ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.11.2019 року м. Дніпро Справа № 904/2677/19

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Кощеєва І.М. (доповідач),

суддів: Кузнецової І.Л., Широбокової Л.П.

розглянувши у порядку письмового провадження

без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу

Акціонерного товариства "Українська залізниця"

в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця"

Акціонерного товариства "Українська залізниця"

на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 28.08.2019 р.

( суддя: Євстигнеєва Н.М., м. Дніпро, повний текст рішення підписано 30.08.2019 р.) у справі:

за позовом Приватного акціонерного товариства

"Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат",

м. Кривий Ріг Дніпропетровської області

до Акціонерного товариства "Українська залізниця"

в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця"

Акціонерного товариства "Українська залізниця",

м. Дніпро

про стягнення штрафу в розмірі 140 563,87 грн.

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області із позовом, яким просить стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" штраф за несвоєчасну доставку порожніх приватних власних вагонів та вантажу у період з 08.02.2019 р. по 12.02.2019 р. у розмірі 140 563,87 грн.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням Відповідачем своїх зобов`язань, передбачених Правилами обчислення термінів доставки вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 р. № 644, щодо своєчасної доставки вантажу зі станцій відправлення, а саме, було прострочено термін доставки вантажу у вагонах на 2 і більше доби. Внаслідок чого Позивачем було нараховано Відповідачу штраф згідно з п. 116 Статуту залізниць України.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 28.08.2019 р. позов задоволено повністю - стягнуто з Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" на користь Приватного акціонерного товариства "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат" 140 563,87 грн. штрафу за несвоєчасну доставку порожніх приватних власних вагонів та вантажу у період з 08.02.2019 р. по 12.02.2019 р. та 2 108,46 грн. витрат зі сплати судового збору.

Задовольняючи позов, суд виходив з того, що вантаж, який прямував за залізничними накладними, Відповідачем було доставлено Позивачу вже після закінчення встановленого терміну доставки, про що свідчать відповідні записи у залізничних накладних.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" подало апеляційну скаргу про скасування рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 28.08.2019 р. у справі № 904/2677/19 та прийняття нового рішення, про зменшення нарахованого до стягнення штрафу до 50 %.

Апеляційна скарга мотивована неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи, порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального і процесуального права.

Скаржник в своїх доводах та запереченнях посилається на те, що відмовляючи у задоволенні поданої Відповідачем заяви в порядку ч. 1 ст. 233 ГК України та ч. 3 ст. 551 ЦК України про зменшення розміру штрафу до 50 % від нарахованої суми, місцевий господарський суд не в повній мірі надав оцінку обставинам справи та не встановив співвідношення неналежного виконання зобов`язання, відсутності наслідків порушення зобов`язання стосовно задоволення суми штрафу.

Скаржник зазначає на те, що затримка вагонів на шляху слідування відбулася через об`єктивні причини, які завадили своєчасно доставити вантаж, зокрема: необхідність капітального ремонту та модернізації магістральних залізничних ліній та розміщених на них технологічних споруд, передавальних пристроїв, що безпосередньо використовуються для забезпечення процесу перевезення, недостатність залізничного рухомого складу, недосконалість обладнання для технічного обслуговування та ремонту магістральних залізничних ліній і розміщених на них технологічних споруд, передавальних пристроїв, що безпосередньо використовуються для забезпечення процесу перевезення.

Вказане за доводами заявника апеляційної скарги свідчить про відсутність вини Відповідача, як перевізника за несвоєчасну доставку вантажу у цій частині, однак зазначеного місцевим господарським судом не було враховано, чим порушено вимоги ст. 614 ЦК України, ст. 313 ГК України, ч. 3 п. 116 Статуту залізниць України.

Від Приватного акціонерного товариства "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат" надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому Товариство не погоджується з доводами апеляційної скарги, вважає її безпідставною і необґрунтованою.

