СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" листопада 2019 р. Справа № 922/2841/16

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий: судді: при секретарі судового засідання: За участю представників сторін: від позивача від відповідача від третіх осіб розглянувши апеляційну скаргу Мартюхіна Н.О. Плахов О.В., Шутенко І.А. Єлфімовій Ю.О. Красінський І.С. - довіреність б/н від 01.02.2019; Тищук М.І. - довіреність №320 від 11.06.2019; не з`явились; Публічного акціонерного товариства "Сбербанк", м. Київ (вх. №818 Х/2)
на рішення Господарського суду Харківської області
від28.11.2016 (повний текст від 01.12.2016)
у справі№922/2841/16 (суддя Прохоров С.А.)
за позовомПриватного акціонерного товариства "Термолайф", м. Харків
до відповідача за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача про та за самостійним позовом до проПублічного акціонерного товариства "Сбербанк" в особі відділення "Харківське відділення №5" АТ "Сбербанк Росії", м. Харків 1.Товариства з обмеженою відповідальністю "В-Транссервіс", м. Маріуполь, Донецька область 2.Приватного акціонерного товариства "Терморок", м.Харків приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Харківської області Чуєвої Олени Дмитрівни, м. Харків визнання недійсним договору Товариства з обмеженою відповідальністю "В-Транссервіс", м. Маріуполь, Донецька область Приватного акціонерного товариства "Термолайф", м. Харків визнання протиправною бездіяльності

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2016 Приватне акціонерне товариство "Термолайф" (надалі - ПрАТ "Термолайф") звернулось до Господарського суду Харківської області з позовом до Публічного акціонерного товариства "Сбербанк" (надалі - ПАТ "Сбербанк") про визнання недійсним Іпотечного договору, укладеного між ПрАТ "Термолайф" та ПАТ "Дочірній Банк Сбербанку Росії" (нове найменування ПАТ "Сбербанк"), посвідченого 13.09.2012 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Чуєвою О.Д., зареєстрований в реєстрі за номером 5135 (надалі - Іпотечний договір) в частині забезпечення виконання недійсних зобов`язань за Договором про відкриття кредитної лінії №30-В/12/66/ЮО від 04.09.2012, укладеним між ПАТ "Термолайф" та ПАТ "Дочірній Банк Сбербанку Росії"

У вересні 2016 третя особа з самостійними вимогами на предмет спору, Товариство з обмеженою відповідальністю "В-Транссервіс" (надалі - ТОВ "В-Транссервіс") звернулось до Господарського суду Харківської області з позовом про визнання протиправною бездіяльність ПрАТ "Термолайф" щодо не виконання умов форвардного контракту від 22.05.2015, укладеного з "В-Транссервіс" та зобов`язання ПрАТ "Термолайф" виконати взяті на себе зобов`язання відповідно до умов форвардного контракту від 22.05.2015, укладеного з ТОВ "В-Транссервіс" в частині укладення Договору купівлі-продажу обладнання, яке належить ПрАТ "Термолайф".

Рішенням Господарського суду Харківської області від 28.11.2016 у справі №922/2841/16 позов ПрАТ "Термолайф" до ПАТ "Сбербанк" в особі відділення Харківське відділення №5 АТ "Сбербанк Росії" задоволено; визнано недійсним Іпотечний договір, укладений між ПрАТ "Термолайф" та ПАТ "Дочірній банк Сбербанку Росії" (нове найменування ПАТ "Сбербанк"), посвідчений 13.09.2012 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Чуєвою О.Д., зареєстрований в реєстрі за номером 5135 в частині забезпечення виконання недійсних зобов`язань за Договором про відкриття кредитної лінії №30-В/12/66/ЮО від 04.09.2012, укладеним між ПрАТ "Термолайф" та ПАТ "Дочірній банк Сбербанку Росії"; стягнуто з ПАТ "Сбербанк" на користь ПрАТ "Термолайф" 1378,00 грн. судового збору. В позові третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору, ТОВ "В-Транссервіс" відмовлено повністю; стягнуто з ТОВ "В-Транссервіс" на користь державного бюджету України - 2756,00 грн. судового збору.

Не погодившись з ухваленим рішенням, до Харківського апеляційного господарського суду звернулось ПАТ "Сбербанк" з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Харківської області від 28.11.2016 у справі №922/2841/16 в частині задоволення позову ПрАТ "Термолайф" та прийняти нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову ПрАТ "Термолайф" про визнання недійсним Іпотечного договору.

