ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2019 року Справа № 925/688/19

Господарський суд Черкаської області у складі головуючого судді Васяновича А.В.,

секретар судового засідання Козоріз О.І.,

за участі представників сторін:

від позивача представник не з`явився,

від першого відповідача Слинько М.Г. - представник за довіреністю,

від другого відповідача Денжанська О.С. - представник за довіреністю,

від третьої особи Нароушвілі Т.І. - представник за довіреністю,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом публічного акціонерного товариства Черкасиобленерго,

м. Черкаси

до 1. Черкаської міської ради, м. Черкаси;

2. Черкаської обласної ради, м. Черкаси;

за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача:

комунального некомерційного закладу Черкаський обласний

госпіталь ветеранів війни Черкаської обласної ради, м. Черкаси

про визнання права власності

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду Черкаської області звернулося з позовом публічне акціонерне товариство Черкасиобленерго до Черкаської міської ради про визнання за набувальною давністю права власності за публічним акціонерним товариствам Черкасиобленерго на будівлю закритої трансформаторної підстанції ЗТП-481, яка знаходиться за адресою: вул. Дахнівська Січ, 1, м. Черкаси, Черкаської області.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 11 червня 2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 11 липня 2019 року.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 11 липня 2019 року продовжено строк підготовчого провадження на тридцять днів. Відкладено підготовче засідання на 27 серпня 2019 року.

14 серпня 2019 року до суду від позивача надійшла заява про уточнення позовних вимог в якій останній просив суд визнати за набувальною давністю право власності за публічним акціонерним товариствам Черкасиобленерго на будівлю закритої трансформаторної підстанції ЗТП-481, яка знаходиться за адресою: вул. Дахнівська Січ, 1, м. Черкаси, Черкаської області.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 27 серпня 2019 року заяву про уточнення позовних вимог прийнято до розгляду. Залучено до участі у справі співвідповідачем Черкаську обласну раду.

Залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача комунальний некомерційний заклад Черкаський обласний госпіталь ветеранів війни Черкаської обласної ради. Відкладено підготовче засідання на 12 вересня 2019 року.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 12 вересня 2019 року розгляд справи вирішено здійснювати спочатку. Відкладено підготовче засідання на 05 листопада 2019 року.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 05 листопада 2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Розгляд справи по суті призначено на 26 листопада 2019 року.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності.

Представник першого відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував з підстав викладених у відзиві на позовну заяву та зазначав, що земельна ділянка за адресою: м. Черкаси, вул. Дахнівська АДРЕСА_1 , 1 на якій знаходиться спірне нерухоме майно відноситься до власності територіальної громади сіл, селищ, міст Черкаської області в особі Черкаської обласної ради. Право постійного користування вказаною земельною ділянкою належить комунальному некомерційному закладу Черкаський обласний госпіталь ветеранів війни Черкаської обласної ради.

В зв`язку з чим перший відповідач вказував, що позивач має намір визнати право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, яке знаходиться на території Черкаської обласної ради, а не відповідача Черкаської міської ради.

Виходячи зі змісту ст. 2 ГПК України, Черкаська міська рада не порушує, не визнає та не оспорює права і законні інтереси позивача, оскільки в даному випадку нерухоме майно, на яке позивач хоче визнати право власності знаходиться на території Черкаської обласної ради.

Враховуючи вищенаведене, перший відповідач просив суд у задоволенні позову відмовити повністю.

Представник другого відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував, однак відзиву на позовну заяву суду не надав.

Так, представник Черкаської обласної ради вказував, що спірне майно не перебуває у власності обласної ради.

Представник третьої особи в судовому засіданні пояснив, що трансформаторну підстанцію комунальний некомерційний заклад Черкаський обласний госпіталь ветеранів війни Черкаської обласної ради в оперативне управління не отримував і на його балансі спірне майно не перебуває.

