ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.12.2019 року м. Дніпро Справа № 908/1437/19

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Кощеєва І.М. ( доповідач ),

суддів: Кузнецової І. Л., Орєшкіної Е.В.

розглянувши у порядку письмового провадження

без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу

Товариства з обмеженою відповідальністю "Український Рітейл"

на рішення Господарського суду Запорізької області від 09.09.2019 р.

( суддя Мірошніченко М.В., м. Запоріжжя, повне рішення складено 13.09.2019 р.) у справі

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Слобожанський миловар"

( Харківська область, Дергачівський район, с. Подвірки )

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Український Рітейл"

( м. Дніпро )

про стягнення 134 396,32 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Слобожанський миловар" звернулось до Господарського суду Запорізької області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Український Рітейл" про стягнення заборгованості за договором поставки № СТМ 1-0612 від 03.07.2012 р. в розмірі 134 396, 32 грн., що складається з 109 057,16 грн. основного боргу, 19 231,17 грн. пені, 1 601,69 грн. 3% річних, 4 506,30 грн. втрат від інфляції.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням Відповідачем умов договору поставки, в частині здійснення оплати за поставлений Позивачем товар. Обґрунтовуючи позовні вимоги, Позивач посилається на ст. ст. 6, 11, 509, 525, 526, 532, 610, 611, 625-627, 655, 692, 712 ЦК України, ст. ст. 174, 193 ГК України та умови договору поставки № PL№СТМ1-0612 від 03.07.2012.

Відповідач проти позову заперечив та зазначив, що у наданих Позивачем видаткових накладних у графі "Отримав" міститься підпис та печатка Відповідача, проте не зазначено посаду та дані особи, яка вчинила підпис. Також неможливо встановити повноваження осіб, які підписали документи. Просить в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 09.09.2019 р. позов задовольнено частково - стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Український Рітейл" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Слобожанський миловар" - 109 057 грн. 16 коп. основного боргу, 14 225 грн. 53 коп. пені, 3 774 грн. 90 коп. втрат від інфляції, 1 261 грн. 73 коп. 3% річних та 1 924 грн. 79 коп. витрат зі сплати судового збору. В іншій частині позову відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю "Український Рітейл" звернулося з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Запорізької області та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову у повному обсязі.

Скаржник в своїх доводах та запереченнях посилається на те, що суд першої інстанції не виконав покладених на нього процесуальним законом завдань, не повно і не всебічно дослідив обставини справи та фактичні дані, що мають значення для справи, що призвело до ухвалення безпідставного рішення.

Водночас, на думку Скаржника, видаткові накладні, на які посилається суд першої інстанції, які є первинним документом у розумінні Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" не відповідають вимогам цього Закону та не відповідають вимогам Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженому наказом Міністерства фінансів України № 88 та не можуть підтверджувати факт здійснення поставки товару, оскільки, з видаткових накладних неможливо встановити, хто саме їх підписав, а отже, встановити особу, яка відвантажила та отримала товар, також не можливо встановити повноваження осіб, які підписали ці документи.

При цьому Скаржник зазначає, що у наданих Позивачем видаткових накладних у графі «Отримав» міститься підпис та печатка ТОВ «Український Рітейл», проте не зазначено посаду та дані особи, яка вчинила підпис.

Відтак, на думку Скаржника, Позивач мав довести документально свої твердження щодо суми основного боргу, наданням певних доказів, а саме - первинних документів. Оскільки належних доказів Позивачем надано не було, твердження суду щодо вказаної суми заборгованості ґрунтувались виключно на власних припущеннях і неналежних доказах.

Від Товариства з обмеженою відповідальністю "Слобожанський миловар" надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому Товариство не погоджується з доводами апеляційної скарги, вважає її безпідставною і необґрунтованою.

Позивач вважає, що оскільки в матеріалах справи достатньо доказів здійснення Позивачем спірних поставок, Відповідачем не заперечувався сам факт поставки та отримання товару, наведені у апеляційній скарзі доводи Відповідача не є підставою для невизнання господарської операції, не спростовують факту поставки товару за договором та не звільняють Покупця від обов`язку здійснити оплату за отриманий товар згідно з його умовами.

Зокрема, Товариство посилається на те, що вказані видаткові накладні та ТТН відповідають вимогам Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" та є первинними документами, що фіксують факт здійснення господарської операції та є належними та допустимими доказами поставки позивачем та отримання відповідачем товару. Позивачем долучено до матеріалів справи Акт звірки взаємних розрахунків станом за період вересень 2018 - травень 2019 року, підписанням та скріпленням печатки якого Відповідач підтвердив факт існування заборгованості перед Позивачем у розмірі 109 057,16 грн. у тому числі за спірним Договором та за вказаними видатковими накладними.

