ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"25" листопада 2019 р. м. Київ Справа № 911/2873/19

Суддя Сокуренко Л.В., розглянувши

позовну заяву Заступника прокурора Чернігівської області інтересах держави в особі Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру

до Фермерського господарства «Олександр»

про витребування земельної ділянки

ВСТАНОВИВ:

Заступник прокурора Чернігівської області звернувся до Господарського суду Київської області в інтересах держави в особі Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру з позовною заявою до Фермерського господарства «Олександр» про витребування земельної ділянки.

Дослідивши матеріали позовної заяви, суд дійшов висновку про наявність підстав для залишення її без руху, зважаючи на наступне.

Частинами 1-3 ст. 4 ГПК України визначено, що право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.

Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

До господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися також особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

За ч. 4 ст. 56 ГПК України передбачено, що держава, територіальна громада бере участь у справі через відповідний орган державної влади, орган місцевого самоврядування відповідно до його компетенції, від імені якого діє його керівник або представник.

Відповідно до ч. ч. 1 - 3 ст. 53 ГПК України, у випадках, встановлених законом, органи державної влади, органи місцевого самоврядування, фізичні та юридичні особи можуть звертатися до суду в інтересах інших осіб, державних чи суспільних інтересах та брати участь у цих справах.

Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, які звертаються до суду за захистом прав і інтересів інших осіб, повинні надати суду документи, які підтверджують наявність передбачених законом підстав для звернення до суду в інтересах таких осіб.

У визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Відповідно до ч. 5 ст. 164 ГПК України встановлено вимогу за якою до позовної заяви, підписаної представником позивача, має бути додано довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження представника позивача.

За ст. 21 Закону України "Про прокуратуру" та п. 1 Положення про службове посвідчення працівника прокуратури України та зразка такого посвідчення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.05.2012 № 386, унормовано, що належність посадової особи до системи органів прокуратури, а також її повноваження, визначені Конституцією України, Законом України "Про прокуратуру" та іншими законодавчими актами засвідчує службове посвідчення.

Як вбачається із матеріалів позовної заяви, вона підписана Заступником прокурора Чернігівської області ОСОБА_1.

Проте, в порушення вимог ч. 5 ст. 164 ГПК України, заявником не додано до позовної заяви документів, що підтверджують повноваження ОСОБА_1, як заступника прокурора Чернігівської області, а також, повноваження ОСОБА_1 на підписання останнім позовної заяви(наказ на призначення, службове посвідчення тощо).

Крім того, відповідно до п. п. 4, 5 ч. 3 ст. 162 ГПК України, позовна заява повинна містити зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них;виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; правові підстави позову.

Згідно з ч. 1 ст. 77 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Наразі, суд зазначає, що деякі докази, які долучені позивачем до позовної заяви в якості підтвердження позовних вимог, долучені в копіях, не завірених належним чином, з огляду на наступне.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 91 ГПК України, письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Відповідно до ст. 78 Господарського процесуального кодексу України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Судом досліджено, що всі додатки, які долучені до позовної заяви в копіях, завірено шляхом проставляння печатки прокуратури, засвідчено написом: «згідно з оригіналом прокурор відділу прокуратури області Шиленко М.В.» та скріплено підписом.

Разом із тим, доказів того, що зазначена особа - ОСОБА_2 уповноважена засвідчувати зазначені копії на дату такого засвідчення до суду не надано (наказ на призначення, службове посвідчення тощо).

Зазначене порушення не дає суду можливості дослідити зазначені докази, а також пересвідчитися в їх достовірності.

В п. 2 ч. 2 ст. 164 ГПК України зазначено, що до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно з частиною 1 статті 9 Закону України N 3674-VI від 8 липня 2011 року "Про судовий збір" за подання позову за місцем розгляду справи сплачується судовий збір, який зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України.

Відповідно до п. 2.2.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України", судовий збір з позовної заяви про визнання права власності на майно, витребування або повернення майна у позадоговірних зобов`язаннях (у тому числі в зв`язку з вимогами, заснованими на приписах частини п`ятої статті 216, статті 1212 Цивільного кодексу України тощо), - як рухомих речей, так і нерухомості, - визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру.

Частиною першою статті 4 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до ст. 7 Закону України "Про державний бюджет України на 2019 рік", прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2019 року складає 1921 гривні.

