ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" листопада 2019 р. Справа№ 911/872/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Ткаченка Б.О.

суддів: Суліма В.В.

Майданевича А.Г.

За участю секретаря судового засідання Москаленко Г.С.

представників сторін:

від позивача - Безпалюк О.Л. дов. № 14-198 від 17.05.2019,

від відповідача - не прибули,

розглянувши матеріали

апеляційної скарги Акціонерного товариства «Національна акціонерна

компанія «Нафтогаз України»

на рішення Господарського суду Київської області

від 24.06.2019

у справі № 911/872/19 (суддя Щоткін О.В.)

за позовом Акціонерного товариства «Національна акціонерна

компанія «Нафтогаз України»

до Комунального підприємства «Києво-Святошинська

тепломережа» Київської обласної ради

про стягнення 210 746,59 грн

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог

Акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (далі - АК «НАК «Нафтогаз України») звернулось до Господарського суду Київської області з позовом до Комунального підприємства «Києво-Святошинська тепломережа» Київської обласної ради (далі - КП «Києво-Святошинська тепломережа») про стягнення 210 746,59 грн, з яких: 142 784,08грн пені, 15 219,60 грн 3% річних та 52 742,91 грн інфляційних втрат.

В обґрунтування позовних вимог АК «НАК «Нафтогаз України» посилається на неналежне та несвоєчасне виконання КП «Києво-Святошинська тепломережа» зобов`язань з оплати природного газу за Договором № 1386/16-ТЕ-17 від 21.12.2015, отриманого у січні-квітні 2016 року.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду Київської області від 24.06.2019 у справі № 911/872/19 позов задоволено частково.

Стягнуто з Комунального підприємства «Києво-Святошинська тепломережа» Київської обласної ради на користь Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» 45 610,10 грн пені, 5 451,76 грн 3% річних, 16 554,23 грн інфляційних втрат та 1 014,24 грн судового збору. В іншій частині позову відмовлено.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов до висновку, що КП «Києво-Святошинська тепломережа» прострочено виконання зобов`язання з оплати отриманого природного газу за Договором № 1386/16-ТЕ-17 від 21.12.2015. У зв`язку з частковим погашенням заборгованості за січень та частково лютий 2016 року до 30.11.2016, на підставі ч. 3 ст. 7 Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії», суд дійшов висновку про відмову в задоволенні нарахованих за вказаний період сум пені, 3 % річних та інфляційних втрат. Натомість вимоги про стягнення пені, 3 % річних та інфляційних втрат, нараховані на заборгованість за частково лютий, березень, квітень 2016 року визнано обґрунтованими та задоволено.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись із вказаним рішенням, Акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Київської області від 24.06.2019 у справі № 911/872/19 в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо стягнення пені у розмірі 97 173,98 грн, 3 % річних у розмірі 9 767,84 грн, інфляційних втрат у розмірі 36 188,68 грн та прийняти нове рішення в цій частині, яким задовольнити позовні вимоги.

Доводи апеляційної скарги зводяться, зокрема, до того, що учасником процедури врегулювання заборгованості (у тому числі процедури списання) є підприємства та організації, включені до реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості, тоді як матеріали справи містять повідомлення про включення відповідача до реєстру лише станом на 12.07.2017. Оскільки станом на 30.11.2016, дату набрання чинності Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії», була наявна актуальна заборгованість за Договором № 1386/16-ТЕ-17 від 21.12.2015, то нарахування пені, 3 % річних та інфляційних втрат є правомірним, а процедури їх списання не можуть бути застосовані.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.08.2019 апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» передано на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді: Ткаченка Б.О., суддів: Суліма В.В., Майданевича А.Г.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.08.2019 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» та призначено справу до розгляду у судовому засіданні на 01.10.2019.

Враховуючи перебування головуючого судді Ткаченка Б.О. з 30.09.2019 на лікарняному, розгляд справи 01.10.2019 не відбувся.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.10.2019, після виходу судді Ткаченка Б.О. з лікарняного, розгляд справи призначено на 22.10.2019.

Враховуючи перебування головуючого судді Ткаченка Б.О. з 21.10.2019 на лікарняному, розгляд справи 22.10.2019 не відбувся.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 04.11.2019, після виходу судді Ткаченка Б.О. з лікарняного, розгляд справи призначено на 14.11.2019.

