ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.11.2019 року м.Дніпро Справа № 912/3933/16

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Білецької Л.М. (доповідач)

суддів: Кузнецова В.О., Чус О.В.,

секретар судового засідання: Вітко Г.С.,

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Клуб розвитку та впровадження ноутілл технології в Україні» на рішення Господарського суду Кіровоградської області від 31.05.2019 (повний текст рішення складено 07.06.2019 року, суддя Тимошевська В.В.) у справі № 912/3933/16

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Клуб розвитку та впровадження ноутілл технології в Україні", 7333, Київська область, Вишгородський район, с. Глібівка, урочище "Лугове", будинок 1-А

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Кіровоградінтерсервіс", 27100, Кіровоградська область, Новоукраїнський район, м. Новоукраїнка, вул. Леніна, 62

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - гр. ОСОБА_1 , АДРЕСА_1

про стягнення 3 855 937,60 грн

ВСТАНОВИВ:

1.Короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Клуб розвитку та впровадження ноутілл технології в Україні" (надалі - ТОВ "Клуб розвитку та впровадження ноутілл технології в Україні", позивач) звернулось до господарського суду з позовною заявою з вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю "Кіровоградінтерсервіс" (надалі - ТОВ "Кіровоградінтерсервіс", відповідач) про стягнення 3 860 925,41 грн, з покладенням на відповідача витрат по сплаті судового збору.

В обґрунтування поданого позову зазначено про невиконання відповідачем договору складського зберігання від 01.02.2015 щодо збереження переданого на зберігання майна, внаслідок чого допущено втрату майна, а саме: Раундап Макс у кількості 17840 літрів; Пріус С.Е. у кількості 5 літрів, Біммер, К., У. у кількості 10 літрів, що є підставою для відшкодування збитків у розмірі вартості втраченого майна.

Справа розглядалась з урахуванням заяви позивача про зменшення розміру позовних вимог, яка була подана 09.02.2017 (том ІІ а.с. 226) та яка була прийнята судом під час первісного розгляду і сума по якій - 3 855 937,60 грн збитків підтримувалось позивачем під час нового розгляду справи

Рішенням Господарського суду Кіровоградської області від 31.05.2019 у справі № 912/3933/16 у задоволенні позову відмовлено повністю.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Клуб розвитку та впровадження ноутілл технології в Україні" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Кіровоградінтерсервіс" 219 788,43 грн витрат по сплаті судового збору за подання апеляційних та касаційної скарг.

Рішення обґрунтовано тим, що позивачем не доведено розмір заподіяних збитків, що є підставою для відмови у задоволенні позову, так як не доведено одну із складових елементів складу правопорушення - розміру збитків

Судом першої інстанції було враховано, що цивільний позов ТОВ "Клуб розвитку та впровадження ноутілл технології в Україні" до ТОВ "Кіровоградінтерсервіс" про відшкодування матеріальних збитків, завданих кримінальним правопорушенням, залишено без розгляду згідно ухвали Кіровського районного суду м. Кіровограда від 18.05.2018.

Також враховано, що обвинувальний акт не є доказом, який підтверджує вину особи у вчиненні кримінального правопорушення, тоді як вирок суду відсутній.

Судові витрати відповідача у вигляді сплаченого судового збору за подання апеляційних та касаційної скарги в розмірі 219 788,43 грн покладено на позивача.

2.Короткі узагальнені доводи апеляційної скарги.

Не погодившись з рішенням Господарського суду Кіровоградської області від 31.05.2019 у справі № 912/3933/16, до Центрального апеляційного Господарського суду із апеляційною скаргою звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Клуб розвитку та впровадження ноутілл технології в Україні», в якій просить рішення Господарського суду Кіровоградської області від 31 травня 2019 року у справі № 912/3933/16 скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги та стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Кіровоградінтерсервіс» на користь Товариство з обмеженою відповідальністю «Клуб розвитку та впровадження ноутілл технології в Україні» 3 855 937,60 грн та витрати по сплаті судового збору.

Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що 13.10.2016 року складено акт контрольної перевірки інвентаризації цінностей на складі зберігання відповідача, згідно якого виявлено нестачу, зокрема, 17 840, 00 літрів Раундап Макс (т.1 а.с.62).

Також складено акт залишків товарів на складах, згідно якого, як зазначає позивач, зафіксовано нестачу ЗЗР Раундап Макс в кількості 17 840 літрів (т.1 а.с.63).

Акт інвентаризації 13.10.2016 року (залишки товарів на складах) складено обома учасниками договору зберігання, підписано в.о. завідуючим складом відповідача та скріплено печаткою вказаного товариства.

В акті контрольної перевірки інвентаризації цінностей на складі зберігання відповідача зазначено товар, який обліковується на балансі позивача, але переданий на зберігання відповідачу та його вартість згідно бухгалтерського обліку позивача.

Скаржник звертає увагу на колонку «Результати перевірки», у якій зазначено вартість недостачі товару Раундап Макс на суму 3 213 281,33 гривні без ПДВ, сума ПДВ становить 642 656,27 гривень, отже загальна вартість втраченого товару, згідно бухгалтерського обліку позивача та визначеної Податковим кодексом України вимоги щодо нарахування ПДВ становила 3 855 937,60 грн.

