони домовились, що умови даної Додаткової угоди поширюються на правовідносини, які виникли між Сторонами з 01 січня 2018 року, що відповідає вимогам ст.631 Цивільного кодексу України.

Додаткова угода від 01.12.2018 є невід`ємною частиною договору про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю №18/86-о/д від 28.03.2018 (п.4 додаткової угоди) та одночасно правочином згідно частини 1 статті 202 Цивільного кодексу України, який спрямований на зміну цивільних прав та обов`язків, а саме вартості послуг, а не зміну предмету договору, як стверджує ПП «ПАВО ГРУП».

У відзиві на первісний позов ПП «ПАВО ГРУП» посилається на помилковість підписання додаткової угоди з його боку.

Згідно ст.229 Цивільного кодексу України, якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним.

Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов`язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом.

Пунктом 3.9 Постанови пленуму Верхового Суду України від 29.05.2013 №11 "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" роз`яснено, що за змістом статті 229 ЦК України правочин, вчинений під впливом помилки, є оспорюваним. Під помилкою слід розуміти таке неправильне сприйняття стороною правочину предмета чи інших істотних умов останнього, що вплинуло на її волевиявлення, за відсутності якого можна вважати, що правочин не було б вчинено. Помилка повинна мати істотне значення, зачіпати природу правочину або такі якості його предмета, які значно знижують можливість його використання за призначенням. При цьому істотною вважається така помилка, наслідки якої неможливо усунути або їх усунення вимагає значних витрат від особи, що помилилася, - з урахуванням її майнового становища, характеру діяльності тощо. Обставини, з приводу яких помилилася особа, мають бути наявними на час вчинення правочину. Обов`язок доведення відповідних обставин покладається на позивача. Не вважається помилкою щодо якості продукції (товару, іншого майна) неможливість її використання або утруднення в її використанні, які сталися після виконання хоча б однією з сторін зобов`язань, що виникли з правочину, і не пов`язані з поведінкою іншої сторони правочину. Не має правового значення помилка у мотивах правочину (тобто в обставинах, у зв`язку з якими особа вчиняє правочин) або незнання стороною правочину норм законодавства.

Враховуючи те, що правомірність правочину презюмується, тому обов`язок доведення наявності обставин, з приводу яких помилилась особа, покладається на позивача, однак, позивачем за зустрічним позовом не було доведено обставин, з приводу яких він помилився при підписанні додаткової угоди до договору, істотність їх значення та яким чином ці обставини вплинули на його волевиявлення.

Судом встановлено, що при укладанні Додаткової угоди від 01.12.2018 до договору про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю №18/86-о/д від 28.03.2018 сторонами було дотримано норми чинного законодавства, а саме: зміст правочину не суперечить законодавству, а також моральним засадам суспільства; волевиявлення сторін було вільним і відповідало їх внутрішній волі; спірний договір укладений у письмовій формі, підписаний уповноваженими особами та завірений печатками, у відповідності до законодавства; правочин спрямований на реальне настання правових наслідків, доказів протилежного суду не доведено.

Ненадання Балансоутримувачем калькуляції та переліку наданих послуг для підписання Орендарем додаткової угоди, з урахуванням того, що Додаткова угода була Орендарем підписана, не може бути підставою для визнання додаткової угоди недійсною.

Наслідком недосягнення сторонами договору згоди з усіх істотних умов є не недійсність договору, а те, що відповідний договір у такому разі вважається неукладеним (таким, що не відбувся), що передбачено частиною 8 статті 181 Господарського кодексу України.

Судом встановлено, що Додаткова угода від 01.12.2018 до договору про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю №18/86-о/д від 28.03.2018 виконувалась сторонами, а саме Балансоутримувач направляв Орендарю відповідні рахунки та Акти здачі-прийняття робіт (надання послуг), а Орендар їх оплатив, отже, вказана обставина виключає можливість застосування до спірних правовідносин частини 8 статті 181 Господарського кодексу України, відповідно до приписів якої визначення договору як неукладеного (такого, що не відбувся) може мати місце на стадії укладання господарського договору, у разі якщо сторони не досягли згоди з усіх істотних його умов, а не за наслідками виконання договору сторонами.

