ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРCОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел./0552/26-47-84, 49-31-78, факс 49-31-78, веб сторінка: ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_____________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 листопада 2019 року Справа № 923/643/19

Господарський суд Херсонської області у складі судді Нікітенка С.В. при секретарі Фінаровій О.Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "УНІКА", м. Київ,

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Авто-Лайф", м. Херсон,

про стягнення 52016,93 грн. збитків.

За участю представників сторін:

від позивача - не з`явився;

від відповідача - Димченко О.П., довіреність від 15.08.2019р.

У відповідності до ч.1 статті 222 Господарського процесуального кодексу України здійснюється повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суть спору: 30 липня 2019 року Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "УНІКА" звернулось до Господарського суду Херсонської області з позовною заявою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Авто-Лайф" 52016,93 грн. майнової шкоди в порядку суброгації.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «УНІКА» на підставі укладеного між позивачем та ОСОБА_1 Договору добровільного страхування наземного транспорту Honda Accord №005054/4014/0000003 від 14.03.2016 внаслідок настання страхової події - дорожньо-транспортної пригоди, виплатило страхове відшкодування власнику автомобіля Honda Accord, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 у розмірі 52016,93 грн. Позивачем відповідно до положень статті 27 Закону України «Про страхування» та статті 993 Цивільного кодексу України отримано право зворотної вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду. Позивач зазначає, що відповідальність водія транспортного засобу Богдан -09201, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , яким скоєно ДТП, застраховано ПрАТ «Київський страховий дім» на умовах договору (полісу) обов`язкового страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів АЕ 5633164, оскільки зазначеним полісом встановлено ліміт відповідальності за шкоду спричинену майну у розмірі 50000,00 грн. та франшизу у розмірі 0 (нуль). За таких обставин, обов`язок щодо відшкодування позивачу збитків в розмірі 50000,00 грн. покладається на ПрАТ «Київський страховий дім». А тому позивач вказує, що обов`язок з відшкодування збитків у розмірі 52016,93 грн. (зазначена сума є різницею між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою) покладається на відповідача, оскільки водій транспортного засобу Богдан-09201, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_2 перебував у трудових відносинах з ТОВ "Авто-Лайф".

Ухвалою Господарського суду Херсонської області від 05 серпня 2019 року суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі. Розгляд справи № 923/643/19 визначено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

02 вересня 2019 року до суду від відповідача у справі надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого останнім позовні вимоги не визнаються у повному обсязі, наводяться доводи щодо підтвердження своєї правової позиції. Зокрема, за твердженням відповідача, власником транспортного засобу Богдан-09201, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 є інша особа, що підтверджується протоколом про Адміністративне правопорушення, страховим полісом та повідомленням до страхової про подію, що може бути визнана страховою. За твердженням відповідача, зазначена особа даний транспортний не передавав в оренду відповідачу, а лише обслуговував рейс товариства на підставі договору про співпрацю. Відповідач також зазначає, що на даний час водій, що керував транспортним засобом до адміністративної відповідальності не притягувався, додатково звертає увагу суду, що на даний час у провадженні Херсонського міського суду перебуває справа за позовом ОСОБА_2 , щодо незаконних дій інспектора державної патрульної інспекції, який в порушення Правил дорожнього руху не склав протоколи про адміністративне правопорушення щодо інших учасників Дорожньо транспортної пригоди. За таких обставини, відповідач вважає позовні вимоги необґрунтованими. Даний відзив суд прийняв до розгляду та залучив до матеріалів справи.

Одночасно з відзивом на позовну заяву відповідачем подано клопотання про розгляд справи 923/643/19 в порядку загального позовного провадження, з посиланням на частину 4 статті 250 Господарського процесуального кодексу України. Відповідачем зазначено, що під час розгляду даної справи суду необхідно встановити кола осіб які мають бути учасниками та сторонами в даній справі, а також вирішення питання щодо підсудності даного спору господарському суду.

На підставі викладеного, відповідач просить суд задовольнити його клопотання та винести ухвалу про перехід від спрощеного провадження до розгляду справи за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою від 03.09.2019р. суд залишив без задоволення клопотання відповідача про перехід від спрощеного провадження до розгляду справи за правилами загального позовного провадження.