Звертаючись до суду з апеляційною скаргою, заявник посилається на порушення місцевим судом норм матеріального та процесуального права, неповне встановлення обставин, що мають значення для справи, та на невідповідність висновків суду, обставинам справи. В обґрунтування своїх доводів, скаржник зазначає наступне:

- господарський суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про визнання недійсним Іпотечного договору з посиланням на обставини недійсності Договору про відкриття кредитної лінії №30-В/12/66/ЮО від 04.09.2012, які встановлені в рішенні Господарського суду Дніпропетровської області від 01.03.2016 у справі №904/43/16, оскільки зазначений судовий акт не набрав чинності та на момент розгляду даного спору справа №904/43/16 перебувала на розгляді в Дніпропетровському апеляційному господарському суді;

- постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 28.11.2016 рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 01.03.2016 у справі №904/43/16 скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким відмолено у задоволені позовних вимог про визнання недійсним Договору про відкриття кредитної лінії №30-В/12/66/ЮО від 04.09.2012; у вказаному судовому акті апеляційної інстанції встановлено правомірність кредитних зобов`язань, у зв`язку з чим висновок суду у даній справі про недійсність Іпотечного договору, який укладений в забезпечення виконання кредитного договору, на думку Банку є помилковим;

- крім того, апелянт вважає помилковими висновки місцевого суду про визнання недійним Іпотечного договору з тих підстав, що ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 01.03.2016 у справі №904/43/16 застосовано наслідки недійсності Договору про відкриття кредитної лінії №30-В/12/66/ЮО від 04.09.2012, передбачені ст. 1057-1 Цивільного кодексу України, і вказані наслідки є такими, що настали; за твердженням скаржника, положення ст. 1057-1 Цивільного кодексу України надають право кредитодавцю звернутись з позовом про звернення стягнення на арештоване майно; однак, зазначена стаття жодним чином не припиняє та не обмежує права кредитодавця/іпотекодержателя визначені Конституцією, Законом України "Про іпотеку", Договором іпотеки, а тим більше не може бути підставою для визнання Договору іпотеки/застави недійсним;

- разом з тим, у справі №904/43/16 Дніпропетровським апеляційним господарським судом скасовано ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 01.03.2016 про накладення застосування наслідків недійсності правочину та арешту на майно ПрАТ "Термолайф";

- як також зазначає заявник апеляційної скарги, судом першої інстанції залишено поза увагою докази, які спростовують доводи позивача про недійсність кредитного договору №30-В/12/66/ЮО від 04.09.2012 та доводять чинність та дійсність кредитних зобов`язань; зокрема, постановою Харківського апеляційного господарського суду від 18.07.2016, залишеною без змін постановою Вищого господарського суду України від 11.10.2016, відмовлено у задоволенні позовних вимог про визнання недійним Договору про відкриття кредитної лінії №30-В/12/66/ЮО від 04.09.2012.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду 10.01.2017 задоволено клопотання ПАТ "Сбербанк" про поновлення пропущеного строку на подання апеляційної скарги та поновлено строк на подання апеляційної скарги; прийнято апеляційну скаргу ПАТ "Сбербанк" до провадження; розгляд скарги призначено на 14.02.2017 о 11:00 год.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду 14.02.2017, окрім іншого, задоволено клопотання ПрАТ "Термолайф" та залучено ПрАТ "Терморок" до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 14.03.2017 зупинено провадження у справі №922/2841/16 до вирішення по суті та вступу в законну силу судового рішення у справі №904/43/16; зобов`язано сторони у триденний строк надати Харківському апеляційному господарському суду інформацію та докази щодо вирішення по суті справи №904/43/16 і набранням судовим рішенням законної сили.

Указом Президента від 29.12.2017 №454/2017 "Про ліквідацію апеляційних господарських судів та утворення апеляційних господарських судів в апеляційних округах", крім іншого, ліквідовано Харківський апеляційний господарський суд та утворено Східний апеляційний господарський суд в апеляційному окрузі, що включає Донецьку, Луганську, Полтавську та Харківську області з місцезнаходженням у місті Харкові.

Повідомлення про початок роботи Східного апеляційного господарського суду оприлюднено в газеті "Голос України" № 185 (6940) від 03.10.2018.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31.10.2018, для розгляду апеляційної скарги сформовано колегію суддів Східного апеляційного господарського суду у складі: Мартюхіна Н.О. - головуючий (суддя-доповідач), суддя Геза Т.Д., суддя Шутенко І.А.

На підставі розпорядженням керівника апарату суду від 05.08.2019 у зв`язку з відпусткою судді Геза Т.Д., яка входить до складу колегії суддів, з метою поновлення провадження у справі, призначено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями.