Скаржник посилається на Положення про інвентаризацію активів та зобов`язань, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 02.09.2014 року № 879, згідно якого інвентаризація проводиться з метою забезпечення достовірності даних бухгалтерського обліку та фінансової звітності підприємства. Під час інвентаризації активів і зобов`язань перевіряються і документально підтверджуються їх наявність, стан, відповідність критеріям визнання і оцінка.

Скаржник зазначає, що оскільки інвентаризацій є складовим елементом методу бухгалтерського обліку, її здебільшого розуміють значно ширше - як засіб, за допомогою якого виявляють все те, що не підлягає щоденному обліку, тобто як засіб для приведення у відповідність даних поточного бухгалтерського обліку з фактичною наявністю майне, коштів, фінансових зобов`язань.

Проведення інвентаризації є обов`язковим:

- перед складанням річної фінансової звітності в обсязі, визначеному пунктом 6 цього розділу, з урахуванням особливостей проведення інвентаризації і в строки, визначені пунктом 10 цього розділу;

- у разі передачі майна державного підприємства або бюджетної установи в оренду, приватизації майна державного підприємстві, перетворення державного підприємства, передачі державного підприємства (його структурних підрозділів) або бюджетної установи до сфери управління іншого органу управління (на дату передачі), крім передачі в межах одного органу управління, в інших випадках, визначених законодавством;

- у разі зміни матеріально відповідальних осіб, а також у разі зміни керівника колективу (бригадира), вибуття з колективу (бригади) більше половини його членів або на вимогу хоча б одного члена колективу (бригади) при колективній (бригадній) матеріальній відповідальності (на день приймання-передачі справ) в обсязі активів, які знаходяться на відповідальному зберіганні;

- у разі встановлення фактів крадіжок або зловживань, псування цінностей (на день встановлення таких фактів) в обсязі, визначеному керівником підприємства.

Також скаржник посилається на те, що Державна фіскальна служба України у своїй Індивідуальній податковій консультації від 05.12.2018 № 5111/6/99-95-42-03-15/ІПК «Щодо нарахування податкових зобов`язань з ПДВ у разі нестачі товарно-матеріальних цінностей (ТМЦ)» зазначила наступне: «Умови і порядок відшкодування збитків у господарській сфері визначено главою 25 Господарського кодексу України (далі - Господарський кодекс).

Відповідно до статей 224 - 226 Господарського кодексу учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Скаржник не погоджується з висновком суду про те, що позивачем не доведено розмір заподіяних збитків та зазначає, що оскільки суд першої інстанції встановив, що згідно розрахунку позивача розмір збитків визначено за вартістю придбання Раундап Макс в ТОВ «Монсанто Україна» згідно видаткової накладної № від 26.02.2015 року, дата придбання співпадає з датою передачі його на зберігання відповідачу, однак за вказаною накладною придбано 14 080 літрів Раундап Макс, тоді як кількість втрати (нестачі) вказаного товару становить 17 840 літрів, то скаржник вважає, що таким чином суд визнав підтвердженою належними доказами вартість Раундап Макс в кількості 14 080 літрів такими, що доведено скаржником.

Так, скаржник вважає, що суд першої інстанції не мав жодних законних підстав відмовити в позовних вимогах в повному обсязі, оскільки частина позовних вимог, а саме розмір збитків втраченого Раундап Макс в кількості 14 080 літрів є такими, що доведено позивачем.

Також скаржник вважає, що розрахунок розміру збитків, що був здійснений судом, не ґрунтується на положеннях частини 1 статті 950 Цивільного кодексу України, частини 3 статті 623 цього Кодексу, та відповідно, на умовах договору.

Скаржник зазначає, що в жодному судовому рішенні не досліджено та не спростовано, що вартість Раундап Макс, переданого на зберігання відповідачу 31 січня 2015 року, придбаного позивачем 30 січня 2015 року, змінилася.

Скаржник звертає увагу на товаро-транспортні накладні № / від 30 січня 2015 року, № / від 30 січня 2015 року та № / від 30 січня 2015 року, де вантажовідправником є ТОВ «Монсанто Україна», вантажоодержувачем зазначено позивача, пункт розвантаження повністю співпадає з адресою складів відповідача, на яких відбувалося зберігання товару. Товар, що було перевезено - Раундап Макс, в кожній ТТН зазначена кількість до перевезення 14 080 літрів, що в сумі складає 42 240 літрів (т. І с. 111-113),

Посилаючись на наведене, позивач констатує, що відвантажений 30 січня 2015 року Раундап Макс, був прийнятий позивачем 31 січня 2015 року на складах відповідача та одразу переданий на зберігання відповідачу.

Отже, скаржник вважає, що вартість Раундап Макс на дату початку зберігання є доведеною, оскільки рішенням суду першої інстанції не спростовано належними доказами даного факту, отже це є презумпцією.

Скаржник посилається на ст. 949 Цивільного кодексу України, якою встановлено обов`язок зберігача повернути поклажедавцеві річ, передану на зберігання в такому стані, в якому була прийнята на зберігання. За втрату (нестачу) або пошкодження речі, прийнятої на зберігання, зберігач відповідає на загальних підставах (cm. 950 ЦК України), а збитки, завдані поклажедавцеві втратою (нестачею) або пошкодженням речі, відшкодовуються зберігачем, згідно з вимогами статті 951 Цивільного кодексу України та статтями 224, 225 Господарського кодексу України:

- у разі втрати (нестачі) речі - у розмірі її вартості;

- у разі пошкодження речі - у розмірі суми на яку знизилася її вартість.