Одночасно з позовною заявою позивачем заявлено клопотання про витребування доказів у відповідача.

Ухвалою від 03.09.2019 суд відклав розгляд справи, викликав у судове засідання представників сторін, задовольнив клопотання позивача про витребування доказів та зобов`язав ТОВ "Авто-Лайф" надати з супровідним листом до дня судового засідання докази або пояснення стосовного того, що у момент скоєння ДТП 25 серпня 2016 року на вул. Декабристів в м. Херсон, водій транспортного засобу БОГДАН А-09201 державний номерний знак НОМЕР_2 ОСОБА_2 виконував свої трудові (службові) обов`язки у якості працівника відповідача.

Зазначена ухвала суду направлена на адресу учасників провадження рекомендованою поштою з повідомленням про вручення.

З метою надання сторонам можливості реалізувати надані їм Господарським процесуальним кодексом України права, зокрема на участь в судовому засіданні та подання доказів, а також з метою повторного повідомлення позивача та відповідача про дату та час судового засідання, судом, ухвалою від 01 жовтня 2019 року продовжено строк розгляду справи 923/643/19 відповідно до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відкладено розгляд справи, викликано у судове засідання представників сторін та повторно зобов`язано ТОВ "Авто-Лайф" надати суду з супровідним листом до дня судового засідання докази або пояснення стосовного того, що у момент скоєння ДТП 25 серпня 2016 року на вул. Декабристів в м. Херсон, водій транспортного засобу БОГДАН А-09201 державний номерний знак НОМЕР_2 ОСОБА_2 виконував свої трудові (службові) обов`язки у якості працівника відповідача.

За приписами ч.3.ст. 120 Господарського процесуального кодексу України, виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

Відповідно до ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Так, ухвала суду від 01 жовтня 219 року була направлена на адресу учасників провадження рекомендованою поштою з повідомленням про вручення.

12 листопада 2019 року через відділ документального забезпечення роботи суду від позивача надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника позивача та клопотання визнання обставин, які мають значення по справі. Позивач наполягає на задоволені позовних вимог, оцінює надані докази на свою користь.

Зважаючи на те, що неявка представника позивача не перешкоджає всебічному, повному та об`єктивному розгляду всіх обставин справи, враховуючі, що у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа з метою дотримання процесуальних строків вирішення спору може бути розглянута без участі представника позивача.

Щодо заявленого позивачем клопотання про визнання обставин які мають значення по справі, то суд зазначає наступне.

Ухвалою від 03.09.2019 суд задовольнив клопотання позивача про витребування доказів та зобов`язав ТОВ "Авто-Лайф" надати суду з супровідним листом до дня судового засідання докази або пояснення стосовного того, що у момент скоєння ДТП 25 серпня 2016 року на вул. Декабристів в м. Херсон, водій транспортного засобу БОГДАН А-09201 державний номерний знак НОМЕР_2 ОСОБА_2 виконував свої трудові (службові) обов`язки у якості працівника відповідача.

Ухвалою від 01 жовтня 2019 року суд відклав судове засідання та повторно зобов`язав відповідача надати витребувані документи.

Станом на день розгляд справи зазначених вище документів ТОВ "Авто-Лайф" не надано.

У судовому засіданні присутній представник відповідача зазначив, що дійсно у момент скоєння ДПТ водій ОСОБА_2 перебував у трудових відносинах з ТОВ "Авто-Лайф".

За приписами частин 8, 9 ст. 81 ГПК України у разі неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, або неподання таких доказів без поважних причин, суд застосовує до відповідної особи заходи процесуального примусу, передбачені цим Кодексом. У разі неподання учасником справи витребуваних судом доказів без поважних причин або без повідомлення причин суд, залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання та яке ці докази мають значення, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у її визнанні, або розглянути справу за наявними в ній доказами, а у разі неподання таких доказів позивачем - також залишити позовну заяву без розгляду.

Відповідно до п.5, п.7 ч.2, ч.3 ст.42 ГПК України учасники справи зобов`язані надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом; у випадку невиконання учасником справи його обов`язків суд застосовує до такого учасника справи заходи процесуального примусу, передбачені цим Кодексом.

