УХВАЛА

20 листопада 2019 року

м. Київ

Справа № 909/1040/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Мачульського Г.М. - головуючого, Кушніра І.В., Краснова Є.В.,

розглянувши матеріали касаційної скарги заступника прокурора Львівської області

на постанову Західного апеляційного господарського суду від 17.09.2019 та на рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 20.05.2019

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма "Інкорд ЛТД"

до 1. Івано-Франківського міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області,

2. Державної казначейської служби України,

за участю прокуратури Івано-Франківської області в інтересах держави в особі Державної казначейської служби України

про відшкодування майнової шкоди у сумі 26 296 788,42 грн.,

ВСТАНОВИВ:

21.10.2019 заступник прокурора Львівської області звернувся із касаційною скаргою на постанову Західного апеляційного господарського суду від 17.09.2019 та на рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 20.05.2019 в частині задоволення позовних вимог, через апеляційний господарський суд до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з клопотанням про поновлення строку на касаційне оскарження.

За результатами розгляду матеріалів касаційної скарги заступника прокурора Львівської області касаційний суд дійшов висновку про залишення її без руху виходячи з наступного.

За приписами частини 2 статті 288 Господарського процесуального кодексу України учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

У поданій касаційній скарзі заступником прокурора Львівської області викладено клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження з посиланням на те, що касаційну скаргу подано протягом двадцяти днів з дня отримання ним повного тексту оскаржуваної постанови апеляційного суду, а саме - 01.10.2019, про що, на думку заявника, свідчить відмітка вхідної кореспонденції від 01.10.2019 за №13301 вх.-19 на копії постанови Західного апеляційного господарського суду від 17.09.2019, долученої до матеріалів касаційної скарги. Проте такі посилання суперечать приписам статті 288 вказаного Кодексу, оскільки учасник справи має право на поновлення пропущеного строку саме з дня вручення судового рішення, а не реєстрації його в установі заявника.

При цьому, слід зауважити, що саме лише посилання на дату отримання копії судового рішення на обґрунтування клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження за відсутності належних доказів отримання оскаржуваного рішення апеляційної інстанції не є підставою для його поновлення.

За змістом пункту 7 частини другої, пункту 1 частини четвертої статті 292 Господарського процесуального кодексу України у касаційній скарзі повинно бути зазначено дата отримання копії судового рішення суду апеляційної інстанції, що оскаржується, а до касаційної скарги додаються докази, що підтверджують дату отримання копії оскаржуваного рішення суду апеляційної інстанції, за наявності.

Таким чином, нормами Господарського процесуального кодексу України не передбачається автоматичного та безумовного поновлення строку на касаційне оскарження, без належного підтвердження поважності причин пропуску строку касаційного оскарження відповідними доказами.

Відповідно до частини третьої статті 292 Господарського процесуального кодексу України касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 288 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що підстави для поновлення встановленого законом процесуального строку відсутні, оскільки заявником не надано належних доказів, що підтверджують дату отримання копії оскаржуваного рішення суду апеляційної інстанції.

Крім того, положеннями пункту 2 частини четвертої статті 290 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що до касаційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Заявником до касаційної скарги не додано докази сплати судового збору у встановлених порядку і розмірі за подання до господарського суду касаційної скарги на рішення суду з посиланням на пункт 13 частини другої статті 3 Закону України "Про судовий збір", яким передбачено звільнення від сплати судового збору за подання позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, а відтак, і за подання апеляційних/касаційних скарг на судове рішення прийняте за результатами розгляду цієї позовної заяви, судовий збір не сплачується.

Разом з тим, Верховний Суд зауважує, що відповідно до статті 1 Закону України "Про судовий збір" судовий збір - це збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Платниками судового збору є громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом (стаття 2 Закону України "Про судовий збір").

Згідно з частиною першою статті 3 вказаного Закону судовий збір, зокрема, справляється за подання до суду апеляційної і касаційної скарг.

Єдине виключення щодо не справляння судового збору за подання апеляційної та касаційної скарги міститься у пункті 14 частини другої статті 3 Закону України "Про судовий збір", зокрема, за подання заяв, апеляційної та касаційної скарги про захист прав малолітніх чи неповнолітніх осіб.

Відповідно до пункту 13 частини другої статті 3 Закону України "Про судовий збір", на яку посилається заявник, судовий збір не справляється виключно за подання позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою, а так само незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду.

При цьому, стаття 5 Закону України "Про судовий збір" містить вичерпний перелік осіб, які звільняються від сплати судового збору, втім звільнення від сплати судового збору за подання касаційної скарги прокурора, який діє в інтересах відповідача, у справах за подання позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою, а так само незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду, дана стаття не містить.