В судовому засіданні, яке відбулося 26 листопада 2019 року згідно ч. 1 ст. 240 ГПК України було оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення зі справи №925/688/19.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників відповідачів та третьої особи, дослідивши докази, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити повністю виходячи з наступного:

Звертаючись до суду з відповідним позовом, позивач посилався на приписи ст. 344 ЦК України та просив суд визнати за ним за набувальною давністю право власності на будівлю закритої трансформаторної підстанції.

Позивач зазначав, що в м. Черкаси по вул. Дахнівська Січ, 1, (територія комунального некомерційного закладу Черкаський обласний госпіталь ветеранів війни Черкаської обласної ради) знаходиться закрита трансформаторна підстанція 481.

Починаючи з 1981 року та станом на сьогоднішній день публічне акціонерне товариство Черкасиобленерго відкрито та безперервно володіє ЗТП-481. Остання ремонтується та обслуговується коштами позивача.

Відповідно до паспорту ТП-481 розробленого 09 жовтня 2003 року, закриту трансформаторну підстанцію споруджено в 1981 році, в будівлі ЗТП в 1981 році встановлено 2 трансформатора (1 трансформатор 1979 року виготовлення інвентарний №53670, 2 трансформатор 1980 року виготовлення інвентарний №53669).

Позивач вказував, що будівля ЗТП-481 задіяна у схемі електропостачання великого числа споживачів, серед яких комунальний некомерційний заклад Черкаський обласний госпіталь ветеранів війни Черкаської обласної ради (договір №227 від 18 лютого 2013 року, який знаходиться за адресою м. Черкаси, вул. Дахнівська Січ, 1, комунальне підприємство Черкасиводоканал Черкаської міської ради (договір №18 від 30 вересня 2011 року) за адресою м. Черкаси, вул. Дахнівська Січ, 1а, комунальне підприємство теплових мереж Черкаситеплокомуенерго (договір №69 від 29 лютого 2012 року) за адресою м. Черкаси, вул. Дахнівська Січ,1, ПАТ Черкасигаз за адресою м. Черкаси, вул. Дахнівська Січ та мешканці будинків, що знаходяться поруч.

Позивач вказував, що для забезпечення надійного та безперебійного електропостачання споживачів, за відсутності у товариства інформації, щодо належного володільця ЗТП-481, позивач з 1981 року добросовісно заволодів цим майном та відкрито, безперервно володіє ним до цього часу, несе значні витрати з утримання його належного технічного стану та експлуатації з метою забезпечення постачання електричної енергії кінцевим споживачам.

Дані щодо проведених ремонтів ЗТП-481 містяться в паспорті ЗТП, так 18 серпня 2004 року було проведено поточний ремонт, 24 лютого 2005 здійснено монтаж обліку, 16 серпня 2006 року, 07 жовтня 2009 року та 10 серпня 2012 року проведено ревізії обладнання, 21 лютого 2014 року здійснено монтаж та проведено ревізію, 15 жовтня 2014 року проведено ревізію, 06 вересня 2016 року здійснено монтажні роботи, 18 серпня 2017 року, 02 червня 2018 року та 13 серпня 2018 року проведено ревізії обладнання на ЗТП-481.

Крім того, позивач зазначав, що працівниками публічного акціонерного товариства Черкасиобленерго неодноразово проводиться іспит устаткування підвищеною напругою та змінюванням опору контуром заземлення, що підтверджується даними пункту 2 розділу II Паспорту ЗТП-481, зокрема в 2008 році проведено заміри опору контуру заземлення, в 2009 році проведено випробування обладнання, перевірено стан заземлення та з`єднання, заміряно опір контуру заземлення, в 2014 році проведено випробування обладнання, перевірено стан заземлення та з`єднання, заміряно опір контуру заземлення.

Листом від 31 травня 2018 року №132/01-16 КЗ Черкаський обласний госпіталь ветеранів війни Черкаської обласної ради підтверджено, що будівельна частина ЗТП-481, що заходиться на території госпіталю на балансі останнього не перебуває.