Верховний суд роз`яснив, що цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, тому, якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

Тобто відповідно до презумпції завдавача шкоди не позивач доводить вину відповідача, а відповідач доводить відсутність своєї вини.

Дані висновки наведені в постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного суду від 14.02.2018 у справі № 686/10520/15-ц, від 03.10.2018 року у справі № 668/7511/15-ц.

Як встановлено судом першої інстанції, відповідачем порушено умови Договору зберігання від 01.02.2015 року щодо забезпечення схоронності товару - Раундап Макс в кількості 17840 літрів, що призвело до його втрати (нестачі), що підтверджено актами інвентаризації станом на 13.10.2016 та не спростовано відповідачем під час розгляду справи. Як наслідок - заподіяння позивачу збитків у вигляді вартості такого майна та наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою відповідача із заподіяними збитками.

Скаржник вважає, що відповідач в порушення частини 2 ст. 614 Цивільного кодексу України не підтвердив належними та допустимими доказами, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, та не довів суду відсутність своєї вини у порушенні зобов`язання.

Позивач вважає доведеним наявність усіх елементів цивільного правопорушення, зокрема, наявність протиправної поведінки відповідача (неналежне виконання послуг по зберіганню, що призвело до втрати (нестачі) товару, шкода (виявлена різниця між обсягом товару за складськими накладними та фактичною наявністю), а також існування безпосереднього причинного зв`язку між протиправною поведінкою відповідача і завданими позивачу збитками, а також розмір збитків, а саме вартість втраченого товару на момент початку зберігання.

3.Узагальнені доводи інших учасників справи.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Кіровоградінтерсервіс» подало відзив на апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Клуб розвитку та впровадження ноутілл технології в Україні» на рішення Господарського суду Кіровоградської області від 31.05.2019 у справі № 912/3933/16, в якому просить рішення Господарського суду Кіровоградської області від 31.05.2019 у справі № 912/3933/16 залишити без змін, а апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Клуб розвитку та впровадження ноутілл технології в Україні» без задоволення.

4. Рух справи у суді апеляційної інстанції.

Ухвалою Центрального апеляційного Господарського суду від 08.07.2019 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Клуб розвитку та впровадження ноутілл технології в Україні» на рішення Господарського суду Кіровоградської області від 31.05.2019 у справі № 912/3933/16 та призначено розгляд справи на 13.09.2019 року.

Згідно розпорядження керівника апарату суду від 13.09.2019 у зв`язку з відпусткою судді Вечірка І.О. у справі призначено автоматичну зміну складу колегії суддів.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями для розгляду справи № 912/3933/16 визначено колегію суддів у складі головуючого судді: Білецької Л.М. (доповідач), суддів: Кузнецова В.О., Чус О.В.

Ухвалою Центрального апеляційного Господарського суду від 18.09.2019 року прийнято апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Клуб розвитку та впровадження ноутілл технології в Україні" на рішення Господарського суду Кіровоградської області від 31.05.2019 року у справі № 912/3933/16 до свого провадження та призначити розгляд справи на 23.10.2019 року.

23.10.2019 року у судовому засіданні оголошено перерву до 27.11.2019 року.

27.11.2019 року оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

В судовому засіданні представник позивача та представник відповідача надали пояснення по справі та навели обґрунтування своїх вимог і заперечень з посиланням на норми законодавства.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, вислухавши представника скаржника, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті ним рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а рішення Господарського суду Кіровоградської області від 31.05.2019 року у справі № 912/3933/16 слід скасувати та прийняти нове рішення, яким стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Кіровоградінтерсервіс" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Клуб розвитку та впровадження ноутілл технології в Україні 2 125 992,00 грн. вартості втраченого майна. В іншій частині позову відмовити з огляду на наступне.

5. Встановлені та неоспорені судом обставини справи і відповідні їм правовідносини.

01.02.2015 між ТОВ "Кіровоградінтерсервіс" (Зберігач) та ТОВ "Клуб розвитку та впровадження ноутілл технології в Україні" (Поклажодавець) укладено договір складського зберігання (надалі - Договір), за умовами якого Зберігач приймає від Поклажодавця на зберігання засоби захисту рослин, мінеральні добрива, насіння та садивний матеріал (надалі - товарно-матеріальні цінності, ТМЦ) за адресою: м. Кіровоград, вул. Мурманська, 13Д, до вимоги повернення (том І а.с. 30-31).

Договір підписано керівниками товариств та скріплено печатками.

Згідно пункту 2.5. Договору, Договір дійсний з моменту укладання і діє до 31 жовтня 2015 року та в любому випадку до повного виконання прийнятих на себе зобов`язань.