Зокрема, Товариство вказує на те, що доводи, покладені Відповідачем в основу апеляційної скарги не можна вважати такими, що мають істотне значення для вирішення справи по суті. Враховуючи, що Відповідачем, в обґрунтування своїх вимог та заперечень, не надано суду належних доказів щодо свого майнового становища, поважності причин неналежного виконання зобов`язань та причинних наслідків, винятковості даного випадку та невідповідності розміру штрафу наслідкам порушення, на думку Позивача, підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Автоматизованою системою документообігу Центрального апеляційного господарського суду для розгляду даної справи було визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Кощеєв І.М. (доповідач), судді - Кузнецова І.Л., Широбокова Л.П.

Згідно з ч. 1 ст. 247 ГПК України у порядку спрощеного провадження розглядаються малозначні справи.

Ч. 13 ст. 8 ГПК України визначено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до п. 1 ч. 5 ст. 12 ГПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ч. 1 ст. 270 ГПК України встановлено, що в суді апеляційної інстанції справи переглядаються в порядку спрощеного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

Ч. 10 ст. 270 ГПК України встановлено, що апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

При розгляді цієї справи колегія суддів враховує, що предметом позову у цій справі є вимоги про стягнення суми, меншої ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто вказана справа відноситься до малозначних справ в розумінні ГПК України, і розглядає справу без повідомлення учасників справи.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 26.09.2019 р. відкрито апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 28.08.2019 р. у порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Апеляційний господарський суд, переглядаючи у апеляційному порядку оскаржуване судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення апеляційної скарги Відповідача з огляду на таке.

Як встановлено господарським судом та підтверджується матеріалами справи, у період з 08.02.2019 р. по 12.02.2019 р. Публічним акціонерним товариством "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" здійснено перевезення вагонів залізничних, що перевозяться на своїх осях, не поіменованих в алфавіті ( порожні власні полувагони під навантаження ) до станції призначення Інгулець Придніпровської залізниці, одержувачем яких було Публічне акціонерне товариство "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат" згідно залізничних накладних: № № 40837544, 40847121, 40862260, 40865040, 40865867, 40972721, 40991010, 41018946, 41019969, 41019985, 41019993, 41020074, 41020082, 41020108, 41024472, 41024480, 41024498, 41024514, 41024522, 41033051, 41033077, 41049354, 41049362, 41049370, 41049388, 41049404, 41056540, 41056557, 41056573, 41056581, 41057175, 41057183, 41057191, 41062894, 41062928, 41062944, 41064254, 41064353, 41064361, 41064379, 41064403, 41068263, 41068750, 41069642, 41069667, 41069691, 41069758, 41069782, 41069808, 41077348, 41077363, 41077397, 41077413, 41077421, 41077603, 41077611, 41077629, 41077637, 41077645, 41077744, 41077751, 41077769, 41077777, 41077785, 41077793, 41077801, 41077819, 41077827, 41077926, 41078130, 41078148, 41078155, 41078163, 41078171, 41078189, 41078197, 41078205, 41078213, 41078221, 41078270, 41078288, 41078296, 41078312, 41078320, 41078338, 41078346, 41078353, 41078379, 41078387, 41078395, 41078403, 41078411, 41078429, 41078437, 41080979, 41080987, 41080995, 41081019, 41081027, 41081035, 41081043, 41081050, 41081084, 41084476, 41084484, 41081001, 41091182, 41091315, 41091323, 41091331, 41091349, 41091356, 41091364, 41096140, 41100355, 41152000, 41181033, 41182650, 41182676, 41182692, 41182700, 43577980, 43587146, 45526217, 45537487, 45706868, 48083281, 48083323, 48103279, 48113823, 48122865, 48123244, 48131734, 48138556, 48144810, 48150601.

Під час здійснення вказаних перевезень вантажів, було допущено прострочення термінів доставки, що підтверджується календарними штемпелями на вищевказаних залізничних накладних, а саме: вантаж доставлено одержувачу з порушенням терміну доставки, визначеного п. 41 Статуту залізниць України та Правилами обчислення термінів доставки вантажу, затвердженими наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 р. № 644.