В листі від 05 квітня 2019 року №7242-01-18 Черкаська міська рада зазначила, що на балансі територіальної громади м. Черкаси, Черкаської міської ради, департаменту економіки та розвитку Черкаської міської ради не перебуває ЗТП-481.

Позивач вказував, що публічне акціонерне товариство Черкасиобленерго яке є єдиним підприємством на території Черкаської області, що здійснює розподіл електричної енергії, більше 10 років відкрито, безперервно володіє ЗТП-481 до цього часу, проводить її ремонт, обслуговування та утримання в належному стані для безперебійного забезпечення споживачів електроенергією.

Крім того позивач зазначав, що давність володіння є добросовісною, якщо особа при заволодінні майном не знала і не повинна була знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності. Обладнання розміщене у будівлі ЗТП-481 є власністю позивача, а самою будівлею в якій розміщено обладнання позивач володіє відкрито з 1981 року.

Відповідно до ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання права.

Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені ч. 2 ст. 16 ЦК України та ст. 20 ГК України.

Згідно з положеннями ч. ч. 1, 4 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Правовий інститут набувальної давності опосередковує один із первинних способів виникнення права власності, тобто це такий спосіб, відповідно до якого право власності на річ виникає вперше або незалежно від права попереднього власника на цю річ, воно ґрунтується не на попередній власності та відносинах правонаступництва, а на сукупності обставин, зазначених у частині першій статті 344 ЦК України, а саме: наявність суб`єкта, здатного набути у власність певний об`єкт; законність об`єкта володіння; добросовісність заволодіння чужим майном; відкритість володіння; безперервність володіння; сплив установлених строків володіння; відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю. Для окремих видів майна право власності за набувальною давністю виникає виключно на підставі рішення суду (юридична легітимація).

Так, набути право власності на майно за набувальною давністю може будь-який учасник цивільних правовідносин, якими за змістом статті 2 ЦК України є фізичні особи та юридичні особи, держава Україна, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, іноземні держави та інші суб`єкти публічного права.

Проте не будь-який об`єкт може бути предметом такого набуття права власності.

Право власності за набувальною давністю можна набути виключно на майно, не вилучене із цивільного обороту, тобто об`єкт володіння має бути законним.

Аналізуючи поняття добросовісності заволодіння майном як підстави для набуття права власності за набувальною давністю відповідно до статті 344 ЦК України, слід виходити з того, що добросовісність як одна із загальних засад цивільного судочинства означає фактичну чесність суб`єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити свої цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків. При вирішенні спорів має значення факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна (заволодіння майном), тобто на той початковий момент, який включається в повний давнісний строк володіння майном, визначений законом. Володілець майна в момент його заволодіння не знає (і не повинен знати) про неправомірність заволодіння майном. Крім того, позивач як володілець майна повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього.

Звідси, йдеться про добросовісне, але неправомірне, в тому числі безтитульне, заволодіння майном особою, яка в подальшому претендуватиме на набуття цього майна у власність за набувальною давністю. Підставою добросовісного заволодіння майном не може бути, зокрема, будь-який договір, що опосередковує передання майна особі у володіння (володіння та користування), проте не у власність. Володіння майном за договором, що опосередковує передання майна особі у володіння (володіння та користування), проте не у власність, виключає можливість набуття майна у власність за набувальною давністю, адже у цьому разі володілець володіє майном не як власник.

Якщо володілець знає або повинен знати про неправомірність заволодіння чужим майном (у тому числі і про підстави для визнання договору про його відчуження недійсним), то, незважаючи на будь-який строк безперервного володіння чужим майном, він не може його задавнити, оскільки відсутня безумовна умова набуття права власності - добросовісність заволодіння майном.

Відповідна особа має добросовісно заволодіти саме чужим майном, тобто об`єкт давнісного володіння повинен мати власника або бути річчю безхазяйною (яка не має власника або власник якої невідомий).

Нерухоме майно може стати предметом набуття за набувальною давністю якщо воно має такий правовий режим, тобто є об`єктом нерухомості, який прийнято в експлуатацію.