Враховуючи, що відповідачем не виконано вимоги суду, не надано пояснень щодо причин неможливості надання витребуваних судом доказів, у зв`язку з чим суд дійшов висновку, що може визнати обставини, що мають значення по справі про те, що у момент скоєння ДТП 25 серпня 2016 року на вул. Декабристів в м. Херсон, водій транспортного засобу БОГДАН А-09201 державний номерний знак НОМЕР_2 ОСОБА_2 виконував свої трудові (службові) обов`язки у якості працівника ТОВ "Авто-Лайф".

Представник відповідача у судовому засіданні 13.11.2019 р. позовні вимоги не визнав та у задоволенні позову просив відмовити, надавши аналогічні пояснення тим, які містяться у відзиві на позовну заяву.

У судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини судового рішення і повідомлено представнику відповідача про дату складення повного рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача, суд -

в с т а н о в и в :

Матеріали справи свідчать, що між Приватним акціонерне товариство "Страхова компанія "УНІКА" і ОСОБА_1 був укладений договір добровільного страхування на транспорті №005054/4014/0000003 від 14.03.2016, предметом якого є страхування транспортного засобу Honda Accord, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_1 ( а.с. 13-17).

Як вбачається з матеріалів справи, 25 серпня 2016 року на вул. Декабристів в м. Херсон, ОСОБА_2 керуючи транспортним засобом БОГДАН А-09201 державний номерний знак НОМЕР_2 скоїв зіткнення з транспортними засобами ЗАЗ Lanos державний номерний знак НОМЕР_3 , ТАТА LPT державний номерний знак НОМЕР_4 , ТОYОТА Camry державний номерний знак НОМЕР_5 , Honda Accord державний номерний знак НОМЕР_1 , HYUNDAI H200 державний номерний знак НОМЕР_6 , AUDI 80 державний номерний знак НОМЕР_7 та RENAULT 19 державний номерний знак НОМЕР_8 . Факт та обставини дорожньо-транспортної пригоди підтверджуються довідкою ГУНП в Херсонській області № 782074 від 30.08.2016 (а .с.18-19).

В результаті дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено застрахований Позивачем автомобіль Honda Accord, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Постановою Херсонського міського суду Херсонської області від 05 грудня 2016 року провадження у справі №766/9947/16-п про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 закрито на підставі ч. 7 ст. 247 КУпАП, тобто у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ч. 2 ст. 38 КУпАП (а.с.20).

Звітом №85 експертного автотоварознавчого дослідження щодо встановлення вартості матеріального збитку, спричиненого власнику транспортного засобу від 05 вересня 2016 року, складеного суб`єктом оціночної діяльності Мирошниченко Д.А. визначено, що вартість відновлювального ремонту транспортного засобу Honda Accord, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , на момент оцінки становить 223300,68 грн. (а.с. 35-40).

Відповідно до Страхового акту №00201355 від 26.09.2016 (а.с. 58) позивач здійснив виплату страхового відшкодування власнику автомобілю Honda Accord державний номерний знак НОМЕР_1 , в розмірі 102016,93 грн., що підтверджується наказом ПАТ "Страхова Компанія"Уніка" № 00201355 від 26.09.2016 про виплату ОСОБА_1 страхового відшкодування та платіжним дорученням №034099 від 28.09.2016 року із зазначенням призначення платежу: «страхове відшкодування зг. дог. №005054/4014/0000003 від 14.03.2016р.» (а.с. 60), бухгалтерською довідкою № 014441 за вересень 2016.

Згідно ремонтної калькуляції вартість виконаних робіт по ремонту транспортного засобу становить 223300,68 грн.

Відповідно до Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/5633164 цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу БОГДАН А-09201 державний номерний знак НОМЕР_2 , на момент настання страхової події була застрахована у ПрАТ «Київський страховий дім, розмір франшизи згідно з вказаним Полісом складає 00 грн. (а.с. 96).