Як повідомляє позивач, на виконання Договору від 01.02.2015 на зберігання ТОВ "Кіровоградінтерсервіс" було передано засоби захисту рослин (ЗЗР) - Раундап Макс в загальній кількості 98 560 літрів за наступними накладними:

№ НУ - 0000016 від 31.01.2015 в кількості 42240,00 літрів;

№ НУ - 0000069 від 26.02.2015 в кількості 14080,00 літрів;

№ НУ - 0000071 від 26.02.2015 в кількості 14080,00 літрів;

№ НУ - 0000070 від 26.02.2015 в кількості 14080,00 літрів;

№ НУ - 0000072 від 26.02.2015 в кількості 14080,00 літрів.

Копії вказаних накладних долучено до матеріалів справи (том І а.с. 56-59), їх оформлення (підписання, прийняття товару за накладними) відповідач не заперечує.

Зазначений товар було придбано позивачем у Товариства з обмеженою відповідальністю "Монсанто Україна", на підтвердження чого до матеріалів справи надано копію договору купівлі-продажу від 26.01.2015 з додатками, видаткові та товарно-транспортні накладні, рахунки на оплату та виписки по банківських рахунках на підтвердження розрахунку (том І а.с. 68-159).

Позивач зазначає, що керівник відповідача ОСОБА_5 повідомив позивача про можливу втрату матеріальних цінностей телефонним зв`язком, яку допустили матеріально-відповідальні особи ТОВ "Кіровоградінтерсерівс", а саме ЗЗР Раундап Макс у кількості 17 840 літрів, про що останній звернувся з відповідною заявою до Кіровоградського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області, які по даному факту порушили кримінальне провадження.

На підтвердження наведеного позивачем додано до матеріалів справи Витяг з кримінального провадження № 0012519, дата та час внесення до ЄРДР 06.10.2016 (том І а.с. 160).

12.10.2016 директором ТОВ "Клуб розвитку та впровадження ноутілл технології в Україні" прийнято наказ про проведення інвентаризації товарних запасів, які знаходяться на відповідальному зберіганні на складі ТОВ "Кіровоградінтерсерівс", який розташовано за адресою: м. Кіровоград, вул. Мурманська, 13Д (том І а.с. 61). Вказаним наказом визначено склад комісії з інвентаризації.

13.10.2016 складено Акт контрольної перевірки інвентаризації цінностей на складі зберігання ТОВ "Кіровоградінтерсервіс" (м. Кіровоград, вул. Мурманська, 13Д), згідно якого виявлено нестачу, зокрема, 17 840,00 літрів Раундап Макс (том І а.с. 62).

Також складено Акт залишків товарів на складах, згідно якого, як зазначає позивач, зафіксовано нестачу ЗЗР Раундап Макс в кількості 17840 літрів (том І а.с. 63).

Посилаючись на викладене та зазначаючи, що відповідачем не виконано умови Договору щодо збереження переданого йому на зберігання товару та допущено його втрату, що є порушенням договірних зобов`язань, позивач, посилаючись, зокрема, на п. 1 ч. 1 ст. 951 Цивільного кодексу України, просив стягнути з ТОВ "Кіровоградінтерсервіс" збитки у вигляді вартості втраченого майна Раундап Макс в кількості 17 840 літрів, що становлять за розрахунком позивача 3 855 937,60 грн.

Згідно накладної № НУ-0000016 від 31.01.2015 та товарно-транспортних накладних від 30.01.2015 (том І а.с. 56, 111-113) товар Раундап Макс загальною кількістю 42 240,00 літрів доставлений в місце розвантаження за адресою: м. Кіровоград, вул. Мурманська, 13Д, де отриманий відповідачем, що відповідає адресі місця зберігання товару за Договором.

Відповідачем згідно клопотання від 16.11.2016 долучено до матеріалів справи Звіти про рух товарів ТОВ "Клуб розвитку та впровадження ноутілл технології в Україні" на зберіганні в ТОВ "Кіровоградінтерсервіс" (Звіт), до кожного з якого додано накладні на приймання товару відповідачем (том І а.с. 168-172, 180-250, том ІІ а.с. 1-168).

Згідно Звіту про рух товарів ТОВ "Клуб розвитку та впровадження ноутілл технології в Україні" на зберіганні в ТОВ "Кіровоградінтерсервіс" за січень зафіксовано наявність на складі № 11 станом на 01.02.2015 товару Раундап Макс в кількості 42 240,00 літрів (том І а.с. 180). Вказаний Звіт засвідчено підписами в.о. завідуючого базою матеріально-відповідальною особою та бухгалтером, а також затверджено директором ТОВ "Кіровоградінтерсервіс" 01.02.2015. До Звіту відповідачем додано накладну № НУ-0000016 від 31.01.2015 (том І а.с. 181).

Відповідно до Акту № ОУ-000398 здачі-прийняття робіт (надання послуг), який підписано обома сторонами та скріплено печатками підприємств, ТОВ "Кіровоградінтерсервіс" було надано ТОВ "Клуб розвитку та впровадження ноутілл технології в Україні" послуги зі зберігання товару за лютий 2015 року на суму 4 000,00 грн з ПДВ, які оплачені позивачем (том І а.с. 35).