Згідно витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.08.2019 для розгляду апеляційної скарги сформовано колегію суддів у складі: Мартюхіна Н.О. - головуючий (суддя-доповідач), суддя Плахов О.В., суддя Шутенко І.А.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 06.08.2019 прийнято до свого провадження справу №922/2841/16 за апеляційною скаргою ПАТ "Сбербанк" на рішення Господарського суду Харківської області від 28.11.2016 у справі №922/2841/16; провадження у справі №922/2841/16 за скаргою ПАТ "Сбербанк" поновлено; розгляд справи призначено на 09.09.2019 о 10:00 год.

До Східного апеляційного господарського суду надійшла касаційна скарга АТ "Сбербанк" б/н від 22.08.2019 на ухвалу Східного апеляційного господарського суду від 06.08.2019 у справі №922/2841/16.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 02.09.2019 зупинено апеляційне провадження за скаргою ПАТ "Сбербанк" на рішення Господарського суду Харківської області від 28.11.2016 у справі №922/2841/16 до повернення матеріалів справи із Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду.

08.10.2019 на адресу Східного апеляційного господарського суду повернулись матеріали справи №922/2841/16.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 10.10.2019 поновлено апеляційне провадження за скаргою ПАТ "Сбербанк" на рішення Господарського суду Харківської області від 28.11.2016 у справі №922/2841/16; розгляд справи призначено на 20.11.2019 о 10:00 год.

18.11.2019 на адресу апеляційного суду від ПАТ "Сбербанк" надійшли додаткові пояснення, за змістом яких Банк вказує на наступне:

1) Єдиною підставою для задоволення позову у дані справі була наявність ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 01.03.2016 у справі №904/43/16, якою застосовано наслідки недійсності кредитного договору та накладено арешт на майно, проте вказаний судовий акт:

- не встановлює недійсність кредитного договору;

- скасований апеляційним судом 28.11.2016;

- рішення суду від 01.03.2016, що було підставою для постановлення такої ухвали не набрало законної сили;

2) Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду 28.10.2019 ухвалено остаточне рішення у справі №904/43/16, яким в задоволенні позову про визнання недійсним кредитного договору відмовлено;

3) Позов ПрАТ "Термолайф" пред`явлено до Харківського відділення №5 ПАТ "Сбербанк", яке не є самостійною юридичною особою.

До початку розгляду справи по суті позивач та треті особи не скористались своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу та не направили його до суду.

У судовому засіданні апеляційної інстанції, яке проводилось 20.11.2019, був присутній представник відповідача (апелянта) - ПАТ "Сбербанк", який підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги, просив суд скасувати рішення Господарського суду Харківської області від 28.11.2016 у справі №922/2841/16 в частині задоволення позову ПрАТ "Термолайф" та прийняти нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову про визнання недійсним Іпотечного договору.

Присутній в судовому засіданні 20.11.2019 представник позивача - ПрАТ "Термолайф" заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив суд залишити рішення Господарського суду Харківської області від 28.11.2016 у справі №922/2841/16 без змін.

Крім того, в судовому засіданні представник позивача вказав, що не ознайомлений із змістом постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 28.10.2019 у справі №904/43/16 у зв`язку з її неотриманням та відсутністю у відкритих інформаційних джерелах, а також він не отримував додаткові пояснення ПАТ "Сбербанк", та з наведених підстав просив відкласти розгляд справи.

Колегія суддів, розглянувши вищевказане усне клопотання представника ПрАТ "Термолайф" про відкладення розгляду справи зазначає наступне.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 216 ГПК України суд відкладає розгляд справи у випадках, встановлених ч. 2 ст. 202 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 202 вказаного Кодексу суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про направлення йому ухвали з повідомленням про дату, час і місце судового засідання; перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними; виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи; необхідність витребування нових доказів, у випадку коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження.

Разом з тим, наведене представником позивача обґрунтування необхідності відкладення розгляду справ не визначено в переліку підстав, які згідно з ч. 2 ст. 202 ГПК України є підставою для відкладення розгляду справи.

При цьому, суд апеляційної інстанції визнає наведені заявником підстави для відкладення розгляду справи не поважними, оскільки: по-перше, постанова Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 28.10.2019 у справі №904/43/16 оприлюднена в Єдиному державному реєстрі судових рішень 12.11.2019 та міститься у відкритому доступі; по-друге, в матеріалах справи містяться докази направлення додаткових пояснень ПАТ "Сбербанк" на адресу ПрАТ "Термолайф"; по-третє, додаткові пояснення Банку не змінюють доводів та підстав апеляційної скарги, яка подана ще у січні 2017 року у зв`язку з чим представник позивача мав безперешкодну та об`єктивну можливість ознайомитись з матеріалами справи та викласти обґрунтоване заперечення. Тому сам факт не ознайомлення представника позивача із постановою Верховного Суду, прийнятою у пов`язаній справі, а також необізнаність із додатковими поясненнями Банку не є поважними причинами для відкладення розгляду справи, а є суб`єктивним фактором, який пов`язаний виключно із діями самого позивача.