Оскільки полісом АЕ 5633164 встановлено ліміт відповідальності за шкоду спричинену майну у розмірі 50000,00 грн. та франшизу у розмірі 0 (нуль) грн., то обов`язок щодо відшкодування позивачу збитку в розмірі 50000,00 грн. покладається на ПрАТ «Київський страховий дім».

Різниця між фактичним розміром шкоди (102016,93 грн.) та страховою виплатою (50000,00 грн.), становить 52016,93 грн., та має бути відшкодована позивачу відповідачем.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач посилається на те, що відповідач зобов`язаний відшкодувати 52016,93 грн., оскільки водій транспортного засобу БОГДАН А-09201 державний номерний знак НОМЕР_2 , що винен у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, перебував у трудових відносинах з відповідачем.

На адресу відповідача позивачем було направлено претензію вих. №18190/1 від 04 лютого 2019 року, яку було отримано ТОВ "Авто-Лайф" 19 березня 2019 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Вказана претензія залишена відповідачем без відповіді та реагування.

Оскільки відповідач у добровільному порядку не виплатив позивачу суму завданої шкоди, позивач звернувся за захистом своїх прав до Господарського суду Херсонської області.

Таким чином виник спір що підлягає розгляду у судовому порядку.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА» підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Положення статті 22 Цивільного кодексу України передбачає, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Також, статтею 27 Закону України «Про страхування» та статтею 993 Цивільного кодексу України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем на виконання зобов`язань за Договором добровільного страхування наземного транспорту №005054/4014/0000003 від 14.03.2016, предметом якого є страхування транспортного засобу Honda Accord, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , було відшкодовано на користь страхувальника 102016,93 грн.

Згідно зі ст. ст. 512, 514 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою у випадках, встановлених законом.

Таким законом, зокрема, є норми ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування», відповідно до яких до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Тобто у таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Нового зобов`язання з відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Отже, страховик виступає замість потерпілого у деліктному зобов`язанні.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Новий кредитор набуває прав та обов`язків свого попередника. Відповідно, заміною кредитора деліктне зобов`язання не припиняється, оскільки відповідальна за спричинену шкоду особа свій обов`язок із відшкодування шкоди не виконала.

Таким чином, суд зазначає, що до позивача у зв`язку з погашенням шкоди коштами страхового відшкодування перейшло право вимоги (права кредитора, яким у деліктному зобов`язанні є потерпілий) до особи, відповідальної за заподіяний збиток із залишком строку позовної давності.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 30.01.2018 року у справі № 910/12500/17.

Частинами першою та другою статті 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до пунктів 1, 3 частини 1 статті 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, а за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Отже, за змістом вказаних норм, у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципі вини.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, вина особи, яка керувала транспортним засобом БОГДАН А-09201 державний номерний знак НОМЕР_2 , встановлена у судовому порядку постановою Херсонського міського суду Херсонської області від 05 грудня 2016 року, провадження у справі №766/9947/16-п про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 закрито на підставі ч. 7 ст. 247 КУпАП, тобто у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ч. 2 ст. 38 КУпАП.

Згідно правової позиції викладеної у Постанові Верховного Суду від 07.02.2018 року у справі № 910/18319/16 застосування п.7 ст. 247 КУпАП (закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності) можливе лише у випадку наявності вини особи у вчиненні правопорушення, адже у разі відсутності вини особи в скоєнні дорожньо-транспортної пригоди провадження у справі підлягає припиненню на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП через відсутність події і складу адміністративного правопорушення. Відтак така обставина як закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених ст. 38 КУпАП не є реабілітуючою, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи в скоєнні ДТП.

Крім того, згідно правової позиції викладеної у Постанові Вищого Господарського суду України від 14 серпня 2017 року у справі № 910/18319/16 судам, під час вирішення справ зазначеної категорії слід розрізняти такі не тотожні обставини, як "вина особи у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди" та "вина особи у заподіянні шкоди, завданої внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки".

Визначення "вини особи у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди" пов`язано з встановленням наявності в діях особи складу адміністративного правопорушення, зокрема, і такого його елементу, як вина у вчиненні протиправного діяння.

Визначення "вини особи у заподіянні шкоди, завданої внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки" пов`язано з визначенням, по-перше, внаслідок чого було пошкоджено транспортні засоби; по-друге, особи винної в заподіянні відповідної матеріальної шкоди.

