ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" листопада 2019 р. Справа№ 910/2972/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Жук Г.А.

суддів: Дикунської С.Я.

Мальченко А.О.

при секретарі судового засідання Костяк В.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу б/ч,б/н (вх..№09.1-04.1/6091/19 від 06.08.2019) Товариства з обмеженою відповідальністю "Корум Майнінг" на рішення Господарського суду міста Києва від 27.06.2019

у справі № 910/2972/19 (суддя Ягічева Н.І)

за позовом Приватного акціонерного товариства "Діпробудмашина

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Корум Майнінг"

про стягнення 1449225,86 грн.

за участю представників:

від позивача: Ступак О.В. т.в.о. директора, наказ №7-11/19 від 22.11.2019,

від відповідача: Дробот Н.В. довіреність № б/н від 25.05.2019

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Дніпробудмашина" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до ТОВ "Корум Майнінг" про стягнення 1.560.240,06 грн., що становить заборгованість по оплаті за фактичне користування приміщенням в період з 01.01.2019 по 31.01.2019 та неустойка в розмірі подвійної плати за користуванням приміщенням.

Заявою від 02.04.2019 позивач зменшив розмір позовних вимог до 1.449.709,33 грн, крім того просить стягнути на його користь судові витрати.

Позовні вимоги позивача обґрунтовано тим, що відповідач користувався нежитловим приміщенням, що знаходиться на вул. Лейпцизька, 15, у місті Києві та належить на праві власності позивачу, на підставі договору оренди нежитлового приміщення від 10.07.2014. Договір оренди припинився 16.12.2018 року, однак орендар не звільнив приміщення і на момент звернення позивача з позовом фактично користується ним. Позивач вважає, що користування приміщенням після припинення дії договору оренди є неправомірним, просить стягнути на його користь 1.449.709,33 грн за фактичне користування майном та неустойку на підставі ч. 2 ст. 785 ЦК України.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 27.06.2019 позов задоволено повністю. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Корум Майнінг» (вул.Лейпцизька, буд.15, м.Київ, 01015, ) на користь Приватного акціонерного товариства «Діпробудмашина» (вул. Лейпцизька, буд. 15, м.Київ, 01015, ) 1 429 225 (один мільйон чотириста двадцять дев`ять тисяч двісті двадцять п`ять) грн. 86 коп. неустойки та 21 438 (двадцять одну тисячу чотириста тридцять вісім) грн. 39 коп. судового збору, 52 605 (п`ятдесят дві тисячі шістсот п`ять) грн. 36 коп. витрат на правничу допомогу.

Місцевий господарський суд, пославшись на правову позицію наведену у постанові Верховного Суду від 15.08.2018 у справі № 910/20142/17 дійшов висновку про відсутність підстав для визнання нікчемним одностороннього правочину щодо відмови від договору та припинення договору оренди від 10.07.2014, викладеного у повідомленні № 58 від 19.06.2018, оскільки умовами укладеного між сторонами договору оренди нежитлового приміщення від 10.07.2014 (п. 10.5 договору) передбачене право орендодавця на одностороннє припинення дії договору за його ініціативи, крім того, рішенням від 15.04.2019 у справі № 910/1380/19, яке залишено без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 01.10.2019 та набрало законної сили, Товариству з обмеженою відповідальністю "Корум Майнінг" відмовлено у задоволені позову до Приватного акціонерного товариства "Діпробудмашина» про визнання недійсним одностороннього правочину щодо відмови від договору оренди від 10.07.2014, викладеного у повідомленні № 58 від 19.06.2018.

Не погодившись з рішенням суду, ТОВ "Корум Майнінг" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою б/ч, б/н (вх..№09.1-04.1/6091/19 від 06.08.2019) на рішення Господарського суду міста Києва від 27.06.2019, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, просить оскаржуване рішення скасувати повністю і ухвалити нове рішення, яким у задоволені позову відмовити.

