ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"19" листопада 2019 р. Справа № 924/820/19

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Мухи М.Є., за участю секретаря судового засідання Попика О.В. розглянувши матеріали

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "АГРОСЕМ" м. Київ

до товариства з обмеженою відповідальністю "ЛАМПКА АГРО" с. Великі Зозулинці Красилівський район Хмельницька область

про стягнення 43366,63грн. боргу, 13940,27грн. пені, 7805,99грн. відсотків за користування чужими грошовими коштами, 1201,19грн. 3% річних

Представники сторін не з`явились

В судовому засіданні відповідно до ст.240 ГПК України проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Процесуальні дії по справі.

Ухвалою суду від 20.08.19р. відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу за правилами загального позовного провадження із стадії підготовчого провадження. Підготовче засідання призначено на 05.09.19р.

Ухвалою від 05.09.19р. підготовче засідання відкладено на 07.10.19р.

Ухвалою від 07.10.19р. підготовче засідання відкладено на 15.10.2019р.

Ухвалою від 15.10.19р. продовжено строк підготовчого провадження на тридцять днів, підготовче засідання відкладено на 28.10.19р.

Ухвалою від 28.10.19р. підготовче засідання відкладено на 07.11.19р.

Ухвалою від 07.11.19р. прийнято заяву позивача про зменшення розміру позовних вимог, закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті на 19.11.19р.

Виклад позицій учасників судового процесу, заяви, клопотання.

Позивач із врахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог, просить стягнути із відповідача 43366,63грн. боргу за отриманий товар відповідно до Договору поставки запасних частин до сільськогосподарської техніки №18.01.18-44/5 від 18.01.18р., 13940,27грн. пені, 7805,99грн. відсотків за користування чужими грошовими коштами, 1201,19грн. 3% річних.

Свої вимоги мотивує неналежним виконанням товариством з обмеженою відповідальністю "Лампка Агро" умов договору поставки запасних частин №18.01.18-44/5 від 18.01.2018р., на підставі якого позивачем було поставлено відповідачу запасні частини та супутні матеріали до сільськогосподарської техніки загальною вартістю 566174,81грн. Натомість відповідачем вартість отриманого товару сплачена частково у розмірі 522808,18грн. Позивач повідомляє, що станом на 02.08.19р. заборгованість становить 43366,63грн.

Також відповідачу на суму боргу нараховані 13940,27грн. пені за період з 06.12.2019р. по 07.11.19р., 7805,99грн. відсотків за неправомірне користування чужими коштами за період з 01.02.2019р. по 31.07.2019р., 1201,19грн. 3% річних за період з 06.12.2018р. по 01.08.2019р.

Відтак, позивач, керуючись ст.ст. 15, 526, 625, 692 ЦК України, ст.ст. 180, 193, 224, 265 ГК України, звернувся з даним позовом до суду.

Представник позивача в судове засідання не з`явився. Поряд із цим судом береться до уваги заява позивача про розгляд справи за відсутності представника за наявними в ній матеріалами.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, відзиву на позов не подав, причин неявки та неподання доказів не повідомив, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином про що свідчать повідомлення про вручення судових повісток.

Згідно ст. 176 ГПК України, ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи в порядку, встановленому ст. 242 цього кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої ст. 120 цього кодексу.

Положеннями ст. 242 ГПК України передбачено, що днем вручення судового рішення є, зокрема, день вручення судового рішення під розписку. З наведеного, відповідач є такий, що належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду, проте, відзиву на позов не подав та причин неявки та неподання відзиву не повідомив.

Ст. 202 ГПК України передбачає, що суд може розглядати справу за відсутності учасника справи, якщо його було належно повідомлено, проте, він не повідомив про причин неявки або така неявка є повторною.

Згідно ч. 3 ст. 252 ГПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі, зокрема неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Враховуючи вищевикладене, відсутність клопотання сторін про відкладення розгляду справи, належне повідомлення відповідача, суд приходить до висновку про розгляд справи без участі відповідача та за наявними в матеріалах справи доказами.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

18.01.18р. між товариством з обмеженою відповідальністю "АГРОСЕМ" (постачальник) та товариством з обмеженою відповідальністю "Лампка Агро" (покупець) укладено договір поставки запасних частин до сільськогосподарської техніки №18.01.18-44/5, відповідно до п. 1.1. якого Постачальник зобов`язується поставити, а Покупець прийняти та оплатити запасні частини та супутні матеріали до сільськогосподарської техніки (надалі за текстом - Товар) за ціною, в кількості та асортименті, узгоджених Сторонами та вказаних в специфікаціях та/або видаткових накладних (додатки до цього договору), які є невід`ємною частиною цього Договору.