Зазначені накладні є двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення спірного вантажу, яка фактично була укладена між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладні містять, зокрема, дані про вантаж, відстань перевезення, дати відправлення, прибуття, видачі вантажу, тарифу тощо.

За вимогами Правил видачі вантажів, оформлення видачі вантажу засвідчується календарним штемпелем станції у відповідній графі накладної і дорожньої відомості. Датою фактичної видачі вантажу вважається дата його вивозу з території станції в разі вивантаження засобами залізниці, або дата подачі вагона під вивантаження, якщо вона здійснюється одержувачем на місцях загального або не загального користування (пункт 8 Правил).

Відповідно до вказаних залізничних накладних одержувачем вантажу в них вказаний Позивач; накладні містять відомості про дату відправлення вантажу та дату прибуття вантажу у відповідних вагонах; розмір провізної плати та відстань перевезення вантажу.

Предметом спору у даній справі є матеріально-правова вимога Приватного акціонерного товариства "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат" до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення штрафу у розмірі 140 563,87 грн. за несвоєчасну доставку за залізничними накладними : №№ 40837544, 40847121, 40862260, 40865040, 40865867, 40972721, 40991010, 41018946, 41019969, 41019985, 41019993, 41020074, 41020082, 41020108, 41024472, 41024480, 41024498, 41024514, 41024522, 41033051, 41033077, 41049354, 41049362, 41049370, 41049388, 41049404, 41056540, 41056557, 41056573, 41056581, 41057175, 41057183, 41057191, 41062894, 41062928, 41062944, 41064254, 41064353, 41064361, 41064379, 41064403, 41068263, 41068750, 41069642, 41069667, 41069691, 41069758, 41069782, 41069808, 41077348, 41077363, 41077397, 41077413, 41077421, 41077603, 41077611, 41077629, 41077637, 41077645, 41077744, 41077751, 41077769, 41077777, 41077785, 41077793, 41077801, 41077819, 41077827, 41077926, 41078130, 41078148, 41078155, 41078163, 41078171, 41078189, 41078197, 41078205, 41078213, 41078221, 41078270, 41078288, 41078296, 41078312, 41078320, 41078338, 41078346, 41078353, 41078379, 41078387, 41078395, 41078403, 41078411, 41078429, 41078437, 41080979, 41080987, 41080995, 41081019, 41081027, 41081035, 41081043, 41081050, 41081084, 41084476, 41084484, 41081001, 41091182, 41091315, 41091323, 41091331, 41091349, 41091356, 41091364, 41096140, 41100355, 41152000, 41181033, 41182650, 41182676, 41182692, 41182700, 43577980, 43587146, 45526217, 45537487, 45706868, 48083281, 48083323, 48103279, 48113823, 48122865, 48123244, 48131734, 48138556, 48144810, 48150601 ( а. с.18-164, т. 1).

Відповідач, заперечуючи проти задоволення позовних вимог, прсив в суді першої інстанції зменшити розмір заявленого штрафу до 50 % з посиланням на те, що позовна заява не містить доводів про наявність у Позивача збитків внаслідок прострочення в доставці вантажу, а також на те, що Придніпровська залізниця внесена до переліку підприємств, які мають стратегічне значення для економіки та безпеки держави, яке також несе основний тягар у такому важливому соціальному питанні, як надання безплатних послуг з перевезення пільгових категорій громадян.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи ( календарними штемпелями на копіях залізничних накладних, доданих до позовної заяви ), підтверджено, що порожні власні вагони, за період з 08.02.2019 р. по 12.02.2019 р., були доставлені на адресу позивача із простроченням. Тобто, вантаж Відповідачем доставлено із порушенням встановленого терміну доставки, визначеного ст. 41 Статуту залізниць України та Правилами обчислення термінів доставки вантажу.