Згідно ч. 1 ст. 43 ГПК України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Уповноважені представники третіх осіб у судове засідання апеляційної інстанції, призначене на 20.11.2019 не з`явилися, хоча про дату, час та місце розгляду справи всі сторони були повідомлені належним чином, причини неявки суду не відомі.

Відповідно до ч. 12 ст. 270 ГПК України, неявка сторін, або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Зважаючи на те, що в матеріалах справи містяться докази повідомлення всіх учасників судового процесу, а також те, що явка сторін не визнавалася судом обовязковою, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності представників третіх осіб, у зв`язку з чим переходить до її розгляду по суті.

Згідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Частиною 2 наведеної статті передбачено, що суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Розглянувши матеріали господарської справи, доводи та вимоги апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, заслухавши пояснення присутніх представників позивача та відповідача, судова колегія Східного апеляційного господарського суду встановила наступне.

04.09.2012 між ПАТ "Дочірній банк Сбербанку Росії" та ПрАТ "Термолайф" було укладено Договір про відкриття кредитної лінії №30-В/12/66/ЮО, на виконання п. 4.1 якого ПАТ "Дочірній банк Сбербанку Росії" відкрило ПрАТ "Термолайф" позичковий рахунок для обліку кредиту № НОМЕР_1 .

Пунктом 1.5 Договору про відкриття кредитної лінії №30-В/12/66/ЮО від 04.09.2012 сторони встановили, що кредит надається на рефінансування заборгованості за Кредитним договором №15-93/19-2560/07 від 25.06.2007, Кредитним договором №15-93/19-24/11 від 04.03.2011, Кредитним договором про відкриття кредитної лінії №15-93/19-3/11 від 02.02.2011, Кредитним договором про відкриття кредитної лінії №15-93/19-2562/07 від 25.06.2007, укладеними між Позичальником та ПАТ "Промінвестбанк".

05.09.2012 та 06.09.2012 траншами на загальну суму 30980000,00 доларів США ПАТ "Дочірній банк Сбербанку Росії" надало ПрАТ "Термолайф" на позичковий рахунок кредит платіжними дорученнями №30926142 від 05.09.2012 на суму 7163274,13 доларів США, №31130655 від 06.09.2012 на суму 2149,02 доларів США та №31130371 від 06.09.2012 на суму 23816726,05 доларів США.

Вказані кошти були в повному обсязі перераховані на поточний рахунок ПрАТ "Термолайф", відкритий у ПАТ "Дочірній банк Сбербанку Росії".

В забезпечення зобов`язань за Договором про відкриття кредитної лінії №30-В/12/66/ЮО між ПрАТ "Термолайф" та ПАТ "Дочірній Банк Сбербанку Росії" 13.09.2012 було укладено Іпотечний договір, посвідчений 13.09.2012 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Чуєвою О.Д., зареєстрований в реєстрі за номером 5135 (надалі - Іпотечний договір). Вказаним Іпотечним договором також забезпечуються зобов`язання ПАТ "Дочірній Банк Сбербанку Росії" за Договором про відкриття кредитної лінії №31-В/12/66/ЮО від 04.09.2012.

Предмет іпотеки за Іпотечним договором є нежитлові будівлі літ. ВО-3 загальною площею 2267,5 кв.м., літ. ВН-1-6 загально площею 11221,3 кв.м., реєстраційний номер 33001424, які знаходяться за адресою: Харківська область, м. Харків, Карачівське шосе, 44.

04.09.2015 між ТОВ "Коксотрейд" та ПАТ "Дочірній Банк Сбербанку Росії" укладено Договір поруки, відповідно до умов якого ТОВ "Коксотрейд" поручилось за виконання ПрАТ "Термолайф" кредитних зобов`язань перед ПАТ "Дочірній Банк Сбербанку Росії" згідно з Договором про відкриття кредитної лінії №30-В/12/66/ЮО від 04.09.2012.

В подальшому, ТОВ "Коксотрейд" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до ПАТ "Сбербанк", ПрАТ "Харківський коксовий завод" та ПрАТ "Термолайф" про визнання договорів про відкриття кредитних лінії та поруки недійними, зокрема, про визнання недійсним Договору про відкриття кредитної лінії №30-В/12/66/ЮО від 04.09.2012, з підстав недодержання ПАТ "Дочірній Банк Сбербанку Росії" в момент його укладання вимог закону, встановлених ч. 1 ст. 203, ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України та ч. 5 ст. 52 Закону України "Про банки та банківську діяльність".