Згідно з п.п. 1, 2 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру встановлена ставка судового збору - 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1921,00 грн) та не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (672 350,00 грн); за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру встановлена ставка судового збору 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1921,00 грн).

Таким чином, за подання даної позовної заяви прокурор мав сплатити судовий збір, як за майнову вимогу у відсотковому співвідношенні до ціни позову та згідно встановлених законом граничних розмірів.

Прокурором додано до позовної заяви платіжне доручення № 2742 від 11.11.2019 про сплату судового збору в розмірі 1 921,00 грн., виходячи із відсоткового співвідношення до зазначеної прокурором в позовній заяві ціни позову.

Пунктом 3 ч. 3 ст. 162 ГПК України зазначено, що позовна заява повинна містити зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються.

У відповідності до ч. 1 статті 163 Господарського процесуального кодексу України, ціна позову визначається: у позовах про стягнення грошових коштів - сумою, яка стягується, або сумою, оспорюваною за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку; у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна; у позовах, які складаються з кількох самостійних вимог, - загальною сумою всіх вимог.

Як вбачається з позовної заяви, прокуроом на вирішення суду, ставиться вимога майнового характеру про витребування земельної ділянки та зазначено ціну позову у сумі 53 062,00 грн.

В обґрунтування зазначеної ціни позову, а саме: вартості спірної земельної ділянки, орієнтовний розмір якої становить 2,0000 га, прокуратура посилається на нормативно-грошову оцінку 1 га ріллі на території Київської області, яка, за його твердженням, становить 26 531,00 грн. У зв`язку із наведеним, прокурор визначив ціну позову у сумі 53 062,00 грн. (26 531,00х2 га).

Разом із тим, прокурором не долучено до позовної заяви документів, які б підтверджували нормативно-грошову оцінку 1 га ріллі на території Київської області у розмірі 26 531,00 грн.

Також, статтею 12 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" визначено, що звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності. Акт оцінки майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна, здійсненої суб`єктом оціночної діяльності - органом державної влади або органом місцевого самоврядування самостійно. Якщо процедурами з оцінки майна для складання акта оцінки майна передбачене попереднє проведення оцінки майна повністю або частково суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання, звіт про оцінку такого майна додається до акта оцінки майна. Акт оцінки майна підлягає затвердженню керівником органу державної влади або органу місцевого самоврядування.

Проте, документів, що встановлюють дійсну вартість земельної ділянки, витребування якої є предметом спору, станом на 2019 рік, до суду разом з позовною заявою не подано.

За таких обставин, господарський встановив, що прокурором, всупереч вимог, встановлених в п. 3 ч. 3 ст. 162 ГПК України, не доведено, що зазначена в позовній заяві ціна позову відповідає ринковій вартості спірного майна станом на день подання позову, у зв`язку із чим, вона є документально не підтвердженою.

Враховуючи вищенаведені висновки суду у сукупності, сплачена прокурором сума судового збору у розмірі 1921,00 грн є документально необґрунтованою, що, в свою чергу, позбавляє суд можливості встановити чи належним чином прокурором було виконанно вимоги п. 2 ч. 1 ст. 164 ГПК України щодо сплати судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Згідно із ст. 174 Господарського процесуального кодексу України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

За таких обставин, позовна заява Заступника прокурора Чернігівської області підлягає залишенню без руху.

Суд звертає увагу позивача на те, що відповідно до ч. 4 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 174, ч. 2 ст. 232, ст.ст. 233, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву Заступника прокурора Чернігівської області залишити без руху.

2. Встановити Заступнику прокурора Чернігівської області строк на усунення недоліків позовної заяви - не пізніше 10 днів з дня вручення зазначеної ухвали.

3. Встановити Заступнику прокурора Чернігівської області спосіб усунення недоліків позовної заяви шляхом надання до суду:

- доказів, що підтверджують повноваження ОСОБА_1, як заступника прокурора Чернігівської області, а також, повноваження на підписання ним позовної заяви; докази направлення зазначених документів учасникам справи;

- докази наявності у прокурора відділу прокуратури області Шиленко М.В. права засвідчувати копії документів станом на 12.11.2019; докази направлення зазначених документів всім учасникам удового процесу;

- належних доказів обґрунтування визначення ціни позову; докази направлення зазначених документів всім учасникам удового процесу.

4. Відповідно до ч. 2 ст. 235 Господарського процесуального кодексу України дана ухвала набирає законної сили з моменту її підписання. Дана ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Л.В. Сокуренко