Позиції учасників справи

Представник Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» у поясненнях, наданих у судовому засіданні, підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, просив суд рішення Господарського суду Київської області від 24.06.2019 у справі № 911/872/19 в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо стягнення пені у розмірі 97 173,98 грн, 3 % річних у розмірі 9 767,84 грн, інфляційних втрат у розмірі 36 188,68 грн скасувати та прийняти нове рішення в цій частині, яким задовольнити позовні вимоги.

Представник Комунального підприємства «Києво-Святошинська тепломережа» Київської обласної ради у судове засідання не прибув. Про час та місце розгляду апеляційної скарги сторони повідомлялися ухвалами суду, які надсилалися за адресами зазначеними в апеляційній скарзі.

Враховуючи те, що явка представників сторін судом апеляційної інстанції обов`язковою не визнавалася, а участь у засіданні суду є правом, а не обов`язком сторони, зважаючи на обмежений ст. 273 Господарського процесуального кодексу України строк для перегляду судового рішення місцевого господарського суду, Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку про необхідність здійснення перевірки рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку за наявними матеріалами справи, за відсутності представника Комунального підприємства «Києво-Святошинська тепломережа» Київської обласної ради.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

21.12.2015 між Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (далі - постачальник) та Комунальним підприємством «Києво-Святошинська тепломережа» Київської обласної ради (далі - споживач) укладено договір постачання природного газу №1386/16-ТЕ-17 (далі - Договір).

За умовами Договору постачальник зобов`язується передати у власність споживачу у 2016 році природний газ (надалі - газ), а споживач зобов`язується прийняти та оплатити цей газ, на умовах цього договору. Газ, що постачається за цим договором, використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню.

Згідно з п. 3.1 Договору (в редакції додаткової угоди № 3 від 31.03.2016 до Договору) постачальник передає споживачу газ у загальному потоці газу: у разі передачі газу власного видобутку - у пунктах приймання-передачі газу від газодобувних підприємств та від підземних сховищ газу у газотранспортну систему; у разі передачі імпортованого газу (за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, ввезений ПАТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» на митну території України) у пунктах приймання-передачі газу на газовимірювальних станціях, які знаходяться на кордоні України, та в пунктах приймання-передачі газу з ПСГ у газотранспортну систему. Право власності на газ переходить від постачальника до споживача після підписання актів приймання-передачі. Після переходу права власності на газ споживач несе всі ризики і приймає на себе всю відповідальність, пов`язану з правом власності на газ.

Пунктами 3.5, 3.6 Договору (в редакції додаткової угоди № 3 від 31.03.2016 до Договору) встановлено, що не пізніше 5-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу, споживач зобов`язується надати постачальнику, зокрема, підписані та скріплені печатками споживача два примірники акта приймання-передачі газу, у якому зазначаються фактичні обсяги використаного газу в розрахунковому місяці, його фактична ціна та вартість. Постачальник не пізніше 8-го числа повертає споживачу один примірник оригіналу акта, підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою.

Відповідно до п. 6.1 Договору оплата за газ здійснюється споживачем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Додатковою угодою № 3 від 31.03.2016 до Договору сторони внесли зміни до п. 6.1 останнього та обумовили, що остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 25-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу. Сторони погодили, що вказані зміни діють з 01.04.2016.

На виконання умов Договору постачальник передав споживачу у власність природний газ на загальну суму 1 050 484,89 грн., що підтверджується актами приймання-передачі природного газу, а саме: від 31.01.2016 на суму 326 006,68 грн, від 31.01.2016 на суму 106 570,75 грн, від 31.01.2016 на суму 58 305,58 грн, від 29.02.2016 на суму 194 607,75 грн, від 29.02.2016 на суму 49 951,58 грн, від 29.02.2016 на суму 38 999,49 грн, від 31.03.2016 на суму 180 953,69 грн, від 31.03.2016 на суму 35 626,72 грн, від 31.03.2016 на суму 46 437,08 грн, від 30.04.2016 на суму 26 608,78 грн, від 30.04.2016 на суму 5 169,85 грн, від 30.04.2016 на суму 5 225,10 грн, від 30.04.2016 на суму 2 630,62 грн. Наведені акти приймання-передачі оформлені належним чином та підписані уповноваженими представниками сторін і скріплені печатками підприємств без зауважень та заперечень.