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 01.03.2016 у справі №904/43/16 позов задоволено; визнано недійсним Договір про відкриття кредитної лінії №30-В/12/66/ЮО від 04.09.2012 та визнано недійсним Договір поруки від 04.09.2012, укладений між ТОВ "Коксотрейд" та ПАТ "Дочірній Банк Сбербанку Росії" в частині забезпечення виконання недійсних зобов`язань, зокрема, за Договором про відкриття кредитної лінії №30-В/12/66/ЮО від 04.09.2012.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 01.03.2016 у справі №904/43/16 задоволено клопотання ПАТ "Сбербанк" та, окрім іншого, накладено арешт на майно, яке передане в забезпечення виконання зобов`язань за Договором про відкриття кредитної лінії № 30-В/12/66/ЮО від 04.09.2012.

Враховуючи викладені обставини, посилаючись на те, що Договір про відкриття кредитної лінії №30-В/12/66/ЮО від 04.09.2012, укладений між ПрАТ "Термолайф" та ПАТ "Дочірній Банк Сбербанку Росії" визнано недійсним на підставі рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 01.03.2016 у справі №904/43/16, позивач звернувся із даним позовом до Господарського суду Харківської області, в якому просив визнати недійсним Іпотечний договір, укладений між ПрАТ "Термолайф" та ПАТ "Дочірній Банк Сбербанку Росії" (нове найменування ПАТ "Сбербанк"), посвідчений 13.09.2012 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Чуєвою О.Д., зареєстрований в реєстрі за номером 5135 в частині забезпечення виконання недійсних зобов`язань за Договором про відкриття кредитної лінії №30-В/12/66/ЮО від 04.09.2012.

Підставою для визнання недійсним Іпотечного договору позивачем визначено недійсність основного зобов`язання - Договору про відкриття кредитної лінії №30-В/12/66/ЮО від 04.09.2012, що встановлено в рішенні Господарського суду Дніпропетровської області від 01.03.2016 у справі №904/43/16.

Позовні вимоги обґрунтовані приписами ст. 3 Закону України "Про іпотеку", якою передбачено, що іпотекою може бути забезпечено лише дійсне зобов`язання, а також те, що іпотека має похідний характер від основного зобов`язання, при цьому позивач посилається на положення ст. 203, 215 Цивільного кодексу України.

Як вже зазначалось, Господарським судом Харківської області 28.11.2016 ухвалено рішення у справі №922/2841/16, яким, окрім іншого, позов ПрАТ "Термолайф" до ПАТ "Сбербанк" в особі відділення Харківське відділення №5 АТ "Сбербанк Росії" задоволено; визнано недійсним Іпотечний договір, укладений між ПрАТ "Термолайф" та ПАТ "Дочірній банк Сбербанку Росії" (нове найменування ПАТ "Сбербанк"), посвідчений 13.09.2012 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Чуєвою О.Д., зареєстрований в реєстрі за номером 5135 в частині забезпечення виконання недійсних зобов`язань за Договором про відкриття кредитної лінії №30-В/12/66/ЮО від 04.09.2012, укладеним між ПрАТ "Термолайф" та ПАТ "Дочірній банк Сбербанку Росії".

Приймаючи вказане рішення, господарський суд першої інстанції встановив, що ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 01.03.2016 у справі №904/43/16 застосовано наслідки недійсності Договору про відкриття кредитної лінії № 30-В/12/66/ЮО від 04.09.2012, передбачені ст. 1057-1 Цивільного кодексу України, і вказані наслідки є такими, що настали, у зв`язку з чим дійшов висновку про наявність підстав для визнання недійсним Іпотечного договору, укладеного між ПрАТ "Термолайф" та ПАТ "Дочірній банк Сбербанку Росії" (нове найменування ПАТ "Сбербанк"), посвідчений 13.09.2012 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Чуєвою О.Д., зареєстрований в реєстрі за номером 5135 в частині забезпечення виконання недійсних зобов`язань за Договором про відкриття кредитної лінії №30-В/12/66/ЮО від 04.09.2012.

Колегія суддів зазначає, що, як вбачається із тексту та прохальної частини апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції відповідачем оскаржуються лише в частині визнання недійсним Іпотечного договору. В іншій частині зазначене судове рішення не оскаржується, а тому згідно з ч. 1 ст. 269 ГПК України в апеляційному порядку не переглядається.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та заслухавши пояснення присутніх представників, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, переглянувши справу з урахуванням меж перегляду, визначених в ст. 269 ГПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити, рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині - скасувати, та в скасованій частині ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 215 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) підставою недійсності правочину є недотримання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1 - 3, 5 та 6 ст. 203 ЦК України.