Згідно Звіту про рух товарів ТОВ "Клуб розвитку та впровадження ноутілл технології в Україні" на зберіганні в ТОВ "Кіровоградінтерсервіс" за лютий, склад № 11, який підписано відповідальними особами відповідача та затверджено директором ТОВ "Кіровоградінтерсервіс" 01.03.2015, щодо товару Раундап Макс зафіксовано наступне: залишок на 01.02.2015 - 42 240,00 літрів, приход - 56 320,00 літрів, видаток - 60,00 літрів, залишок на 01.03.2015 - 98 500,00 літрів (том І а.с. 182-183).

Ведення вказаного обліку зберігання товару згідно Звіту, оформлення акту № ОУ-000398 надання послуг за зберігання товару за лютий 2015 року за ціною, яка погоджена в Договорі від 01.02.2015, а також часткова видача такого майна зі зберігання 19.02.2015 згідно накладної № НУ-0000035 (том І а.с. 189) і оформлення відповідного Акту по вантажно-розвантажувальним роботам за лютий 2015 (том І а.с. 34), свідчить, що зберігання майна, прийнятого за накладною № НУ-0000016 від 31.01.2015, здійснювалось ТОВ "Кіровоградінтерсервіс" в межах виконання Договору складського зберігання від 01.02.2015.

Позивач, в свою чергу стверджував, що передав Раундап Макс за накладною № НУ-0000016 від 31.01.2015 відповідачеві саме на зберігання за Договором від 01.02.2015 та отримував послуги зі зберігання за Договором від 01.02.2015, у тому числі щодо вказаного товару.

Матеріалами справи підтверджено, що 17.10.2016 ТОВ "Клуб розвитку та впровадження ноутілл технології в Україні" оформлено вимогу № 17/10 по повернення 17840 літрів Раундап Макс або про відшкодування збитків у розмірі вартості вказаного майна (том 3 а.с. 23).

Згідно відмітки, яка міститься на примірнику вимоги, дана вимога отримана бухгалтером ТОВ "Кіровоградінтерсервіс" Лисенко М.О. 17.10.2016.

Однак, згідно пояснень ОСОБА_6 до суду від 07.03.2017 заперечено отримання даною особою будь-яких документів від представників ТОВ "Клуб розвитку та впровадження ноутілл технології в Україні", у т.ч. вимоги № 17/10 від 17.10.2016 (том ІІІ а.с. 44).

Виходячи з викладених заперечень та відсутності інших доказів, які б свідчили про надання відповідачеві вимоги № 17/10 від 17.10.2016 про повернення товару, господарський суд дійшов висновку про не доведення матеріалами справи обставин звернення ТОВ "Клуб розвитку та впровадження ноутілл технології в Україні" до ТОВ "Кіровоградінтерсервіс" з вимогою № 17/10 від 17.10.2016.

01.03.2017 позивач засобами поштового зв`язку надіслав ТОВ "Кіровоградінтерсервіс" вимогу № 01/03, в якій вимагає повернути у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги Раундап Макс у кількості 17840 літрів, а у разі його втрати чи неможливості повернення - відшкодувати збитки у розмірі вартості зазначеного майна, що становить 3 855 937,60 грн (том ІІІ а.с. 24, 25).

У відповідь на вказану вимогу, яка надійшла до ТОВ "Кіровоградінтесервіс" без дати та номера, відповідачем в листі від 04.03.2017 № 66 повідомлено про припинення зобов`язання за Договором в порядку ст. 607 Цивільного кодексу України у зв`язку з тим, що по кримінальному провадженню № 0012132 комплекс будівель по вул. Мурманська, 13Д в м. Кіровограді 24.10.2016 визнано речовим доказом та передано на зберігання гр. ОСОБА_7 , що свідчить про неможливість виконання зобов`язання зі зберігання (том ІІІ а.с. 27, 28).

Будь-яке інше листування між сторонами з приводу повернення Раундап Макс не здійснювалось, докази повернення позивачеві Раундап Макс в кількості 17840 літрів в матеріалах справи відсутні.

Як встановлено матеріалами справи, до того як направити відповідачеві вимогу від 01.03.2017 про повернення Раундап Макс в кількості 17840 літрів, позивачем на підставі наказу директора ТОВ "Клуб розвитку та впровадження ноутілл технології в Україні" проведено інвентаризацію товарних запасів, які знаходяться на зберіганні ТОВ "Кіровоградінтерсервіс" за адресою: м. Кіровоград, вул. Мурманська, 13Д (том І а.с. 61).

Згідно Акту контрольної перевірки інвентаризації цінностей на складі на зберігання ТОВ "Кіровоградінтерсервіс" (м. Кіровоград вул. Мурманська, 13Д), складеного інвентаризаційною комісією позивача, зафіксовано нестачу товарно-матеріальних цінностей, зокрема Раундап Макс в кількості 17 840 літрів (том І а.с. 62).

Окрім того, Актом інвентаризації на 13.10.2016 (залишки товарів на складах), який складено комісією в складі посадових осіб ТОВ "Клуб розвитку та впровадження ноутілл технології в Україні" та посадових осіб ТОВ "Кіровоградінтерсервіс", зафіксовано, що фактичний залишок на складі по вул. Мурманська, 13Д в м. Кіровограді товару Раундап Макс становить 2700 літрів, тоді як за даними обліку має становити 20540 літрів (том І а.с. 63). Отже, нестача Раундап Макс складає 17840 літрів, що зазначено у вигляді рукописного напису в акті.

