ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про відмову у забезпеченні позову

02.12.2019м. ДніпроСправа № 904/5235/19

за позовом ОСОБА_1 , м. Кривий Ріг

до Акціонерного товариства "ПІВДЕННИЙ ГІРНИЧО-ЗБАГАЧУВАЛЬНИЙ КОМБІНАТ"

про зобов`язання здійснення обов`язкового викупу простих іменних акцій у відповідності до ст. 68 Закону України "Про акціонерні товариства"

Суддя Мартинюк С.В.

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Акціонерного товариства "ПІВДЕННИЙ ГІРНИЧО-ЗБАГАЧУВАЛЬНИЙ КОМБІНАТ" зобов`язання здійснення обов`язкового викупу простих іменних акцій у відповідності до ст. 68 Закону України "Про акціонерні товариства".

Позивач обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що ним у встановлений чинним законодавством строк було направлено вимогу щодо викупу простих іменних акцій ПАТ "ПІВДЕННИЙ ГІРНИЧО-ЗБАГАЧУВАЛЬНИЙ КОМБІНАТ" якими він володіє, а в свою чергу, відповідачем було порушено процедуру передбачену Законом України "Про акціонерні товариства" від 17.09.2008 обов`язкового викупу акцій, що порушило інтереси позивача.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 18.11.2019, прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 09.12.2019.

29.11.2019 від ОСОБА_1 до господарського суду надійшла заява про забезпечення позову шляхом

- заборони відповідачу вчиняти дії щодо виплати дивідендів акціонерам АТ «ПІВДГЗК» до моменту виконання зобов`язання АТ "ПІВДГЗК" щодо обов`язкового викупу простих акцій;

- зупинення стягнення на підставі виконавчих документів у судових справах №№904/4009/18, 904/501/19, 904/502/19, 904/503/19, 904/529/19, 904/531/19, 904/532/19, 904/2075/19.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову заявник зазначає, що підставою звернення до суду з позовом, стало недотримання АТ "ПІВДЕННИЙ ГІРНИЧО-ЗБАГАЧУВАЛЬНИЙ КОМБІНАТ" вимог закону про скликання і проведення загальних зборів, чим порушено мої права, як акціонера щодо внесення пропозиції до питань, включених до проекту порядку денного загальних зборів акціонерного товариства, та як наслідок прийнятті рішення по питанню 4 порядку денного рішення позачергових загальних зборів акціонерів АТ «ПІВДҐЗК» 18.10.2018 є, на думку заявника, недійсними.

Позивач, як акціонер, не погоджується з прийнятим 18.10.2018 рішенням позачергових загальних зборів та вважає, що всю суму нерозподіленого прибутку слід було направити на виплату дивідендів, але внаслідок порушення відповідачем порядку скликання загальних зборів акціонерів, позивач був позбавлений можливості внести відповідні пропозиції до порядку денного.

У заяві про забезпечення позову позивач зазначає, що у господарському суді Дніпропетровської області знаходяться декілька справ про стягнення дивідендів з АТ «ПІВДГЗК», зокрема, №№904/4009/18, 904/501/19, 904/502/19, 904/503/19, 904/529/19, 904/531/19, 904/532/19, 904/2075/19.

На думку позивача, виконання рішень за виконавчими документами, які можуть бути видані за результатами розгляду зазначених спорів можуть також негативно вплинути на виконання судового рішення по даній справі, адже дивіденди за вказаними рішеннями суду вже можуть бути стягнуті.

З огляду на вищевикладене, заявник вважає належними заходами забезпечення позову у даному випадку, які дозволять у подальшому виконати рішення суду, є заборона відповідачу вчиняти дії щодо виплати дивідендів акціонерам АТ «ПІВДГЗК» до моменту виконання зобов`язання АТ "ПІВДГЗК" щодо обов`язкового викупу простих акцій та зупинення стягнення на підставі виконавчих документів, виданих за результатами розгляду справ №№904/4009/18, 904/501/19, 904/502/19, 904/503/19, 904/529/19, 904/531/19, 904/532/19, 904/2075/19.

Відповідно до ст.ст. 136, 137 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити заходи забезпечення позову.

Частиною 1 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, що подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову, або для з`ясування питань, пов`язаних із зустрічним забезпеченням. У виняткових випадках, коли наданих заявником пояснень та доказів недостатньо для розгляду заяви про забезпечення позову, суд може призначити її розгляд у судовому засіданні з викликом сторін (ч.ч. 3, 4 ст. 140 ГПК України).