Згідно з ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про іпотеку" іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно з ч.ч. 1, 4, 5 ст. 3 Закону України "Про іпотеку" іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. Іпотекою може бути забезпечене виконання дійсного зобов`язання або задоволення вимоги, яка може виникнути в майбутньому на підставі договору, що набрав чинності. Іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

Недійсне зобов`язання не підлягає забезпеченню. Недійсність основного зобов`язання (вимоги) спричиняє недійсність правочину щодо його забезпечення, якщо інше не встановлено цим Кодексом (частина 2 статті 548 Цивільного кодексу України).

Як встановлено судом апеляційної інстанції з досліджених матеріалів справи, як на підставу позовних вимог у даній справі ПрАТ "Термолайф" посилалось на те. що спірний Іпотечний договір, укладений між ним та ПАТ "Дочірній банк Сбербанку Росії" (нове найменування ПАТ "Сбербанк") в забезпечення виконання основного зобов`язання позичальника за Договором про відкриття кредитної лінії №30-В/12/66/ЮО від 04.09.2012 суперечить ч. 5 ст. 3 Закону України "Про іпотеку" і ч. 2 ст. 548 ЦК України та є недійсним, оскільки забезпечує основне зобов`язання, яке є недійсним у зв`язку з визнанням недійсним кредитного договору за рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 01.03.2016 у справі №904/43/16.

За змістом ч. 5 ст. 85 ГПК України (в редакції, чинній до 15.12.2017) рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

З матеріалів справи вбачається, що рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 01.03.2016 у справі №904/43/16, яким визнано недійсним Договір про відкриття кредитної лінії № 30-В/12/66/ЮО від 04.09.2012, на момент розгляду даної справи №922/2841/16 в суді першої інстанції не набрало законної сили, оскільки справа №904/43/16 перебувала на розгляді в Дніпропетровському апеляційному господарському суді.

Частиною 3 ст. 35 ГПК України (в редакції, чинній до 15.12.2017) унормовано, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Отже, аналіз наведених норм свідчить про те, що для господарського суду при вирішення певного спору преюдиційний характер мають обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили.

З урахуванням викладених обставин, оскільки на момент розгляду господарським судом першої інстанції позовних вимог ПрАТ "Термолайф" у даній справі рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 01.03.2016 у справі №904/43/16 не набрало законної сили, тому обставини недійсності Договору про відкриття кредитної лінії №30-В/12/66/ЮО від 04.09.2012 не мали преюдиційниого характеру при вирішення даного спору та позовні вимоги не підлягали задоволенню з цих підстав.

Разом з тим, ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог в частині вимоги ПрАТ "Термолайф" про визнання недійсним Іпотечного договору від 13.09.2012, укладеного між ним та ПАТ "Дочірній Банк Сбербанку Росії" (нове найменування ПАТ "Сбербанк"), суд першої інстанції встановив, що ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 01.03.2016 у справі №904/43/16 застосовано наслідки недійсності Договору про відкриття кредитної лінії №30-В/12/66/ЮО від 04.09.2012, передбачені ст. 1057-1 Цивільного кодексу України, і вказані наслідки є такими, що настали.

І саме з наведених підстав суд першої інстанції дійшов висновку про визнання недійсним Іпотечного договору, укладеного між ПрАТ "Термолайф" та ПАТ "Дочірній банк Сбербанку Росії" (нове найменування ПАТ "Сбербанк"), посвідчений 13.09.2012 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Чуєвою О.Д., зареєстрований в реєстрі за номером 5135 в частині забезпечення виконання недійсних зобов`язань за Договором про відкриття кредитної лінії №30-В/12/66/ЮО від 04.09.2012.

Проте, судом першої інстанції, пославшись лише на застосування наслідків недійсності Договору про відкриття кредитної лінії №30-В/12/66/ЮО від 04.09.2012, передбачених ст. 1057-1 Цивільного кодексу України, на підставі ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 01.03.2016 у справі №904/43/16 неповно встановлено обставини справи та неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

Так, згідно ч. 1 ст. 1057-1 ЦК України, у разі визнання недійсним кредитного договору суд за заявою сторони в обов`язковому порядку застосовує наслідки недійсності правочину, передбачені ч. 1 ст. 216 цього Кодексу, та визначає грошову суму, яка має бути повернута кредитодавцю.