За твердженням скаржника, у зв`язку з недодержанням вимог про нотаріальне посвідчення, односторонній правочин відповідача є нікчемним, тому не може бути підставою припинення права оренди. Відповідач вважає, що суд першої інстанції неправильно застосував норму матеріального права, а саме неправильно тлумачить ч.2 ст. 785 ЦК України, оскільки застосування даної норми можливо лише у разі невиконання обов`язку наймача щодо повернення речі, але такого обов`язку у нього не настало, орендар користувався приміщенням за договором оренди і сплачував орендні платежі в повному обсязі.

Згідно Витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.08.2019 апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді Жук Г.А., суддів Дідиченко М.А.,Мартюк А.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.08.2019 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ "Корум Майнінг" на рішення Господарського суду міста Києва від 27.06.2019 у справі № 910/2972/19, справу призначено до розгляду на 30.09.2019, встановлено позивачу процесуальний строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, учасникам для подання заяв, клопотань, пояснень з доказами направлення їх іншим учасникам провадження протягом п`яти днів з дня вручення ухвали про відкриття апеляційного провадження, але не пізніше 13.09.2019.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 30.09.2019 за клопотанням відповідача відкладено розгляд справи на 18.10.2019.

Згідно Витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.10.2019, у зв`язку з перебуванням суддів Дідиченко М.А., Мартюк А.І. у відпустці, апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді Жук Г.А., суддів Мальченко А.О., Дикунська С.Я..

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.10.2019 апеляційну скаргу ТОВ "Корум Майнінг" на рішення Господарського суду міста Києва від 27.06.2019 у справі № 910/2972/19 прийнято до провадження у зазначеному складі суду.

У судове засідання 18.10.2019 представник відповідача не з`явився. Про місце, час та дату судового засідання повідомлений належним чином. 17.10.2019 подав клопотання про відкладення розгляду справи. В обґрунтування заявленого клопотання посилається на неможливість участі уповноваженого представника в даному судовому засідання через його зайнятість в іншій справі.

В судовому засіданні 18.10.2019 представник позивача щодо відкладення розгляду справи заперечила.

За результатами судового засідання 18.10.2019 відкладено розгляд справи на 04.11.2019 у зв`язку із зміною складу колегії суду та поданням апелянтом клопотання про відкладення справи.

01.11.2019 від апелянта надійшло клопотання про відкладення судового засідання на іншу дату у зв`язку з необхідністю додання додаткових доказів у справі. В судовому засіданні 04.11.2019 представники сторін надали усні пояснення по суті спору.

В судовому засіданні оголошено перерву для надання сторонам ознайомитися з поданою заявою про доручення доказів та доданими документами.

В судовому засіданні 25.11.2019 представники сторін надали доповнення до пояснень по суті спору., досліджено наявні в матеріалах справи докази.

Апелянт підтримав доводи апеляційної скарги, просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 27.06.2019 у справі з підстав, викладених у апеляційній скарзі та ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволені позовних вимог.

Представник позивача, ПрАТ "Діпробудмашина" просить рішення Господарського суду міста Києва від 27.06.2019 у справі № 910/2972/19 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення з огляду на її безпідставність та необґрунтованість.

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Колегія суддів, розглянувши наявні матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку фактичних обставин даної господарської справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права встановила наступне.

Як встановлено місцевим господарським судом та вбачається з матеріалів справи, 10.07.2014 між ПАТ "Діпробудмашина", нині - ПрАТ "Діпробудмашина", (орендодавець за договором, позивач у справі) та ТОВ "Корум Груп", нині - ТОВ "Корум Майнінг", (орендар за договором, відповідач у справі) був укладений договір оренди нежитлового приміщення, на умовах якого орендодавець передав, а орендар прийняв у тимчасове платне користування приміщення загальною площею 3.465,00 кв. м, на четвертому та п`ятому поверсі будівлі адміністративного будинку та їдальні (літ. Б), загальною площею 23.306 кв.м., яке знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Лейпцизька, буд.15.