В листі від 04.03.2017 на вимогу позивача про повернення Раундап Макс в кількості 17840 літрів ТОВ "Кіровоградінтерсервіс" категорично заперечило факт нестачі товарно-матеріальних цінностей.

Під час розгляду справи відповідачем заперечено докази втрати майна за Договором та заперечено підписання бухгалтером ТОВ "Кіровоградінтерсервіс" Лисенко М.О. Акта інвентаризації на 13.10.2016. Крім того вказано, що обставини щодо втрати переданого на зберігання товару, на які позивач посилається, не звільняють відповідача від обов`язку виконати своє зобов`язання щодо повернення товару, оскільки він не позбавлений можливості набути інші речі такої ж кількості та якості.

Матеріали справи не містять доказів повернення відповідачем зі зберігання Рандап Макс в зазначеній у звітах кількості залишку - 17 840 літрів.

29.09.2016 слідчим СВ Кіровоградського ВП ГУ Національної поліції в Кіровоградської області Балацьким В.П за участю потерпілого та в присутності понятих складено протокол обшуку згідно якого виявлено та вилучено засоби захисту рослин: Фаер, Милафурон, Бетадим, Кай-р, Контадор Макси ТН, Амінка, Аргумент, Бату, Беркут, Біммер, Грізний, Євро-Ленд, Ефірон, Капрал, Лемур, Майтус, Микадо, ММ 600, Риназол Ультра, Серп, Скоразол, Табезон, Талант, Фатрін, Фосміній, Шаман, Евро-Ланг, Преміум Голд, Добриво Нертус (том І а.с.174-178).

Даний факт підтвердив відповідач в поясненнях від 21.02.2017 р. (том ІІІ а.с.8-10).

Доказів вилучення правоохоронними органами засобу захисту рослин Раундап Макс та визнання його речовим доказом по кримінальній справі сторонами суду не було подано, оскільки товар викрадено.

6. Доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції.

Колегія суддів враховує, що відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями, громадянами в усіх сферах господарської діяльності здійснюються на основі договорів (ч. 1 ст.67 Господарського кодексу України).

Господарський договір, як це передбачено ст. ст. 173-175, 179 Господарського кодексу України, є підставою виникнення майново-господарського зобов`язання, в силу якого зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної виконання її обов`язку.

Господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України та іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів (ч. 7 ст. 179 Господарського кодексу України).

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України (абз. 2 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України).

В силу положень ст. 936 Цивільного кодексу України за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов`язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності.

Частиною 1 ст. 957 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором складського зберігання товарний склад зобов`язується за плату зберігати товар, переданий йому поклажодавцем, і повернути цей товар у схоронності

Товарний склад, згідно ст. 956 Цивільного кодексу України, є організація, яка зберігає товар та надає послуги, пов`язані зі зберіганням, на засадах підприємницької діяльності.

Частиною 3 ст. 957 Цивільного кодексу України встановлено, що договір складського зберігання укладається у письмовій формі. Письмова форма договору складського зберігання вважається дотриманою, якщо прийняття товару на товарний склад посвідчене складським документом.

Прийняття товару на зберігання оформлено між сторонами шляхом складення та підписання накладних. Оскільки вказаний документ не відноситься до складських документів, перелік яких наведено в ст. 961 Цивільного кодексу України, колегія суддів вважає, що до спірних правовідносин необхідно застосовувати положення ст. 937 зазначеного кодексу. Згідно наведеної норми, письмова форма договору вважається дотриманою, якщо прийняття речі на зберігання посвідчене розпискою, квитанцією або іншим документом, підписаним зберігачем.

Таким чином, навіть за відсутності оформлення домовленості сторін у єдиному документі вимога щодо письмової форми договору вважається дотриманою у разі наявності підписаного зберігачем документа, що підтверджує прийняття речі на зберігання.

Відповідно до ч. 2 ст. 180 Господарського кодексу України господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов.

Відтак, додержання вимоги щодо форми договору зберігання не свідчить одночасно про досягнення сторонами згоди щодо всіх його істотних умов, тобто про укладення договору.

До істотних умов договору частина 3 ст. 180 Господарського кодексу України відносить умови про предмет, ціну та строк дії договору.

Строком дії господарського договору, згідно ч. 7 наведеної норми, є час, впродовж якого існують господарські зобов`язання сторін, що виникли на основі цього договору. На зобов`язання, що виникли у сторін до укладення ними господарського договору, не поширюються умови укладеного договору, якщо договором не передбачено інше.

За положеннями ч.ч. 1-3 ст. 631 Цивільного кодексу України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення. Сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення.

Отже, за загальним правилом на зобов`язання, що виникли у сторін до укладення ними договору, не поширюються умови укладеного договору. В той же час закон дозволяє сторонам домовитись про те, що умови договору застосовуються й до відносин між ними, які виникли до його укладення. Тобто, вказаний виняток може мати місце лише за згодою сторін.

Згідно приписів частини 1 ст. 942 Цивільного кодексу України зберігач зобов`язаний вживати усіх заходів, встановлених договором, законом, іншими актами цивільного законодавства, для забезпечення схоронності речі.