Частина 2 ст. 1057-1 ЦК України передбачає, що визнаючи недійсним кредитний договір, у якому виконання зобов`язання позичальника забезпечено заставою майна позичальника або поручителя, суд за заявою кредитодавця накладає на таке майно арешт.

Таким чином, законодавцем передбачено спеціальний порядок реституції грошових коштів за визнаним недійсним кредитним договором та спеціальний порядок повернення визначеної судом грошової суми під час реституції з накладенням арешту на майно заставодавця до моменту фактичного повернення грошової суми, визначеної у рішенні суду під час визнання недійсним кредитного договору, згідно з ч.ч. 1, 5 ст. 1057-1 ЦК України.

Разом з тим, ухвала суду, якою застосовано механізм наслідків недійсності кредитного договору та накладено арешт на нерухоме майно не встановлює обставини недійсності самого кредитного зобов`язання, які можуть бути покладені в основу судового рішення про визнання недійсним забезпечувального правочину у такому випадку.

Колегія суддів зазначає, що в ухвалі Господарського суду Дніпропетровської області від 01.03.2016 у справі №904/43/16, якою застосовано наслідки недійсності Договору про відкриття кредитної лінії №30-В/12/66/ЮО від 04.09.2012 не встановлено обставин недійсності основного зобов`язання, а лише вказано про застосування наслідків рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 01.03.2016 у справі №904/43/16, яким визнано недійсним кредитний договір, та накладено арешт на нерухоме майно.

За висновком Східного апеляційного господарського суду, саме по собі рішення, яким застосовано спеціальний порядок реституції грошових коштів за визнаним недійсним кредитним договором не встановлює та не спричиняє недійсність правочину щодо його забезпечення та не має обов`язкового характеру для господарського суду у випадку, якщо судове рішення, яким визнано недійним кредитний договір, не набрало законної сили.

Застосування судом наслідків недійсності правочину має похідний характер та перебуває в безпосередньому зв`язку із судовим рішенням, яким задоволено вимогу про визнання недійсним договору, а відтак врахування місцевим судом при розгляді даної справи №922/2941/16 (в якій вирішується питання про чинність Іпотечного договору) ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 01.03.2016 у справі №904/43/16, якою застосовано наслідки недійсності кредитного договору, за умови, що саме рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 01.03.2016 у справі №904/43/16 (яким визнано недійним кредитний договір), переглядалось в апеляційному порядку та не набрало законної сили, за висновком колегії суддів є необґрунтованим.

Враховуючи наведені обставини, висновок господарського суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для задоволення позову в частині визнання недійсним Іпотечного договору у даному випадку є безпідставними.

Як також встановлено, постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 28.11.2016 у справі №904/43/16 рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 01.03.2016 скасовано, прийнято нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

В подальшому, справа №904/43/16 неодноразово розглядалась судами першої, апеляційної та касаційної інстанції, а останнім рішення скасовувалися і справа направлялась на новий розгляд.

Останнім рішенням Господарського суду Харківської області від 26.12.2018 у справі №904/43/16, залишеним без змін постановою Східного апеляційного господарського суду від 24.07.2019, окрім іншого, визнано недійсним Договір про відкриття кредитної лінії №30-В/12/66/ЮО від 04.09.2012

Постановою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 28.10.2019 постанову Східного апеляційного господарського суду від 24.07.2019 та рішення Господарського суду Харківської області від 26.12.2018 у справі №904/43/16 скасовано; прийнято нове судове рішення, яким в задоволенні позову відмовлено.

Відтак, оскільки на даний момент Договір про відкриття кредитної лінії №30-В/12/66/ЮО від 04.09.2012 не визнано в судовому порядку недійсним, а кредитні зобов`язання, які виникли між позивачем та відповідачем є правомірними та обов`язковими до виконання, тому підстави для задоволення позовних вимог, які зазначені господарським судом в оскаржуваному рішенні - відсутні.

Крім того, судом апеляційної інстанції досліджено та встановлено, що сторонами Іпотечного договору від 13.09.2012 є ПАТ "Дочірній банк Сбербанку Росії" (після зміни назви - АТ "Сбербанк") і ПрАТ "Термолайф".

Позовні вимоги про визнання недійсним Іпотечного договору ПрАТ "Термолайф" заявлено до ПАТ "Сбербанк" в особі відділення "Харківське відділення №5" АТ "Сбербанк Росії".

Докази на підтвердження наявності у відділення "Харківське відділення №5 "АТ "Сбербанк Росії" повноважень на укладення Іпотечного договору від 13.09.2012 від імені ПАТ "Дочірній банк Сбербанку Росії" в матеріалах справи відсутні.