За актом приймання-передачі № 1 від 10.07.2014 орендодавець - ПАТ "Діпробудмашина" передав, а орендар - ТОВ "Корум Груп" прийняв в оренду нежитлові приміщення загальною площею 3.465,00 кв.м. на 4 (четвертому) та 5 (п`ятому) поверсі будівлі, яка знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Лейпцизька, буд.15, літ. "Б".

02.03.2016 сторони підписали договір про внесення змін до договору оренди від 10.07.2014 у зв`язку із зменшенням площі об`єкту оренди та повернення з оренди четвертого поверху, у зв`язку з чим п.1.1 договору викладено в новій редакції: "1.1. Орендодавець передає, а орендар приймає у тимчасове платне користування приміщення загальною площею 1.733,00 кв.м., іменоване далі за текстом "Предмет Договору або Об`єкт" на п`ятому поверсі будівлі адміністративного будинку та їдальні (літ. Б), загальною площею 23.306 кв.м., яке знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Лейпцизька, буд.15".

Договором сторони передбачили, що, об`єкт оренди може використовуватися орендарем для розміщення офісу. Цільове призначення використання об`єкта оренди протягом строку дії цього договору може бути змінене за письмовим узгодженням сторін. (п.1.2 договору). Об`єкт оренди передається орендарю не пізніше 10.07.2014 по Акту приймання-передачі (п.1.5 договору) на умовах та в строки, передбачені Договором (п.2.1.1 договору).

Відповідно до п. 3.1 Договору, орендар зобов`язаний вносити плату за користування об`єктом оренди в розмірах та в строки обумовлені цим договором. Орендар зобов`язаний виконувати зобов`язання, передбачені цим договором, належним чином (в строк та в повному обсязі) (п.2.3.1 договору), також, зобов`язаний при припиненні цього договору повернути орендарю об`єкт оренди у відповідності з умовами цього договору (п.2.3.14 договору).

Пунктом 9.1 Договору визначено, що орендар передає орендодавцю об`єкт оренди в день закінчення строку оренди або дострокового припинення цього договору. Передача об`єкта оренди з користування оформлюється Актом приймання-передачі, який складається в двох примірниках та підписується сторонами (їх уповноваженими представниками).

За актом приймання-передачі (повернення приміщень) від 31.12.2015, укладеного між ПАТ "Діпробудмашина" (орендодавець за договором) та ТОВ "Корум Груп" (орендар за договором), орендар повернув, а орендодавець прийняв приміщення загальною площею 1.732,00 кв.м на четвертому поверсі будівлі адміністративного будинку та їдальні (літ. Б), загальною площею 23 306,00 кв.м, яке знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Лейпцизька, буд.15.

Договором (розділ 10 договору) сторони погодили строк дії договору, умови зміни та дострокового припинення договору. Так, за умовами п. 10.1 договору цей договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до повернення об`єкта оренди по акту № 2 та повного розрахунку між сторонами згідно з умовами цього договору. Строк оренди починається з моменту прийняття орендарем об`єкта оренди за актом № 1 і закінчується 09.09.2019 (п.10.2 договору).

Пунктом 2.2.7 договору сторони передбачили право орендодавця на дострокове припинення договору у випадках, передбачених цим договором.

Відповідно до п. 10.5 договору, дія цього договору може бути припинена в односторонньому порядку за ініціативою орендодавця за умови попередження (шляхом направлення на адресу орендаря письмового повідомлення листом) орендодавцем орендаря, у письмовій формі, за 180 (сто вісімдесят) календарних днів до дати припинення.

Договір оренди нежитлового приміщення від 10.07.2014 підписано повноважними представниками сторін без будь-яких заперечень чи зауважень, підписи сторін засвідчено печатками юридичних осіб сторін за договором. Договір посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Басенко К.О. в день його укладення 10.07.2014 та зареєстрований в реєстрі за № 1194.