За правилами ч.ч. 1, 2 ст. 949 Цивільного кодексу України зберігач зобов`язаний повернути поклажодавцеві річ, яка була передана на зберігання, або відповідну кількість речей такого самого роду та такої самої якості. Річ має бути повернена поклажодавцю в такому стані, в якому вона була прийнята на зберігання, з урахуванням зміни її природних властивостей.

Згідно ст. 953 Цивільного кодексу України зберігач зобов`язаний на першу вимогу поклажодавця повернути річ, навіть якщо строк її зберігання не закінчився.

Статтею 950 Цивільного кодексу України встановлена відповідальність зберігача за втрату (нестачу) або пошкодження речі, зокрема, за втрату (нестачу) або пошкодження речі, прийнятої на зберігання, зберігач відповідає на загальних підставах. Професійний зберігач відповідає за втрату (нестачу) або пошкодження речі, якщо не доведе, що це сталося внаслідок непереборної сили, або через такі властивості речі, про які зберігач , приймаючи її на зберігання, не знав і не міг знати, або внаслідок умислу чи грубої необережності поклажодавця.

За змістом ст. ст. 224, 225 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

До складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що особа, яка порушила зобов`язання, несе цивільно-правову відповідальність, зокрема, у виді відшкодування збитків. Для застосування такої міри відповідальності як відшкодування збитків необхідною є наявність всіх чотирьох загальних умов відповідальності, а саме: протиправної поведінки боржника, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні ним зобов`язання; наявності збитків; причинного зв`язку між протиправною поведінкою та завданими збитками; вини боржника.

Відсутність хоча б одного елемента складу правопорушення виключає настання відповідальності у вигляді відшкодування збитків.

У справах зазначеної категорії на позивача покладається обов`язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяними збитками. При цьому слід відмітити, що збитки мають реальний характер та у разі, якщо сторона, яка вважає, що її права були порушені та нею понесені збитки, повинна довести як розмір збитків, так і факт їх понесення.

Для окремих видів господарських зобов`язань може бути встановлено обмежену відповідальність за невиконання або неналежне виконання зобов`язань.

Відповідно до правил ч. 3 ст. 22 Цивільного кодексу України збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Статтею 951 Цивільного кодексу України передбачено, що збитки, завдані поклажодавцеві втратою (нестачею) або пошкодженням речі, відшкодовуються зберігачем: 1) у разі втрати (нестачі) речі - у розмірі її вартості; 2) у разі пошкодження речі - у розмірі суми, на яку знизилася її вартість.

Таким чином, виходячи з системного аналізу змісту ч. 3 ст. 22, ст. 951 Цивільного кодексу України та ч. 2 ст. 225 Господарського кодексу України суд, відповідальність зберігача за втрату, нестачу або пошкодження речі, прийнятої на зберігання, є обмеженою, а саме збитки, завдані поклажодавцю в разі втрати (нестачі) речі, обмежуються розміром її вартості.

Статтею 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до ст. 6 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з ч. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов`язковим для виконання сторонами.

Колегія суддів не погоджується з рішенням суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову про стягнення збитків у розмірі 3 860 925,41 грн, оскільки скаржником не доведено розмір заподіяних збитків.

7. Мотиви прийняття або відхилення кожного аргументу.

Довід про те, що оскільки суд першої інстанції встановив, що згідно розрахунку позивача розмір збитків визначено за вартістю придбання Раундап Макс в ТОВ «Монсанто Україна» згідно видаткової накладної № від 26.02.2015 року, дата придбання співпадає з датою передачі його на зберігання відповідачу, однак за вказаною накладною придбано 14 080 літрів Раундап Макс, тоді як кількість втрати (нестачі) вказаного товару становить 17 840 літрів, то скаржник вважає, що таким чином суд визнав доведеним належними доказами вартість Раундап Макс в кількості 14 080 літрів такими, що доведено скаржником є обґрунтованим.

Так, колегія суддів вважає, що вартість майна на час придбання підтверджена відповідними накладними.

Довід скаржника про те, що відвантажений 30 січня 2015 року Раундап Макс, був прийнятий позивачем 31 січня 2015 року на складах відповідача та одразу переданий на зберігання відповідачу, отже вартість Раундап Макс на дату початку зберігання є доведеною колегія суддів вважає обґрунтованим та підтверджений тим, що накладні від 21.01.2016 вміщують найменшу/мінімальну ціну, а від 26.02.2015 216,17 грн. не містять будь-яких відомостей щодо вартості переданого товару. Тобто, представниками позивача та відповідача не засвідчувалась вартість засобу захисту рослин Раундап Макс на дату початку зберігання (т.1 а.с. 56-60).

Колегія суддів зазначає, що відповідно до частини 3 ст. 623 Цивільного кодексу України, посилання на яку міститься в постанові Верховного Суду від 17.01.2019, збитки визначаються з урахуванням ринкових цін, що існували на день добровільного задоволення боржником вимоги кредитора у місці, де зобов`язання має бути виконане, а якщо вимога не була задоволена добровільно, - у день пред`явлення позову, якщо інше не встановлено договором або законом. Суд може задовольнити вимогу про відшкодування збитків, беручи до уваги ринкові ціни, що існували на день ухвалення рішення.