Відкритість володіння майном означає, що володілець володіє річчю відкрито, без таємниць, не вчиняє дій, спрямованих на приховування від третіх осіб самого факту давнісного володіння. При цьому володілець не зобов`язаний спеціально повідомляти інших осіб про своє володіння. Володілець має поводитися з відповідним майном так само, як поводився б з ним власник.

Давнісне володіння є безперервним, якщо воно не втрачалося володільцем протягом усього строку, визначеного законом для набуття права власності на майно за набувальною давністю. При цьому втрата не зі своєї волі майна його володільцем не перериває набувальної давності в разі повернення майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування (абзац 2 частини третьої статті 344 ЦК України); не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є правонаступником іншого володільця, адже в такому випадку ця особа може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (ч.2 ст. 344 ЦК України). Також не перериває набувальної давності здійснення володільцем фактичного розпорядження майном у вигляді передання його в тимчасове користування іншій особі.

Давнісне володіння має бути безперервним протягом певного строку, тобто бути тривалим. Тривалість володіння передбачає, що має спливти визначений у Цивільному кодексі України строк, що різниться залежно від речі (нерухомої чи рухомої), яка перебуває у володінні певної особи. Для нерухомого майна такий строк складає десять років.

Також для набуття права власності на майно за набувальною давністю закон не повинен обмежувати чи забороняти таке набуття. При цьому право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається виключно за рішенням суду.

Отже, набуття відповідною особою права власності за набувальною давністю можливе лише за наявності всіх указаних умов у сукупності.

Відповідно до ч. 4 ст. 5 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень не підлягають державній реєстрації речові права та їх обтяження на корисні копалини, рослини, а також на малі архітектурні форми, тимчасові, некапітальні споруди, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких можливе без їх знецінення та зміни призначення, а також окремо на споруди, що є приналежністю головної речі, або складовою частиною речі, зокрема на магістральні та промислові трубопроводи (у тому числі газорозподільні мережі), автомобільні дороги, електричні мережі, магістральні теплові мережі, мережі зв`язку, залізничні колії.

Згідно Державного класифікатора будівель і споруд ДК-018-2000 п. 2214- трансформаторні підстанції належать до інженерних мереж і включені до класу магістральних ліній електропередач.

В зв`язку з чим не підлягають державній реєстрації в Реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Водночас судом враховано, що позивач просить суд визнати право власності на будівлю закритої трансформаторної підстанції, а не на саму підстанцію (обладнання).

Згідно ч. 2 ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна).

Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації.

Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Згідно паспорту ТП-481 розробленого 09 жовтня 2003 року, закриту трансформаторну підстанцію споруджено в 1981 році.

Дата введення в експлуатацію будівлі в паспорті відсутня.

Інших доказів введення в експлуатацію будівлі в якій розміщено електрообладнання - закриту трансформаторну підстанцію ЗТП-481 та яка знаходиться за адресою: вул. Дахнівська Січ, 1, м. Черкаси, Черкаської області позивачем суду надано не було.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ч.1 ст.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Статтею 77 ГПК України встановлено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч.1 ст.86 ГПК України).

До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва.

З огляду на викладене, господарський суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог та відсутність підстав для їх задоволення, оскільки матеріали справи не містять доказів того, що спірна будівля є об`єктом нерухомості, який прийнято в експлуатацію.

Інші доводи позивача суд до уваги не приймає з урахуванням вищенаведеного.

Судові витрати підлягають розподілу між сторонами відповідно до вимог ст. 129 ГПК України.

На підставі викладеного, та керуючись ст. ст. 129, 237, 238, 240 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

В позові публічного акціонерного товариства Черкасиобленерго до Черкаської міської ради, Черкаської обласної ради про визнання права власності - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строк визначені ст. 241 ГПК України.

Рішення суду може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду в порядку та строки передбачені розділом ІV ГПК України.

Повне рішення складено 27 листопада 2019 року.

Суддя А.В.Васянович