Отже, сплата судового збору за подання касаційної скарги на рішення суду здійснюється у загальному порядку, оскільки в силу положень пункту 13 частини другої статті 3 Закону України "Про судовий збір" об`єктом, що підлягає звільненню від сплати судового збору є лише позовна заява про відшкодування шкоди, тому за подання до суду касаційної скарги на судові рішення судовий збір сплачується у загальному порядку без будь-якого винятку.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 05.11.2019 у справі № 906/770/17, відступати від якої колегія суддів правових підстав не вбачає.

Разом з тим, відповідно до підпункту 5 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір", ставка судового збору за подання до господарського суду касаційної скарги на рішення суду встановлюється у розмірі - 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Згідно з частиною 1 статті 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно з підпунктом 1 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" (в редакції закону, чинній на момент подання позовної заяви) за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру розмір ставки судового збору складав 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За змістом пункту 1 частини першої статті 163 Господарського процесуального кодексу України ціна позову визначається сумою, яка стягується.

Предметом позову у даній справі є матеріально-правова вимога про відшкодування майнової шкоди у загальному розмірі 26 296 788,42 грн.

Разом з тим, якщо скаргу (заяву) подано про перегляд судового рішення в частині позовних вимог (сум, що підлягають стягненню за судовим рішенням), судовий збір за подання скарги (заяви) вираховується та сплачується лише щодо перегляду судового рішення в частині таких позовних вимог (оспорюваних сум) (частина 4 статті 6 Закону України "Про судовий збір".)

Як вбачається із змісту касаційної скарги, прокурор просить переглянути судове рішення в частині задоволення позовних вимог про стягнення майнової шкоди у розмірі 8 407 004,00 грн.

Таким чином, при зверненні з касаційною скаргою прокурор мав сплатити судовий збір у розмірі 252 210,12 грн. (8 407 004,00 грн. (розмір оскаржуваної суми) х 1,5% (ставка судового збору за подання позову майнового характеру) х 200% (ставка судового збору за подання касаційної скарги)).

При цьому, суд звертає увагу заявника, що листом Державної казначейської служби України від 22.06.2018 № 1432/0/1/-18 визначено реквізити для зарахування до державного бюджету судового збору за розгляд справ Верховним Судом: отримувач коштів: УК у Печер. р-ні/Печерс. р-н/22030102, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 38004897, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача: 899998, рахунок отримувача: 6007, код класифікації доходів бюджету: 22030102 "Судовий збір (Верховний Суд. 055)", символ звітності банку: 207.

Згідно із положеннями частин 2, 5 статті 292 та статті 174 Господарського процесуального кодексу України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 290 цього Кодексу, така скарга залишається без руху, про що постановляється відповідна ухвала із зазначенням строку на усунення заявником недоліків касаційної скарги, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху. Якщо ухвала про залишення заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Отже, для усунення недоліків касаційної скарги, прокурору необхідно надати до Касаційного господарського суду належні докази, що підтверджують сплату судового збору у розмірі 252 210,12 грн. та надати належні докази, що підтверджують дату отримання копії оскаржуваного рішення суду апеляційної інстанції.

Усунувши недоліки, заявнику касаційної скарги необхідно подати суду докази про дату вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху для визначення судом чи було дотримано заявником встановлений у частині 2 статті 174 Господарського процесуального кодексу України строк на усунення заявником недоліків касаційної скарги.

Відповідно до частини 4 статті 174 та частини 2 статті 292 Господарського процесуального кодексу України, якщо заявник не усунув недоліки касаційної скарги у встановлений строк, така касаційна скарга вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із касаційною скаргою.

З огляду на викладене, касаційна скарга вважається поданою без додержання відповідних вимог процесуального законодавства, і підлягає залишенню без руху на підставі частин другої та третьої статті 292 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 174, 234, 235, 287-290, 292 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу заступника прокурора Львівської області залишити без руху до 10.12.2019.

2. Встановити заступнику прокурора Львівської області строк усунення недоліків протягом десяти днів з дня вручення даної ухвали суду касаційної інстанції.

3. Заступнику прокурора Львівської області надати Касаційному господарському суду у складі Верховного Суду (01016, м. Київ, вул. О. Копиленка, 6) докази про дату вручення даної ухвали суду касаційної інстанції.

4. У разі усунення недоліків документи направити на адресу Касаційного господарського суду: 01016, м. Київ, вул. О. Копиленка, 6.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Головуючий Г.М. Мачульський

Судді І.В. Кушнір

Є.В. Краснов