В матеріалах справи дійсно відсутні належні докази на підтвердження ринкової ціни Раундап Макс, але це не спростовує факт втрати засобу та не звільняє відповідача від обов`язку відшкодувати його вартість позивачеві.

Відшкодування збитків (упущеної вигоди) є видом цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, дії чи бездіяльності, негативного результату такої поведінки (збитків), причинного зв`язку між протиправною поведінкою та збитками, вини правопорушника. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

Відшкодування збитків може бути покладено на відповідача за наявності передбачених законом умов, сукупність яких утворює склад правопорушення, яке є підставою для цивільно-правової відповідальності.

При цьому на позивача покладається обов`язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків і причинний зв`язок такої поведінки із заподіяними збитками. У свою чергу, відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні збитків.

Зазначена правова позиція узгоджується з постановою Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 13.12.2018 року по справі № 923/700/17.

Також колегія суддів зазначає, що з системного аналізу змісту ч. 3 ст. 22, ст. 951 Цивільного кодексу України та ч. 2 ст. 225 Господарського кодексу України, відповідальність зберігача за втрату, нестачу або пошкодження речі, прийнятої на зберігання, є обмеженою, а саме збитки, завдані поклажодавцю в разі втрати (нестачі) речі, обмежуються розміром її вартості.

Отже, визначальним моментом для вирішення спору у даній справі є визначення розміру заподіяних збитків.

Хоча сторонами дійсно не доведено належними доказами, за якою саме з оформлених на зберігання накладних не було повернуто Раундап Макс та виявлено його втрату (нестачу), однак все ж завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідачем визнано факт втрати ним майна, переданого на зберігання, однак жодного відшкодування за жодною ціною у будь-яких можливих (ринковою, ціною придбання чи хоча б мінімальною) не проведено, що не можна визнати збалансованим або справедливим.

Однак, враховуючи завдання та засади господарського судочинства, його принципи, компенсаторний характер відшкодування, колегія суддів зазначає, що наведена у розрахунку позивача мінімальна ціна придбання засобу 119 грн. 17 коп. є придатною для відшкодування, може бути застосована судом також і для балансу інтересів сторін (на противагу найбільшій ціні або середній), що враховує інтереси також і відповідача. А тому вартість втрачених 17 840 л товару (засобу для захисту рослин) з урахуванням мінімальної ціни за 1 л як 119,17 грн становить 2 125 992,00 грн, що і має бути стягнуто з відповідача на користь позивача.

Колегія суддів також враховує і складність справи, яка втретє розглядається по суті судом після скасування постановлених у ній рішень вищими судовими інстанціями, що ставить під сумнів авторитет судової влади.

Між тим, доцільність застосування цієї мінімальної ціни знаходиться поза всяким розумним сумнівом і вносить стабільність і надійність у господарські правовідносини.

Відповідач правий у своїх доводах щодо відсутності висновку ТПП, але такі способи обчислення вартості товару, які передбачені договором, зокрема, і щодо висновку ТПП є надто обмежувальним для позивача як для особи, що втратила своє майно. Позивач все ж звернувся до ТПП, але з незалежних від нього причин висновок так і не був наданий, що унеможливлювало б захист його прав у разі буквального, формального тлумачення умов договору, що не є справедливим і не відповідає завданням господарського судочинства.

Судові витрати підлягають відшкодуванню згідно зі ст. 129 ГПК України.

8. Чи були і ким порушені, невизнані або оспорені права і інтереси особи за захистом яких вона звернулась до суду.

Неналежне виконання відповідачем послуг по зберіганню, призвело до втрати (нестачі) товару і завдало позивачу збитків, які підлягають відшкодуванню.

9. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Колегія суддів приходить до висновку, що рішення Господарського суду Кіровоградської області від 31.05.2019 у справі № 912/3933/16 винесено з додержанням норм матеріального і процесуального права, оскільки скаржником не доведено розмір заподіяних збитків.

10. Судові витрати.

Відповідно до ч.14 ст.129 ГПК України якщо суд апеляційної, касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, то судові витрати за подання подання позову, апеляційної та касаційної скарги відповідно до ст. 129 ГПК України необхідно розподілити між сторонами пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає сплаті сума судового збору у розмірі 31 889,90 грн. за розгляд справи у суді першої інстанції, 47 834,81 грн. за розгляд справи у суді апеляційної інстанції та 63 861,29 грн. за розгляд справи у суді касаційної інстанції, всього 143 586,00 грн.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 275-280, 282 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Клуб розвитку та впровадження ноутілл технології в Україні» на рішення Господарського суду Кіровоградської області від 31.05.2019 у справі № 912/3933/16 - задовольнити частково.

Рішення Господарського суду Кіровоградської області від 31.05.2019 у справі № 912/3933/16 - скасувати.

Прийняти нове рішення, яким стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Кіровоградінтерсервіс" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Клуб розвитку та впровадження ноутілл технології в Україні» 2 125 992,00 грн. вартості втраченого майна. В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Кіровоградінтерсервіс" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Клуб розвитку та впровадження ноутілл технології в Україні» 143 586,00 грн витрат зі сплати судового збору.

Доручити Господарському суду Кіровоградської області видати наказ.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст складено 02.12.2019 року.

Головуючий суддя Л.М. Білецька

Судді В.О. Кузнецов

О.В. Чус