Відповідно до частини 6 статті 75 Господарського процесуального кодексу України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для господарського суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Доказами вини ОСОБА_2 у заподіянні шкоди, завданої власнику транспортного засобу Honda Accord, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулась 25 серпня 2016 року на вул. Декабристів в м. Херсон, є довідка ГУНП в Херсонській області №782074 від 30.08.2016 року, протокол про адміністративне правопорушення серії АП2 №375483 від 25 серпня 2016 року, постанова Херсонського міського суду Херсонської області по справі №766/9947/16-п від 05 грудня 2016 року, а також додані до позовної заяви копії матеріалів справи №766/9947/16-п.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про страхування" страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів громадян та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати громадянами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Статтею 4 Закону України "Про страхування" визначено, що майнові інтереси, які пов`язані із володінням, користуванням і розпорядженням майном, а також інтереси, пов`язані з відшкодуванням страхувальником заподіяної ним шкоди особі або її майну, а також шкоди, заподіяної юридичній особі (страхування відповідальності) віднесені до об`єктів страхування.

Абзацом 1 статті 9 Закону України „Про страхування" визначено, що страхова сума - грошова сума, в межах якої страховик відповідно до умов страхування зобов`язаний провести виплату при настанні страхового випадку.

Страхове відшкодування - це страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку (абзац 16 статті 9 Закону України „Про страхування").

За змістом п. 2.1 ст. 2 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів", у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Згідно з підпунктом 12.1 ст. 12 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів" страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від ліміту відповідальності страховика, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих.

Абзацом 18 статті 9 Закону України «Про страхування» передбачено, що франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.

Разом з цим, спеціальні норми Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" встановлюють певні умови для визначення розміру шкоди (збитків), яка підлягає відшкодуванню страховиком особи, яка завдала цю шкоду, і яка застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, а саме: відшкодовується оцінена шкода, розмір шкоди обмежується лімітом відповідальності, встановленим в полісі (пункт 22.1 статті 22 Закону); розмір шкоди обмежується вартістю відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством (стаття 29 Закону); розмір шкоди зменшується на суму франшизи, встановленої в полісі (статті 9, 12 Закону). Крім того, страховик або МТСБУ не відшкодовує шкоду, заподіяну майну, яке знаходилося у забезпеченому транспортному засобі, який спричинив ДТП; шкоду, пов`язану із втратою товарного вигляду транспортного засобу (пункти 32.4, 32.7 статті 32 Закону).

Таким чином, виконання обов`язку з відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" покладено на страховика винної особи у межах, встановлених цим Законом та договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Звітом №85 експертного автотоварознавчого дослідження щодо встановлення вартості матеріального збитку, спричиненого власнику транспортного засобу від 05 вересня 2016 року, складеного суб`єктом оціночної діяльності Мирошниченко Д.А. визначено, що вартість відновлювального ремонту транспортного засобу Honda Accord, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , на момент оцінки становить 223300,68 грн.

Відповідно до Страхового акту №00201355 від 26.09.2016, позивач здійснив виплату страхового відшкодування власнику автомобілю Honda Accord державний номерний знак НОМЕР_1 , в розмірі 102016,93 грн., що підтверджується наказом ПАТ "Страхова Компанія"Уніка" № 00201355 від 26.09.2016 про виплату ОСОБА_1 страхового відшкодування та платіжним дорученням №034099 від 28.09.2016 року із зазначенням призначення платежу: «страхове відшкодування зг. дог. №005054/4014/0000003 від 14.03.2016р.», бухгалтерською довідкою № 014441 за вересень 2016.

Згідно ремонтної калькуляції вартість виконаних робіт по ремонту транспортного засобу становить 223300,68 грн.

Відповідно до Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/5633164 цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу БОГДАН А-09201 державний номерний знак НОМЕР_2 , на момент настання страхової події була застрахована у ПрАТ «Київський страховий дім, розмір франшизи згідно з вказаним Полісом складає 0 (нуль) гривень.