Місцевий господарський суд позов задовольнив повністю, визнавши вимоги Позивача нормативно обґрунтованими та документально підтвердженими.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками місцевого господарськогосуду, вважає їх такими, що відповідають фактичним обставинам справи, з огляду на наступне.

Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

За договором перевезення перевізник зобов`язаний доставити довірений йому відправником вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язаний сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складанням транспортної накладної (ч. ч. 1, 3 ст. 909 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 313 ГК України перевізник зобов`язаний доставити вантаж до пункту призначення у строк, передбачений транспортними кодексами, статутами чи правилами. Якщо строк доставки вантажів у зазначеному порядку не встановлено, сторони мають право встановити цей строк у договорі.

Згідно з ч. 5 ст. 307 ГК України умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями встановлюється транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Аналогічна норма міститься і у ст. 909 ЦК України.

Ст. 41 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 457 від 06.04.1998 р., встановлено, що залізниці зобов`язані доставити вантажі за призначенням в установлені терміни. Терміни доставки вантажів і правила обчислення термінів доставки вантажів встановлюються Правилами, виходячи з технічних можливостей залізниць. Обчислення терміну доставки починається з 24-ої години дати приймання вантажу до перевезення. Вантаж вважається доставленим вчасно, якщо на станції призначення він вивантажений засобами залізниці, про що повідомлено одержувача, або якщо вагон (контейнер) з вантажем подано під вивантаження засобами одержувача до закінчення встановленого терміну доставки. У разі затримки подачі вагонів (контейнерів) під вивантаження внаслідок зайнятості вантажного фронту або з інших причин, залежних від одержувачів, вантаж вважається доставленим вчасно, якщо він прибув на станцію призначення до закінчення встановленого терміну доставки.

Відповідно до пп. 1.1.1 Правил обчислення термінів доставки вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 644 від 21.11.2000 р. ( із змінами та доповненнями ) у разі перевезення вантажною швидкістю залізниці надається термін доставки вантажу: одна доба на кожні повні та неповні 320 км щодо маршрутних відправок, та одна доба на кожні повні та неповні 200 км щодо вагонних відправок.

Обчислення терміну доставки починається з 24-ї години дати приймання вантажу до перевезення, зазначеної в перевізних документах. При прийманні від відправника вантажу до перевезення раніше дня, на який призначено навантаження, термін доставки обчислюється з 24-ї години того дня, на який призначено навантаження, про що в накладній робиться відмітка в графі "Навантаження призначено на ____число _____місяць" ( п. 2.1 вказаних Правил).

Про причини затримки вантажу, які дають право залізниці на збільшення терміну доставки, та тривалість цієї затримки повинна бути зроблена відмітка в перевізних документах, яка завіряється підписом працівника станції ( п. 2.9 Правил ).

Відповідно до ст. 116 Статуту залізниць України за несвоєчасну доставку вантажів і порожніх вагонів, що належать підприємствам, організаціям, установам, громадянам - суб`єктам підприємницької діяльності або орендовані ними, залізниця сплачує одержувачу штраф (якщо не доведе, що прострочення сталося не з її вини) у розмірі: 10 відсотків провізної плати - за прострочення на дві доби; 20 відсотків провізної плати - за прострочення на три доби; 30 відсотків провізної плати - за прострочення на чотири і більше діб.

Врахувавши вказане, здійснивши аналіз наявних у матеріалах справи доказів згідно з вимогами ст. 86 ГПК України, місцевий господарський суд, дійшов до правильного висновку, що вантаж за наявними у матеріалах справи залізничних накладних було доставлено Позивачу з порушенням терміну, визначеного ст. 41 Статуту залізниць України та Правилами обчислення термінів доставки вантажів, а тому з Відповідача на користь Позивача підлягає стягненню 140 563,87 грн.