Відповідно до ст.74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За таких обставин, позивачем за зустрічним позовом не обґрунтовано та не доведено наявності будь-яких обставин, що є підставами для визнання недійсною Додаткову угоду від 01.12.2018 до договору про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю №18/86-о/д від 28.03.2018.

Крім того, позивач за зустрічним позовом просить стягнути з відповідача за зустрічним позовом грошові кошти у розмірі 115130,88грн., а саме різницю між сумою послуг з урахуванням вартості, визначеної у відповідності до умов Додаткової угоди від 01.12.2018 та без її врахування.

Оскільки підстави для визнання недійсною Додаткової угоди від 01.12.2018 до договору про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю №18/86-о/д від 28.03.2018 відсутні, то і підстав для стягнення грошових коштів у розмірі 115130,88грн. немає.

Отже, підсумовуючи наведене, суд дійшов висновку про те, що вимоги за зустрічним позовом не підтверджуються матеріалами справи, є недоведеними, у зв`язку з чим в задоволенні зустрічного позову належить відмовити повністю.

Щодо первісного позову суд про стягнення з Приватного підприємства ПАВО ГРУП, м.Маріуполь на користь Державного підприємства МОРСЬКИЙ ТОРГОВЕЛЬНИЙ ПОРТ ЧОРНОМОРСЬК, м.Чорноморськ суми заборгованості в розмірі 16196,04грн., яка складається з: суми пені у розмірі 12725,79грн, 3% річних у розмірі 1076,16грн., індексу інфляції у розмірі 2394,09грн. зазначає наступне.

Договір, відповідно до ст.629 Цивільного кодексу України, є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч.1 ст.903 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Позивачем за первісним позовом було направлено у встановленому договором порядку відповідачу за первісним позовом для оплати рахунки та акти приймання-передачі виконаних послуг за договором №18/86-о/д від 28.03.2018, всього на загальну суму 103911,70грн.

Згідно з п.3.2.1. договору, Орендар зобов`язується не пізніше 15 числа, наступного за звітним, на підставі рахунків Балансоутримувача, вносити плату за обслуговування прибудинкової території та утримання майна, відповідно до розрахунків спожитих комунальних послуг та витрат на утримання майна.

При цьому суд зазначає, що своєю природою рахунки є документом, який містить тільки платіжні реквізити, на які потрібно перерахувати кошти; ненадання рахунку не є відкладальною умовою в розумінні статті 212 Цивільного кодексу України та не є простроченням кредитора в розумінні статті 613 Цивільного кодексу України, отже за умовами п.3.2.1. Орендар зобов`язується не пізніше 15 числа вносити відповідну плату, незважаючи на неотримання рахунку до 15 числа місяця, наступного за звітним.

В ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України зазначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Стаття 610 Цивільного кодексу України визначає, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до п.1 ст.612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Позивачем доведено належним чином факт існування у останнього заборгованості за надані послуги в розмірі 103910,14грн. станом на дату подачі позову, строк оплати яких є таким, що настав.

За змістом ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За приписами ст.611 зазначеного нормативно-правового акту у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

В силу норм ч.1 ст.230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (ч.2 ст. 551 Цивільного кодексу України).

Частинами 2, 3 ст.549 Цивільного кодексу України передбачено, що штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п.5.5. договору за несвоєчасні розрахунки за надані послуги Орендар сплачує пеню у розмірі подвійної ставки НБУ від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

Судом перевірено нарахування пені та встановлено, що розрахунок пені є арифметично вірним. З огляду на що, стягненню підлягає пеня в загальній сумі 12725,79грн, нарахована на борг за рахунками:

- №Пр/1 071 від 31.01.2019 за період з 16.02.2019 по 03.07.2019 в сумі 11334,43грн.,

- №Пр/2 041 від 28.02.2019 за період з 16.03.2019 по 03.07.2019 в сумі 645,96грн.,

- №Пр/3 116 від 31.03.2019 за період з 16.04.2019 по 03.07.2019 в сумі 460,69грн.,

- №Пр/4 416 від 30.04.2019 за період з 16.05.2019 по 03.07.2019 в сумі 284,71грн.

За приписом ст.625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання і на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений.