Таким чином, колегія суддів вважає, що належним відповідачем у даній справі мало б бути ПАТ "Дочірній банк Сбербанку Росії".

Під час розгляду справи позивач наполягав на тому, що ПАТ "Дочірній Банк Сбербанку Росії" в особі відділення "Харківське відділення №5 "АТ "Сбербанк Росії" є належним відповідачем (додаткові пояснення від 23.09.2016 - а.с.176-179, т.1) та відповідного клопотання про зміну первісного відповідача (ПАТ "Дочірній банк Сбербанку Росії" в особі відділення "Харківське відділення №5 АТ "Сбербанк Росії") на належного відповідача до суду не подав.

За таких обставин у суду першої інстанції були відсутні правові підстави для зміни первісного відповідача на належного відповідача в порядку, передбаченому ст. 48 ГПК України.

При цьому, судова колегія зазначає, якщо у розгляді справи господарським судом буде з`ясовано, що іншим або належним відповідачем у ній мала б бути особа, яка згідно з процесуальним законом не може бути учасником судового процесу в господарському суді, а позивач наполягає на розгляді відповідної справи саме господарським судом, останній не вправі ні залучати відповідну особу до участі у справі, ані припиняти провадження в ній, а повинен розглянути справу стосовно того відповідача, якому пред`явлено позовну вимогу, та прийняти рішення по суті справи (в тому числі про відмову в позові, якщо відповідач є неналежним).

З наведених підстав пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті чи для закриття провадження у справі. За результатами розгляду справи суд відмовляє у позові до неналежного відповідача.

Враховуючи наведене, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що місцевим господарським судом безпідставно не досліджено питання суб`єктного складу сторін та не встановлено обставини, що у даному випадку позов заявлено до неналежного відповідача, що є додатковою підставою для відмови у задоволенні позову.

Про необхідність дослідження питання належності відповідача, скасовуючи рішення судів попередніх інстанції та направляючи справу на новий розгляд, зазначала також об`єднана палата Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду у постанові від 23.11.2018 у справі №922/5787/15, за позовом ТОВ "Коксотрейд" до відповідачів, окрім інших, ПАТ "Дочірній Банк Сбербанку Росії" в особі відділення "Харківське відділення № 3 "АТ "Сбербанк Росії".

Крім того, судова колегія апеляційної інстанції зазначає, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен аргумент.

З огляду на вищевикладене, оскільки судом першої інстанції не в повному обсязі досліджено обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовані норми матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга ПАТ "Сбербанк" підлягає задоволенню, рішення Господарського суду Харківської області від 28.11.2016 у справі №922/2841/16 в оскаржуваній частині підлягає скасуванню із прийняттям нового судового рішення про відмову в задоволенні позову.

Відповідно до ст. 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на позивача - ПрАТ "Термолайф".

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 275, 277, 281 - 284 ГПК України, Східний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Сбербанк" на рішення Господарського суду Харківської області від 28.11.2016 у справі №922/2841/16 - задовольнити.

Рішення Господарського суду Харківської області від 28.11.2016 у справі №922/2841/16 - скасувати в частині задоволення позовних вимог Приватного акціонерного товариства "Термолайф" до Публічного акціонерного товариства "Сбербанк" в особі відділення Харківське відділення №5 Акціонерного товариства "Сбербанк Росії" та визнання недійсним Іпотечного договору, укладеного між Приватним акціонерним "Термолайф" та Публічним акціонерним товариством "Дочірній банк Сбербанку Росії" (нове найменування ПАТ "Сбербанк"), посвідчений 13.09.2012 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Чуєвою О.Д., зареєстрований в реєстрі за номером 5135 в частині забезпечення виконання недійсних зобов`язань за Договором про відкриття кредитної лінії №30-В/12/66/ЮО від 04.09.2012, укладеним між Приватним акціонерним товариством "Термолайф" та Публічним акціонерним товариством "Дочірній банк Сбербанку Росії".

В скасованій частині прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Стягнути з Приватного акційного товариство "Термолайф" (61071, м. Харків, Шосе Карачівське, буд. 44, ідентифікаційний код 34015182) на користь Публічного акціонерного товариства "Сбербанк" (01601, м. Київ, вул. Володимирська, буд. 46, ідентифікаційний код 25959784) судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 1515 (одна тисяча п`ятсот п`ятнадцять гривень) 80 коп.

Господарському суду Харківської області видати відповідний наказ.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий суддя: Н.О. Мартюхіна

Суддя О.В. Плахов

Суддя І.А. Шутенко

(У судовому засіданні 20.11.2019 проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Повний тест складено 21.11.2019).