Згідно п.2 Договору асортимент Товару та його кількість визначаються в специфікаціях та/або видаткових накладних, які є невід`ємною частиною цього Договору. Загальна кількість та вартість Товару, що поставляється по даному Договору, визначається сукупністю усього Товару, що передається Постачальником у власність Покупцеві, за усіма специфікаціями та видатковими накладними, протягом всього строку дії цього Договору.

Ціна за одиницю товару та загальна вартість товару зазначаються Сторонами у специфікаціях та/або видаткових накладних. Оскільки Товар має імпортну складову, Сторони домовились визначати еквівалент ціни Товару в іноземній валюті (долар США чи ЄВРО) у відповідності до курсу продажу відповідної іноземної валюти відносно гривні, що склався на Міжбанківському валютному ринку України на дату, що передує даті підписання специфікації.

Покупець здійснює оплату вартості Товару шляхом безготівкового перерахунку грошових коштів на рахунок Постачальника. Розрахунки між Сторонами можуть проводитись в інших формах, окрім грошової, які не заборонені діючим законодавством України, в т.ч. з використанням вексельної форми розрахунків або припинення грошових зобов`язань шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог. Покупець оплачує вартість Товару згідно умов та у строки, визначені в специфікаціях до цього Договору.

У випадку, якщо в період дії цього Договору між Сторонами не буде підписано специфікацію (Додаток) на поставку Товару, проте Товар фактично буде поставлений згідно видаткової накладної, у якій буде посилання на Договір, така видаткова накладна прирівнюється до специфікації (Додатку) і Покупець зобов`язується оплатити Товар, поставлений за такою видатковою накладною, в день його отримання (п.п.3.1. - 3.4. договору).

Відповідно до п.9 договору у випадку невиконання чи неналежного виконання Договору, Сторони несуть відповідальність відповідно до законодавства та умов цього Договору. У випадку порушення термінів або умов оплати товару, Покупець сплачує Постачальнику пеню від суми простроченого або неналежно здійсненого платежу у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє у період, за який сплачується пеня, за кожен день прострочення. У випадку прострочення термінів поставки товару Постачальник сплачує Покупцю пеню від вартості недопоставленого товару за кожний день прострочення поставки у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє у період, за який сплачується пеня.

За порушення грошових зобов`язань по оплаті Товару, Покупець сплачує на користь Постачальника проценти за користування чужими грошовими коштами в розмірі 3 % за кожен місяць від простроченої суми, за весь період прострочення.

У випадку невиконання чи неналежного виконання Покупцем своїх зобов`язань щодо прийняття Товару, зокрема неприйняття всього Товару або його частини більше 5 годин, він сплачує Постачальнику штраф у розмірі 3 % від вартості неприйнятого Товару, а також відшкодовує Постачальнику збитки, пов`язанні з необхідністю зворотного транспортування Товару, простоєм чи затримкою транспортних засобів, складуванням або зберіганням товару.

Нарахування пені за прострочення виконання грошових зобов`язань здійснюється до повного розрахунку.

У пункті 12.5 договору сторони дійшли взаємної згоди на підставі ст. 259 Цивільного Кодексу України при нарахуванні штрафних санкцій відповідно до умов цього Договору, не застосовувати п. 6 ст. 232 Господарського Кодексу України, а здійснювати нарахування штрафних санкцій за весь період неналежного виконання взятих на себе зобов`язань за цим Договором, а також збільшити позовну давність про стягнення неустойки за цим договором до 3-х років.

Договір набуває чинності з дати його підписання обома сторонами і діє протягом 1 року, але в будь-якому випадку, до повного виконання Сторонами взятих на себе зобов`язань.