Судом перевірено нарахування 3% річних та встановлено, що розрахунок 3% річних є арифметично вірним. З огляду на що, стягненню підлягає 3% річних в загальній сумі 1076,16грн, нарахована на борг за рахунками:

- №Пр/1 071 від 31.01.2019 за період з 16.02.2019 по 03.07.2019 в сумі 957,63грн.,

- №Пр/2 041 від 28.02.2019 за період з 16.03.2019 по 03.07.2019 в сумі 54,78грн.,

- №Пр/3 116 від 31.03.2019 за період з 16.04.2019 по 03.07.2019 в сумі 39,35грн.,

- №Пр/4 416 від 30.04.2019 за період з 16.05.2019 по 03.07.2019 в сумі 24,40грн.

Суд перевірив розрахунок інфляційних витрат та встановив, що він є арифметично вірним, з огляду на вищевикладене, сума інфляційних витрат підлягає задоволенню в загальному розмірі 2394,09грн, нарахована на борг за рахунками:

- №Пр/1 071 від 31.01.2019 за період з березня 2019 року по травень 2019 року в сумі 2248,23грн.,

- №Пр/2 041 від 28.02.2019 за період з квітня 2019 року по травень 2019 року в сумі 103,44грн.,

- №Пр/3 116 від 31.03.2019 за період травень 2019 року в сумі 42,42грн.

З огляду на вищевикладене, позовні вимоги Державного підприємства МОРСЬКИЙ ТОРГОВЕЛЬНИЙ ПОРТ ЧОРНОМОРСЬК, м.Чорноморськ до Приватного підприємства ПАВО ГРУП, м.Маріуполь про стягнення суми пені у розмірі 12725,79грн, 3% річних у розмірі 1076,16грн. та індексу інфляції у розмірі 2394,09грн. підлягають задоволенню.

Судовий збір, у відповідності до ст.129 Господарського процесуального кодексу України за зустрічним позовом покладається на позивача за зустрічним позовом, за первісним позовом на відповідача за первісним позовом оскільки спір виник внаслідок його неправильних дій.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.12, 13, 74, 76, 129, 130, 165, 231, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Державного підприємства МОРСЬКИЙ ТОРГОВЕЛЬНИЙ ПОРТ ЧОРНОМОРСЬК, м.Чорноморськ до відповідача: Приватного підприємства ПАВО ГРУП, м.Маріуполь про стягнення суми пені у розмірі 12725,79грн, 3% річних у розмірі 1076,16грн., індексу інфляції у розмірі 2394,09грн., задовольнити.

Стягнути з Приватного підприємства ПАВО ГРУП (87501, Донецька обл., місто Маріуполь, проспект Металургів, будинок 64; ) на користь Державного підприємства МОРСЬКИЙ ТОРГОВЕЛЬНИЙ ПОРТ ЧОРНОМОРСЬК (68001, Одеська обл., місто Чорноморськ, вулиця Праці, будинок 6; ) пеню у розмірі 12725,79грн, 3% річних у розмірі 1076,16грн., індекс інфляції у розмірі 2394,09грн., судовий збір у розмірі 1921,00грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Відмовити в задоволенні зустрічних позовних вимог Приватного підприємства ПАВО ГРУП, м.Маріуполь до відповідача: Державного підприємства МОРСЬКИЙ ТОРГОВЕЛЬНИЙ ПОРТ ЧОРНОМОРСЬК, м.Чорноморськ про визнання недійсною Додаткову угоду від 01.12.2018 до договору про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю №18/86-о/д від 28.03.2018 та стягнення коштів у розмірі 115130,88грн.

Відповідно до ст.241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з ч.1 ст.256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до Східного апеляційного господарського суду через Господарський суд Донецької області (п.8, 17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

Позивач за первісним позовом (відповідач за зустрічним позовом), стягувач Державне підприємство МОРСЬКИЙ ТОРГОВЕЛЬНИЙ ПОРТ ЧОРНОМОРСЬК (68001, Одеська обл., місто Чорноморськ, вулиця Праці, будинок 6; ).

Відповідач за первісним позовом (позивач за зустрічним позовом), боржник Приватне підприємство ПАВО ГРУП (87501, Донецька обл., місто Маріуполь, проспект Металургів, будинок 64; ).

У судовому засіданні 13.11.2019 оголошено вступну та резолютивну частину рішення. Повний текст рішення складено та підписано 22.11.2019.

Суддя Г.Є. Курило