Відповідно до ст. 1192 Цивільного кодексу України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

При цьому, суд зазначає, що відповідно до п.9.1, 9.2, 9.5 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого. Розміри страхових сум переглядаються Уповноваженим органом відповідно до рівня інфляції та індексу споживчих цін.

При зверненні до суду з вказаним позовом, позивач просить суд стягнути з ТОВ "Авто-Лайф" страхове відшкодування в розмірі 52016,93 грн.

Відповідно до статті 1172 Цивільного кодексу України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Отже відповідальність юридичної або фізичної особи настає лише у випадках, коли особа, з вини якої заподіяна шкода, знаходиться з даною організацією в трудових відносинах, і шкода, заподіяна нею у зв`язку з виконанням трудових (службових) обов`язків.

При цьому під виконанням працівником своїх трудових (службових) обов`язків розуміється виконання ним роботи, зумовленої трудовим договором (контрактом), посадовими інструкціями, а також роботи, яка хоча і виходить за межі трудового договору чи посадової інструкції, але доручається юридичною або фізичною особою, або спричинена необхідністю, як на території роботодавця, так і за її межами. Це можуть бути дії виробничого, господарського, технічного та іншого характеру, вчинення яких безпосередньо входить до службових обов`язків працівника.

Згідно зі статтею 1192 Цивільного кодексу України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Аналіз норм статей 1187 та 1172 Цивільного кодексу України дає підстави стверджувати, що особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) з особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, не є суб`єктом, який несе відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки. У цьому випадку таким суб`єктом є законний володілець джерела підвищеної небезпеки - роботодавець.

Отже, шкода, завдана внаслідок ДТП з вини водія, що на відповідній правовій підставі керував автомобілем, який перебуває у володінні роботодавця, відшкодовується саме володільцем цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм.

Отже, відповідальність за шкоду, заподіяну застрахованому транспортному засобу Honda Accord державний номерний знак НОМЕР_1 , має нести відповідач, як юридична особа, з винних неправомірних дій працівника якого сталася дорожньо-транспортна пригода.

Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Таким чином, оскільки розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності за Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/5633164, а тому саме на відповідача покладається обов`язок відшкодувати суму страхового відшкодування у розмірі 52016,93 грн.

З огляду на викладене, позовні вимоги позивача є доведеними і обґрунтованими, а тому підлягає до стягнення з відповідача майнова шкоду у розмірі 52016,93 грн. в порядку суброгації.

Відповідно до ст.ст. 7, 13 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України), правосуддя в господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності, підпорядкування, місцезнаходження, місця створення та реєстрації, законодавства, відповідно до якого створена юридична особа, та інших обставин. Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

За приписами ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. ст. 73, 77 ГПК України).

Згідно зі статтею 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Вимога пункту 1 статті 6 Конвенції щодо обґрунтовування судових рішень не може розумітись як обов`язок суду детально відповідати на кожен довід заявника. Стаття 6 Конвенції також не встановлює правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання в першу чергу національного законодавства та оцінки національними судами. Проте Європейський суд з прав людини оцінює ступінь умотивованості рішення національного суду, як правило, з точки зору наявності в ньому достатніх аргументів стосовно прийняття чи відмови в прийнятті саме тих доказів і доводів, які є важливими, тобто такими, що були сформульовані заявником ясно й чітко та могли справді вплинути на результат розгляду справи.

Доводи відповідача, викладені ним у відзиві на позовну заяву в частині невизнання позовних вимог, підлягають відхиленню, як такі, що не відповідають чинному законодавству, не ґрунтуються на належних доказах і спростовуються фактично встановленими судом обставинами та матеріалами справи.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги підлягають задоволенню повністю.

У відповідності до приписів статі 129 ГПК України, судові витрати пов`язані з розглядом справи покладуться на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 129, 232, 233, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд -

в и р і ш и в:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Авто-Лайф" (73000, м. Херсон, вул. Пилипа Орлика, 32, ) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "УНІКА" (61072, м. Харків, вул. Тобольська, 42, ) суму майнової шкоди у розмірі 52016,93 грн. та суму судових витрат по сплаті судового збору у розмірі 1921,00 грн.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 22.11.2019р.

Суддя С.В. Нікітенко