Позивачем на підставі видаткових накладних № АГ-22/01032 від 22 січня 2018 року, №АГ-25/01005 від 25 січня 2018 року, № АГ-12/02002 від 12 лютого 2018 року, №АГ-13/02026 від 13 2018 року, № АГ-19/02035 від 19 лютого 2018 року, №АГ-19/020242 віл 19 лютого 2018 року, №АГ-19/02001 від 19 лютого 2018 року, № АГ-23 02 від 23 лютого 2018 року, №АГ-12/04112 від 12 квітня 2018 року, №16/04061 від 16 квітня 2018 року, №АГ-20/04151 від 20 квітня 2018 року, №АГ-20/04206 від 20 квітня 2018 року, № АГ-25/04013 від 25 квітня 2018 року, № АГ-10/05039 від 10 травня 2018 року, № АГ-17/05107 від 17 травня 2018 року, № АГ-05/06058 від 05 червня 2018 року, № АГ-20/08149 від 20 серпня 2018 року, № АГ-20/08135 від 20 серпня 2018 року, № АГ-21/08026 від 21 серпня 2018 року, № АГ-22/08006 від 22 серпня 2018 року, № АГ-23/08020 від 23 серпня 2018 року, № АГ-29/08017 від 29 серпня 2018 року, № АГ-29/08032 від 29 серпня 2018 року, № АГ-29/08038 від 29 серпня 2018 року, № АГ-29/08060 від 29 серпня 2018 року, № АГ-31/08174 від 31 серпня 2018 року, № АГ-31/08175 від 31 серпня 2018 року, № АГ-31/08176 від 31 серпня 2018 року, № АГ-03/09053 від 03 вересня 2018 року, № АГ-03/09146 від 03 вересня 2018 року, № АГ-05/09127 від 05 вересня 2018 року, № АГ-05/09131 від 05 вересня 2018 року, №АГ-10/09161 від 10 вересня 2018 року, № АГ-11/09008 від 11 вересня 2018 року, № АГ-11/09064 від 11 вересня 2018 року, № АГ-11/09072 від 11 вересня 2018 року, № АГ-11/09074 від 11 вересня 2018 року, № АГ-11/09086 від 11 вересня 2018 року, АГ-11/09088 від 11 вересня 2018 року, № АГ 12/09016 від 12 вересня 2018 року, № АГ-12/09082 від 12 вересня 2018 року, № АГ-12/09120 від 12 вересня 2018 року, № АГ-13/09036 від 13 вересня 2018 року, № АГ-13/09037 від 13 вересня 2018 року, №АГ-13/09041 від 13 вересня 2018 року, № АГ-02/10018 від 02 жовтня 2018 року, № АГ-02/10025 від 02 жовтня 2018року, № АГ-18/10113 від 18 жовтня 2018 року, № АГ-18/10115 від 18 жовтня 2018 року та довіреностей № 12 від 19.01.2018 року, №77 від 12.04.2018 року, № 83 від 22.04.2018 року, № 93 від 08.05.2018 року, № 148 від 20.08.2018 року, № 159 від 31.08.2018 року, № 167 від 10.09.2018 року, № 184 від 02.10.2018 року, № 204 від 18.10.2018 року поставлено відповідачу товар на загальну суму 566 174,81грн.

Відповідачем вартість отриманого товару сплачена частково у сумі 522 808,18грн. Станом на 02.08.19р. заборгованість становить 43 366,63грн.

Оскільки відповідач вчасно не розрахувався за поставлений товар, ТОВ "АГРОСЕМ" звернулося з позовом до суду, в якому просить стягнути 43366,63грн. боргу, 13940,27грн. пені, 7805,99грн. відсотків за користування чужими грошовими коштами, 1201,19грн. 3% річних.

Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, не визнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України та ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод (правочинів), передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

З положень ст. 509 Цивільного кодексу України, ст. 173 Господарського кодексу України вбачається, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Нормами ст. 627 Цивільного кодексу України встановлено свободу договору, тобто, відповідно до ст. 6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Як вбачається з правовідносин, що виникли між сторонами, їм притаманні ознаки, що характеризують цивільні відносини, які виникають з договорів купівлі-продажу (поставки). Так, відповідно до п. 1.1. договору поставки запасних частин до сільськогосподарської техніки №18.01.18-44/5 позивач зобов`язався поставити, а відповідач прийняти та оплатити запасні частини та супутні матеріали до сільськогосподарської техніки (надалі за текстом - Товар) за ціною, в кількості та асортименті, узгоджених Сторонами та вказаних в специфікаціях та/або видаткових накладних (додатки до цього договору), які є невід`ємною частиною цього Договору.

Відповідно до п.п. 1, 2 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст.ст. 663, 664 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу. Обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент вручення товару покупцеві, якщо договором встановлено обов`язок продавця доставити товар; надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання мають виконуватись належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання і одностороння зміна умов договору не допускається.

За змістом ст. 527 Цивільного кодексу України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Згідно ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 Цивільного кодексу України).

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Положеннями ст. 692 Цивільного кодексу України врегульовано порядок оплати товару за договорами купівлі-продажу (поставки). Зокрема, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару (ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України).