Розглянувши заяву про забезпечення позову, суд дійшов висновку про відмову в її задоволенні з таких підстав.

За приписами п. 4 ч. 1 ст. 139 Господарського процесуального кодексу України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими вимогами (ч. 4 ст.137 ГПК України).

При вирішенні питання про забезпечення позову господарські суди повинні оцінювати обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням таких умов:

- наявність зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги;

- імовірність ускладнення виконання або невиконання судового рішення у разі невжиття таких заходів;

- запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які не є учасниками вказаного судового розгляду.

У судових рішеннях про визнання недійсними рішення загальних зборів встановлюється факт відповідності проведення цих зборів вимогам законодавства (наявність кворуму, належне повідомлення учасників про проведення зборів, дотримання порядку денного при проведенні зборів тощо) і наявність порушення прав позивача та не встановлюється обов`язок відповідача вчиняти певні дії.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективного виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч. 4 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України).

Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони здійснювати певні дії.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду.

З огляду на викладене, суд вважає за необхідне зауважити, що необхідною умовою вжиття заходів до забезпечення позову є наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди щодо виконання рішення суду. Безпосередньою метою вжиття заходів є саме забезпечення виконання рішення. Інститут забезпечення позову в господарському процесі існує виключно з метою забезпечення гарантії виконання майбутнього судового рішення.

Суд не вбачає підстав для застосування такого заходу забезпечення позову, як заборона вчинення дії щодо виплати дивідендів акціонерам АТ «ПІВДГЗК» до моменту виконання зобов`язання АТ "ПІВДГЗК" щодо обов`язкового викупу простих акцій, оскільки у разі заборони відповідачу вчиняти дії щодо виплати дивідендів, будуть порушуватися права інших учасників Акціонерного товариства «ПІВДГЗК», що суперечить приписам ч. 10 ст. 137 ГПК України та даний захід не є співрозмірним із заявленими позивачем вимогами.

Вимоги заявника про застосування заходу забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчих документів у судових справах № 904/501/19, 904/502/19, 904/503/19, 904/529/19, 904/531/19, 904/532/19, 904/2075/19, суд вважає необґрунтованими та не підтвердженими належними доказами, оскільки як встановлено судом, станом на час розгляду заяви про забезпечення позову, розгляд зазначених справ триває, та відповідно виконавчі документи не видавались.

Крім того, судом встановлено безпідставність вимоги заявника про застосування заходу забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документу у справі №904/4009/18, оскільки предметом розгляду цієї справи є стягнення з АТ «ПІВДГЗК» дивідендів, на підставі рішення загальних зборів акціонерів Публічного акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат", які відбулись 05.09.2017. Отже предмет спору у справі №904/4009/18 є непов`язаним з предметом спору у даній справі.

Надавши належну оцінку доводам заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів, з урахуванням такої умови (принципу), як співмірність, суд дійшов висновку, що обрані позивачем заходи до забезпечення позову не співвідносяться з предметом позову, а, отже, не існує конкретного зв`язку між заходами до забезпечення позову і предметом позову.

Крім того, вимоги заявника щодо забезпечення позову по даній справі не відповідають принципу пропорційності з огляду на наступне.

Суд вважає, що обрані позивачем заходи забезпечення позову не спроможні забезпечити фактичне виконання судового рішення, у разі задоволення позову саме про зобов`язання здійснити викуп акцій.

Заявнику належить 1 (одна) проста іменна акція товариства відповідача, ціна викупу якої становить 7,98 грн. При цьому заявник просить заборонити виплату дивідендів усім акціонерам (загальна кількість акцій шт.), тобто, тягар якого можуть зазнати інші акціонери у випадку вжиття заявлених заходів забезпечення є аж занадто тяжкий, порівняно із тими правами та інтересами, які можуть бути захищені при застосуванні даного заходу забезпечення.

За результатами дослідження та оцінки за правилами статті 86 Господарського процесуального кодексу України доказів в процесі розгляду заяви позивача, суд встановив відсутність доказів можливого невиконання рішення господарського суду в разі невжиття заходів забезпечення позову.

Відтак, суд доходить висновку про недоведеність заявником того, що невжиття визначених заходів до забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

З урахуванням викладеного, заява про забезпечення позову задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 136, 137, ст. 140, ст. 233-235 Господарського процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В:

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні заяви про вжиття заходів до забезпечення позову.

Ухвала набирає законної сили 02.12.2019.

Ухвала може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені статтями 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя С.В. Мартинюк