Позивач зазначає, що оплату за переданий газ відповідач здійснював несвоєчасно та не виконав зобов`язання у визначений Договором строк, чим порушив умови господарського зобов`язання, зокрема, вимоги п. 6.1 Договору.

Загалом зобов`язання з оплати газу, спожитого відповідачем у 2016 році виконані, проте з простроченням строку оплати, у зв`язку чим, позивач нарахував 142 784,08 грн пені, 15 219,60 грн 3% річних та 52 742,91 грн інфляційних втрат на несвоєчасно погашену заборгованість.

Враховуючи наведене, АК «НАК «Нафтогаз України» звернулося з даним позовом та просить суд стягнути з КП «Києво-Святошинська тепломережа» 142 784,08 грн пені, 15 219,60 грн 3% річних та 52 742,91 грн інфляційних втрат нарахованих на несвоєчасно погашену заборгованість за Договором.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Статями 11, 629 Цивільного кодексу України визначено, що договір є однією з підстав виникнення зобов`язань та є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Частинами 1, 2 ст. 714 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Приписами статей 525, 526 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Предметом даного спору є стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат, у зв`язку з несвоєчасним погашенням основного зобов`язання за Договором.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст. 612 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Статтею 549 Цивільного кодексу України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

У відповідності до ст. 230 Господарського кодексу України, передбачено, зокрема, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Пунктом 7.2 Договору передбачено, що у разі невиконання споживачем пункту 6.1 цього договору він зобов`язується сплатити постачальнику, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

За приписом ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних з простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

АТ «НАК «Нафтогаз», з урахуванням періодів прострочення сплати суми основного боргу та фактичних дат погашення заборгованості, обґрунтовано нарахувало до стягнення з КП «Києво-Святошинська тепломережа» 142 784,08 грн пені за загальний період з 16.02.2016 по 25.11.2016, 15 219,60 грн 3% річних за загальний період з 16.02.2016 по 20.12.2016 та 52 742,91 грн інфляційних втрат за загальний період з лютого по листопад 2016.

Проте, судова колегія звертає увагу, що 30.11.2016 набув чинності Закон України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії» (далі - Закон № 1730-VIII), який визначає комплекс організаційних та економічних заходів, спрямованих на забезпечення сталого функціонування теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення.

Відповідно до приписів ст. 1 Закону № 1730-VIII заборгованістю, що підлягає врегулюванню відповідно до цього Закону, зокрема, є кредиторська заборгованість перед постачальником природного газу теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води.

Згідно зі ст. 1 Закону № 1730-VIII процедура врегулювання заборгованості - заходи, спрямовані на зменшення, списання та/або реструктуризацію заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ, підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиту електричну енергію шляхом проведення взаєморозрахунків, реструктуризації та списання заборгованості.

Згідно зі ст. 2 Закону № 1730-VIII дія останнього поширюється на відносини із врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії.

Частиною 1 ст. 3 Закону № 1730-VIII передбачено, що для участі у процедурі врегулювання заборгованості теплопостачальні та теплогенеруючі організації, підприємства централізованого водопостачання та водовідведення включаються до реєстру, який веде центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства.

З наведених норм вбачається, що для здійснення процедури врегулювання заборгованості (проведення взаєморозрахунків, реструктуризації та списання заборгованості) необхідною умовою є включення до реєстру обсягів заборгованості теплопостачального підприємства, з метою її врегулювання за домовленістю сторін шляхом вчинення відповідних правочинів.

Разом з тим, ч. 3 ст. 7 Закону № 1730-VIII, яка окремо регулює списання неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість за енергоносії, централізоване водопостачання та водовідведення, передбачено, що на заборгованість за природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, погашену до набрання чинності цим Законом (тобто до 30.11.2016), неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються, а нараховані підлягають списанню з дня набрання чинності цим Законом.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що ч. 3 ст. 7 Закону № 1730-VIII є нормою прямої дії, при цьому застосування її приписів не ставиться в залежність від виконання будь-яких інших умов, окрім погашення боржником заборгованості за отриманий природний газ до набрання чинності Законом. Зокрема, застосування даної норми не потребує включення підприємства до Реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 07.02.2018 у справі № 927/1152/16, від 28.02.2018 у справі № 911/3914/14, від 14.03.2018 у справі № 904/11460/16, від 16.01.2019 у справі № 905/375/17, від 04.04.2019 у справі № 905/1526/18.