Пунктами 3.3 та 3.4 договору сторони передбачили, що покупець здійснює оплату вартості Товару шляхом безготівкового перерахунку грошових коштів на рахунок Постачальника. Розрахунки між Сторонами можуть проводитись в інших формах, окрім грошової, які не заборонені діючим законодавством України, в т.ч. з використанням вексельної форми розрахунків або припинення грошових зобов`язань шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог. Покупець оплачує вартість Товару згідно умов та у строки, визначені в специфікаціях до цього Договору.

У випадку, якщо в період дії цього Договору між Сторонами не буде підписано специфікацію (Додаток) на поставку Товару, проте Товар фактично буде поставлений згідно видаткової накладної, у якій буде посилання на Договір, така видаткова накладна прирівнюється до специфікації (Додатку) і Покупець зобов`язується оплатити Товар, поставлений за такою видатковою накладною, в день його отримання

Як убачається з матеріалів справи, позивач відповідно до договору на підставі видаткових накладних № АГ-22/01032 від 22 січня 2018 року, №АГ-25/01005 від 25 січня 2018 року, № АГ-12/02002 від 12 лютого 2018 року, №АГ-13/02026 від 13 2018 року, № АГ-19/02035 від 19 лютого 2018 року, №АГ-19/020242 віл 19 лютого 2018 року, №АГ-19/02001 від 19 лютого 2018 року, № АГ-23 02 від 23 лютого 2018 року, №АГ-12/04112 від 12 квітня 2018 року, №16/04061 від 16 квітня 2018 року, №АГ-20/04151 від 20 квітня 2018 року, №АГ-20/04206 від 20 квітня 2018 року, № АГ-25/04013 від 25 квітня 2018 року, № АГ-10/05039 від 10 травня 2018 року, № АГ-17/05107 від 17 травня 2018 року, № АГ-05/06058 від 05 червня 2018 року, № АГ-20/08149 від 20 серпня 2018 року, № АГ-20/08135 від 20 серпня 2018 року, № АГ-21/08026 від 21 серпня 2018 року, № АГ-22/08006 від 22 серпня 2018 року, № АГ-23/08020 від 23 серпня 2018 року, № АГ-29/08017 від 29 серпня 2018 року, № АГ-29/08032 від 29 серпня 2018 року, № АГ-29/08038 від 29 серпня 2018 року, № АГ-29/08060 від 29 серпня 2018 року, № АГ-31/08174 від 31 серпня 2018 року, № АГ-31/08175 від 31 серпня 2018 року, № АГ-31/08176 від 31 серпня 2018 року, № АГ-03/09053 від 03 вересня 2018 року, № АГ-03/09146 від 03 вересня 2018 року, № АГ-05/09127 від 05 вересня 2018 року, № АГ-05/09131 від 05 вересня 2018 року, №АГ-10/09161 від 10 вересня 2018 року, № АГ-11/09008 від 11 вересня 2018 року, № АГ-11/09064 від 11 вересня 2018 року, № АГ-11/09072 від 11 вересня 2018 року, № АГ-11/09074 від 11 вересня 2018 року, № АГ-11/09086 від 11 вересня 2018 року, АГ-11/09088 від 11 вересня 2018 року, № АГ 12/09016 від 12 вересня 2018 року, № АГ-12/09082 від 12 вересня 2018 року, № АГ-12/09120 від 12 вересня 2018 року, № АГ-13/09036 від 13 вересня 2018 року, № АГ-13/09037 від 13 вересня 2018 року, №АГ-13/09041 від 13 вересня 2018 року, № АГ-02/10018 від 02 жовтня 2018 року, № АГ-02/10025 від 02 жовтня 2018року, № АГ-18/10113 від 18 жовтня 2018 року, № АГ-18/10115 від 18 жовтня 2018 року та довіреностей № 12 від 19.01.2018 року, №77 від 12.04.2018 року, № 83 від 22.04.2018 року, № 93 від 08.05.2018 року, № 148 від 20.08.2018 року, № 159 від 31.08.2018 року, № 167 від 10.09.2018 року, № 184 від 02.10.2018 року, № 204 від 18.10.2018 року поставив відповідачу товар на загальну суму 566 174,81грн.

Невиконання зобов`язання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) стаття 610 Цивільного кодексу України визначає як порушення зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 Цивільного кодексу України).

Відповідач частково виконав свої зобов`язання з оплати товару на суму 522 808,18грн. Станом на 02.08.19р. заборгованість становить 43 366,63грн.

Доказів оплати боргу матеріали справи не містять та учасниками судового розгляду не надано, у зв`язку з чим вимога про стягнення 43 366,63грн. основної заборгованості за договором поставки запасних частин до сільськогосподарської техніки №18.01.18-44/5 від 18.01.2018р. підлягає задоволенню.