У відповідності до умов п. 10.5 договору оренди нежитлового приміщення від 10.07.2014 орендодавець скористався правом припинення договору оренди в односторонньому порядку про що письмово повідомив орендаря за 180 днів. Так, листом № 58 від 19.06.2018 позивач надіслав орендарю повідомлення про дострокове припинення договору оренди нежитлового приміщення від 10.07.2014 року з 16.12.2018 з обґрунтуванням причин припинення договору та вимогою, згідно умов п.п.9.1, 10.5 договору до 16.12.2018 звільнити приміщення та забезпечити присутність уповноваженого представника орендаря для підписання Акта приймання-передачі приміщення з користування. При цьому, орендодавець повідомив орендаря про наслідки неповернення майна в строк до 16.12.2018, а саме застосування неустойки в порядку ч.2 ст.785 ЦК України.

Позивач стверджує, що строк дії договору припинився саме 16.12.2018, однак орендар не звільнив приміщення, хоча сплатив орендну плату за грудень 2018 та січень 2019 та вартість комунальних послуг за листопад 2018, а також, передоплату по договору, відповідно умов договору оренди. Позивач провів взаємозарахування проведених відповідачем платежів за фактичне користування приміщенням в результаті якого заборгованість відповідача за користування приміщенням за період з 01.01.2019 по 31.01.2019 становить 20483,47 грн.

Крім того, позивач нарахував відповідно вимог ч. 2 ст. 785 ЦК України неустойку у розмірі подвійної плати за користування приміщенням за період після припинення дії договору оренди в сумі 1429225,86 грн. (за період з 01.01.2019 по 31.01.2019).

Відповідач не оспорює суму заборгованості за договором, однак стверджує що позивач неправомірно застосував неустойку згідно ч. 2 ст. 785 ЦК України, оскільки застосування даної норми можливо лише у разі невиконання обов`язку наймача щодо повернення речі, але такого обов`язку у нього не настало, оскільки відповідно п. 10.2 договору сторони визначили строк дії договору до 09.09.2019, а односторонній правочин про припинення дії договору з 16.12.2018 є нікчемним, оскільки не посвідчений нотаріально, відтак, на думку скаржника, не тягне правових наслідків для сторін

Задовольняючи позовні вимоги у повному обсязі, суд першої інстанції дійшов висновку, що вони є обґрунтованими та документально підтвердженими.

Колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується із цим висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти.

Права та обов`язки між позивачем та відповідачем у даній справі виникли на підставі договору оренди нежитлового приміщення від 10.07.2014, який за своєю правовою природою є господарським договором оренди нерухомого майна.

Договір у встановленому порядку не оспорений, не визнаний недійсним, отже, був обов`язковим для сторін.

Статтею 283 ГК України, яка кореспондується зі ст. 759 ЦК України, встановлено, що за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Частиною 6 ст. 283 ГК України становлено, що до відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 4 ст. 284 ГК України строк договору оренди визначається за погодженням сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 785 ЦК України у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Згідно з ч. 2 зазначеної норми, на підставі якої заявлено позовні вимоги про стягнення неустойки, якщо наймач не виконує обов`язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.

Згідно з ч. 4 ст. 75 ГПК України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Оскільки рішенням у справі № 910/1380/19 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Корум Майнінг» до Приватного акціонерного товариства «Діпробудмашина» про визнання недійсним одностороннього правочину щодо відмови від договору оренди від 10.07.2014, викладеного у повідомленні № 58 від 19.06.2018 відмовлено у задоволені позову про визнання недійсним зазначеного правочину і дане рішення набрало законної сили, то встановлені у ньому обставини не потребують повторного доказування у даній справі відповідно до ч. 4 ст. 75 ГПК України.

Твердження апелянта про те, що односторонній правочин щодо припинення договору є нікчемним за формою без нотаріального посвідчення відхиляється колегією суду, оскільки право орендодавця в односторонньому порядку припинити дію договору у спосіб визначений договором - повідомивши орендаря за 180 днів узгоджено сторонами при укладені договору і дана умова чітко визначає порядок подання повідомлення - шляхом направлення листа на адресу орендаря та строк його подання ( за 180 днів). З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що нотаріального посвідчення повідомлення про дострокове припинення договору оренди, укладеного з нотаріальним посвідченням, законодавством не вимагається

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 785 ЦК України у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу або у стані, який було обумовлено в договорі. Якщо наймач не виконує обов`язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.