Таким чином, висновки, що для участі у процедурі врегулювання заборгованості шляхом її списання теплопостачальні та теплогенеруючі організації повинні бути включені до відповідного Реєстру, який веде центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізацію державної політики в сфері житлово-комунального господарства, є помилковими.

Отже, Законом № 1730-VIII передбачено списання неустойки (штраф, пеня), інфляційних нарахувань та процентів річних, нарахованих на заборгованість, погашену до набрання чинності цим Законом, саме за природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води.

Тобто, для визначення заборгованості списаною необхідно встановити для яких саме потреб використовувався відповідачем природний газ за Договором № 1386/16-ТЕ-17 від 21.12.2015 та чи погашено суму основного боргу до набрання чинності Законом № 1730-VIII.

За умовами п. 1.2 Договору, газ, що постачається за цим договором, використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню.

Згідно актів приймання-передачі природного газу, складених, підписаних та скріплених печатками газорозподільної організації, АТ «НАК «Нафтогаз» та КП «Києво-Святошинська тепломережа», які наявні в матеріалах справи у вигляді засвідчених копій, позивач передав відповідачу газ відповідно до умов Договору № 1386/16-ТЕ-17 від 21.12.2015, для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню.

Наведені обставини підтверджують те, що природний газ за Договором № 1386/16-ТЕ-17 від 21.12.2015 використовувався КП «Києво-Святошинська тепломережа» для виробництва теплової енергії для населення.

Оскільки відповідач повністю сплатив вартість спожитого природного газу в січні 2016 року в сумі 490 883,01 грн, а також - частково у лютому 2016 року сумі 186 982,03 грн, до набрання чинності відповідним Законом № 1730-VIII (30.11.2016), то нараховані пеня, інфляційні втрати, 3% річних за період до 30.11.2016, згідно ч. 3 ст. 7 Закону № 1730-VIII, підлягають списанню з дня набрання чинності вказаним Законом.

Вимоги позивача в частині стягнення з відповідача 45 610,10 грн пені, 5 451,76 грн 3% річних та 16 554,23 грн інфляційних втрат, які нараховані на залишок заборгованості за лютий 2016 року та заборгованості за березень-квітень 2016 року є обґрунтованими.

Враховуючи наведені обставини справи, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про часткове задоволення позову та стягнення з КП «Києво-Святошинська тепломережа» на користь АТ «НАК «Нафтогаз» 45 610,10 грн пені, 5 451,76 грн 3% річних та 16 554,23 грн інфляційних втрат. Решта позовних вимог задоволенню не підлягають.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Оскільки матеріалами справи підтверджується несвоєчасне погашення заборгованості за Договором, то вимоги позивача про стягнення пені, інфляційних втрат та 3% річних, нараховані на заборгованість не погашену до 30.11.2016, яка не підпадає під дію Закону № 1730-VIII, підлягають частковому задоволенню в сумі встановленій судом першої інстанції.

Інших доводів та доказів, які б слугували підставою для скасування судового рішення по даній справі апелянтом не наведено.

Практикою Європейського суду з прав людини передбачено, що п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, проте його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Згідно ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Обставини, викладені Акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження під час розгляду даної справи.

Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення Господарського суду Київської області від 24.06.2019 у справі № 911/872/19 прийнято з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» задоволенню не підлягає.

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на Акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (апелянта).

Керуючись ст.ст. 76-79, 86, 129, 269-270, 275-276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Київської області від 24.06.2019 у справі № 911/872/19 залишити без змін.

2. Матеріали справи № 911/872/19 повернути до Господарського суду Київської області.

3. Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття. Постанову може бути оскаржено до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 288, 289 ГПК України.

Головуючий суддя Б.О. Ткаченко

Судді В.В. Сулім

А.Г. Майданевич

Повний текст рішення складено 18.11.2019