Окрім того, позивач просить стягнути з відповідача 13940,27грн. пені за період з 06.12.2019р. по 07.11.19р., 7 805,99грн. відсотків за неправомірне користування чужими коштами за період з 01.02.2019р. по 31.07.2019р., 1 201,19грн. 3% річних за період з 06.12.2018р. по 01.08.2019р.

За положеннями ч. 1 ст. 199 Господарського кодексу України виконання господарських зобов`язань забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими цим Кодексом та іншими законами. За погодженням сторін можуть застосовуватися передбачені законом або такі, що йому не суперечать, види забезпечення виконання зобов`язань, які звичайно застосовуються у господарському (діловому) обігу. До відносин щодо забезпечення виконання зобов`язань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України

У відповідності до приписів ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язань може забезпечуватись неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно з п.п. 1, 2, 3 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Судом звертається увага, що штрафна санкція, яка нараховується за кожен день прострочення грошового зобов`язання за своєю правовою природою є пенею і її розмір обмежується розміром подвійної облікової ставки НБУ в силу статей 2, 4 Закону України "Про відповідальність за невиконання грошових зобов`язань" (аналогічного висновку дійшов Північно-західний апеляційний господарський суд у постанові від 19.04.2019р. по справі № 924/955/18).

Відповідно до ст.1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочення платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Згідно ст.3 зазначеного Закону розмір пені, передбачений ст.1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Судом здійснено перерахунок пені у системі "Законодавство", зважаючи на п.12.5 договору яким сторони дійшли згоди на підставі ст.259 ЦК України при нарахуванні штрафних санкцій відповідно до умов цього договору, не застосовувати п.6 ст.232 ГК України, а здійснювати нарахування штрафних санкцій за весь період неналежного виконання взятих на себе зобов`язань за цим договором, а також збільшити позовну давність про стягнення неустойки за цим договором до 3 років, та встановлено, що пеня нарахована правомірно у межах встановлених законодавством строків та підлягає стягненню у повному розмірі.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд, здійснивши перерахунок 3% річних в системі "Законодавство", вважає правомірною до стягнення суму 3% річних у розмірі 1201,19грн.

Відповідно до ст.692 ЦК України покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу. У разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами.

Пунктом 9.4 договору сторони передбачили сплату покупцем на користь постачальника процентів за користування чужими грошовими коштами в розмірі 3% за кожен місяць від простроченої суми, за весь період прострочення за порушення грошових зобов`язань по платі товару.

Судом здійснено перерахунок заявлених до стягнення позивачем 7809,99грн. 3% за користування чужими грошовими коштами, та встановлено, що останні нараховані правомірно, а тому підлягають стягненню.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статті 73 Господарського процесуального кодексу України: доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З огляду на зазначене у сукупності, суд доходить висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог, а тому останні підлягають задоволенню у заявленому розмірі.

Розподіл судових витрат між сторонами.

Відповідно до ст.ст. 123, 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на відповідача у зв`язку із задоволенням позову.

Керуючись ст.ст. 2, 20, 24, 73, 74, 129, 232, 237, 238, 240, 241, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов товариства з обмеженою відповідальністю "АГРОСЕМ" м. Київ до товариства з обмеженою відповідальністю "ЛАМПКА АГРО" с. Великі Зозулинці, Красилівський район, Хмельницька область про стягнення 43366,63грн. боргу, 13940,27грн. пені, 7805,99грн. відсотків за користування чужими грошовими коштами, 1201,19грн. 3% річних задовольнити.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "ЛАМПКА АГРО" (вул. Леніна, 10, с. Великі Зозулинці, Красилівський район, Хмельницька область, ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "АГРОСЕМ" (м. Київ, Оболонський район, проспект Героїв Сталінграда, 6А, ) - 43366,63грн. боргу, 13940,27грн. пені, 7805,99грн. відсотків за неправомірне користування чужими коштами, 1201,19грн. 3% річних, 1921грн. витрат на оплату судового збору.

Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Порядок подання апеляційної скарги визначений ст.257 ГПК України.

Повний текст рішення складено 25.11.2019р.

Суддя М.Є. Муха

Віддруковано 3 примірники: 1 - до справи, 2 - позивачу (04210, м. Київ, Оболонський район, проспект Героїв Сталінграда, 6А), 3 - відповідачу (31036, Хмельницька обл., Красилівський р-н, с. Великі Зозулинці, вул . Леніна , 10 ). Всім з повідомленням про вручення.