Законодавство у сфері орендних правовідносин пов`язує припинення обов`язків орендаря з фактом поверненням об`єкту договору оренди, тобто з моментом підписання акта приймання-передачі. У разі невиконання обов`язку, передбаченого ч. 1 ст. 785 ЦК України, цивільним законодавством визначена можливість стягнення неустойки за весь час прострочення виконання зобов`язання щодо повернення об`єкта оренди. Таким чином, право на стягнення неустойки, встановленої ч. 2 ст. 785 ЦК України, пов`язується з простроченням орендарем виконання зобов`язання з повернення орендованого майна за актом приймання-передачі.

Разом з тим, вимогами ч. 1 ст. 614 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання.

Оскільки відповідачем орендоване майно за актом приймання-передачі не було повернуто позивачу та ним не надано до суду доказів вжиття заходів щодо належного виконання зобов`язання стосовно повернення орендованого майна, то місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку щодо правомірності нарахування позивачем неустойки у розмірі подвійної орендної плати за користування орендованим майном за час прострочення його повернення (за період з 01.01.2019 по 31.01.2019) на підставі ч. 2 ст. 785 ЦК України.

Крім того, колегія суддів апеляційної інстанції звертає увагу на те, що неустойка, стягнення якої передбачено ч. 2 ст. 785 ЦК України є самостійною майновою відповідальністю у сфері орендних правовідносин і для притягнення наймача, який порушив зобов`язання, до такої відповідальності необхідна наявність його вини (умислу або необережності) відповідно до вимог статті 614 Цивільного кодексу України.

Оскільки неустойка, заявлена на підставі ч. 2 ст. 785 ЦК України, є самостійною майновою відповідальністю у сфері орендних правовідносин і визначається як подвійна плата за користування річчю за час прострочення і не може бути ототожнена з неустойкою (штрафом, пенею), передбаченою ст. 549 ЦК України та ст. 230 ГК України, до якої застосовуються приписи ч. 3 ст. 551 ЦК України, то до неустойки у розмірі подвійної орендної плати передбаченої ч. 2 ст. 785 ЦК України приписи ч. 3 ст. 551 ЦК України та ст. 233 ГК України щодо можливості зменшення її розміру не застосовуються. Аналогічний правовий висновок викладений в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 29 березня 2018 року у справі № 914/730/17.

Отже, твердження відповідача про те, що односторонній правочин щодо відмови від Договору мав бути вчинений у нотаріальній формі не відповідає дійсності та не грунтується на нормах цивільного законодавства, оскільки належною формою договору найму будівлі або іншої капітальної споруди є письмова форма, а тому і відмова від двостороннього правочину (Договору) може вчинятися у письмовій формі.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 15.08.2018 №910/20142/17.

Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному та повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Доводи апелянта по суті його скарги в межах заявлених вимог свого підтвердження не знайшли, оскільки не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть бути підставами для скасування рішення господарського суду першої інстанції.

За таких обставин суд апеляційної інстанції вважає, що висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами.

Суд першої інстанції перевірив всі доводи сторін, повно встановив суттєві для справи обставини, дослідив та правильно оцінив всі надані сторонами докази, вірно кваліфікував спірні правовідносини та правильно застосував до них належні норми матеріального і процесуального права, а тому рішення Господарського суду міста Києва законне та обґрунтоване, отже, підстави для його скасування відсутні.

Оскільки цією постановою суд апеляційної інстанції не змінює рішення та не ухвалює нового, розподіл судових витрат судом апеляційної інстанції не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Корум Майнінг" на рішення Господарського суду міста Києва від 27.06.2019 у справі № 910/2972/19 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 27.06.2019 у справі № 910/2972/19 залишити без змін.

3. Матеріали справи № 910/2972/19 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом двадцяти днів в порядку, визначеному ст.ст. 286 - 291 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Г.А. Жук

Судді С.Я. Дикунська

А.О. Мальченко

Повний текст постанови складено 26.11.2019