Як вбачається із матеріалів справи, Відповідач просив зменшити розмір заявленої до стягнення суми штрафу до 50 % від нарахованої суми, обґрунтовуючи тим, що підприємство внесено до переліку підприємств, які мають стратегічне значення для економіки та безпеки держави; здійснює перевезення вантажів та пасажирів для задоволення потреб держави, юридичних і фізичних осіб в безпечних та якісних залізничних перевезеннях у визначеному регіоні транспортної мережі України; продовжує своєчасно виконувати розрахунки із заробітної плати та податкових зобов`язань та несе основний тягар у такому важливому соціальному питанні, як надання безплатних послуг з перевезення пільгових категорій громадян.

Ч. 1 ст. 233 ГК України встановлено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

За ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Правовий аналіз зазначених приписів свідчить про те, що вони не є імперативними та застосовуються за визначених умов та на розсуд суду.

Зі змісту зазначених норм вбачається, що вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

При цьому, зменшення розміру заявленого до стягнення штрафу є правом суду, за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення штрафу.

Відповідно до ч. 3 ст. 13, ч. 1 ст. 76, ч. 1 ст. 78, ч. 1 ст. 79 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Згідно зі ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Позивач і Відповідач є господарюючими суб`єктами і вони несуть відповідний ризик під час здійснення своєї господарської діяльності. Зменшення (за клопотанням сторони) заявленого штрафу, який нараховується за неналежне виконання стороною свої зобов`язань кореспондується із обов`язком сторони, до якої така санкція застосовується, довести згідно з ст. 74 ГПК України, ст. 233 ГК України те, що вона не бажала вчинення таких порушень, що вони були зумовлені винятковими обставинами та не завдали значних збитків контрагенту на підставі належних і допустимих доказів.

Дослідивши подане Відповідачем клопотання про зменшення штрафу за несвоєчасну поставку вантажу, яке міститься у відзиві на позовну заяву, перевіривши всі доводи, які містяться в ньому, врахувавши розмір несвоєчасного виконання Відповідачем свого зобов`язання та розмір штрафу; обставини, на які посилався Відповідач, як на підставу зменшення штрафу до 50 % від заявленої суми, які Відповідач згідно з ст. 74 ГПК України не довів, що вони є винятковими, місцевий господарський суд обгрунтовано відмовив у його задоволенні.

Таким чином, господарський суд правомірно стягнув з Відповідача на користь Позивача 140 563,87 грн. штрафу.

У справі "Руїз Торіха проти Іспанії", ЄСПЛ вказав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися у світлі обставин кожної справи.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів Скаржника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" ( Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006 р. ).

Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У даній справі суд дійшов висновку, що Скаржникові було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

З огляду на приписи ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини від 23.02.2006 р." Конвенція застосовується судами України як частина національного законодавства, а практика ЄСПЛ, через рішення якого відбувається практичне застосування Конвенції, застосовується судами як джерело права.

Отже, доводи заявника апеляційної скарги про порушення норм матеріального та процесуального права судом попередньої інстанцій під час прийняття оскаржуваного процесуального документу не знайшли свого підтвердження.

Водночас колегія суддів погоджується з аргументами, викладеними Позивачем у відзиві на апеляційну скаргу, що ґрунтуються на встановлених місцевим господарським судом обставинах справи та відповідають нормам процесуального права, які регулюють спірні правовідносини.

За таких обставин та з урахуванням меж розгляду апеляційної скарги в порядку ст. 269 ГПК України, апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а оскаржуване рішення залишенню без змін.

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, згідно вимог ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на Скаржника.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 269, 270, 273, 275 - 285, 287 ГПК України, Центральний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 28.08.2019 р. у справі № 904/2677/19 залишити без змін.

Судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Скаржника.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню у зв`язку із малозначною справою, крім випадків передбачених ч. 2 п. 3 ст. 287 ГПК України.

Головуючий суддя І.М. Кощеєв

Суддя І.Л. Кузнецова

Суддя Л.П. Широбокова