Товариство також вказує на те, що за приписами абзацу 9 частини другої статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.

Крім того, Товариство зазначає про те, що видаткові накладні, за якими Позивачем здійснювалась поставка товару Відповідачу, мають найменування юридичних осіб, дату складання, зміст та обсяг господарської операції, найменування товару, особисті підписи уповноважених осіб сторін в графах "Від постачальника" та "Отримав", засвідчені відтиском печатки товариств, що спростовує доводи Відповідача щодо відсутності належних доказів прийняття товару уповноваженими особами Відповідача. Посилання Відповідача на не зазначення при оформленні видаткових накладних прізвищ та посад осіб, які їх підписали, то такі доводи не в повній мірі відповідають дійсності, адже у графі видаткових накладних "Відповідальна особа за здійснення господарської операції і правильність її оформлення " вказано: /заступник генерального директора із загальних питань Пінчук Людмила Володимирівна/, в графі "Отримав" вказані прізвища та підписи відповідальних осіб. Не зазначення з боку отримувача посади відповідної особи та довіреності на здійснення приймання товару не створюють негативних наслідків для Позивача з огляду на те, що усі підписи у накладних скріплені печаткою ТОВ "Український Рітейл", що підтверджує участь зазначеної юридичної особи у здійсненні господарської операції.

Автоматизованою системою документообігу Центрального апеляційного господарського суду для розгляду даної справи було визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Кощеєв І.М. (доповідач), судді - Кузнецова І.Л., Орєшкіна Е.В.

Згідно з ч. 1 ст. 247 ГПК України у порядку спрощеного провадження розглядаються малозначні справи.

Ч. 13 ст. 8 ГПК України визначено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до п. 1 ч. 5 ст. 12 ГПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ч. 1 ст. 270 ГПК України встановлено, що в суді апеляційної інстанції справи переглядаються в порядку спрощеного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

Ч. 10 ст. 270 ГПК України встановлено, що апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

При розгляді справи № 908/1437/19 колегія суддів враховує, що предметом позову у цій справі є вимоги про стягнення суми, меншої ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто вказана справа відноситься до малозначних справ в розумінні ГПК України, і розглядає справу без повідомлення учасників справи.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 04.10.2019 р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Український Рітейл" на рішення Господарського суду Запорізької області від 09.09.2019 р. у справі № 908/1437/19, у порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Ст. 269 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Апеляційний господарський суд, переглядаючи у апеляційному порядку оскаржуване судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення апеляційної скарги Відповідача з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 03.07.2012 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Слобожанський миловар" ( Постачальник ) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Український Рітейл" ( Покупець ) укладено Договір поставки № PL№СТМ1-0612 з протоколом розбіжностей до нього від 03.07.2012 р., відповідно до п.1.1. якого, Постачальник зобов`язується в порядку та строки, встановлені договором, виготовити та передати товар у власність Покупця, у визначеній кількості, відповідної якості та за узгодженою ціною, а останній прийняти товар та оплатити його на умовах, визначених даним договором.

Згідно п. 1.2 договору, найменування, асортимент та ціна товару, що постачається зазначається у додатку № 2 до договору ("Специфікація"), який є його невід`ємною частиною. Орієнтовані річні обсяги закупівель узгоджуються постачальником та покупцем та зазначаються у додатку № 6 даного договору.

Відповідно до п. 2.1 товар постачається Постачальником окремими партіями у відповідності з замовленнями на поставку. Постачальник зобов`язується приймати від Покупця замовлення на поставку товару та здійснювати поставку товару за адресами, у кількості та у дати, що вказані в замовленні, власними транспортними засобами за власний рахунок. У разі підписання сторонами графіку поставок ( Додаток № 7 ), строки поставок визначаються згідно узгодженому графіку.

Зобов`язання по поставці вважаються виконаними з моменту передачі товару та повного пакету належним чином оформлених товаросупровідних документів покупцю згідно умов даного договору та діючого законодавства України ( п. 2.6 договору ).

Згідно п. 3.1 договору, приймання товару по кількості та за якістю проводиться Покупцем у місці поставки товару в момент отримання товару від Постачальника на підставі супровідних документів. Покупець має право прийняти товар без спеціальної перевірки за якістю, якщо товари знаходяться у спеціальній тарі та упаковці без явних видимих дефектів.

Якщо при передачі товару Покупцю буде виявлено невідповідність товару вимогам даного договору, Покупець вправі відмовитись від отримання даного товару, зробивши відповідну відмітку у накладній. Даний випадок трактується як невиконання обов`язків з поставки товару у встановлений строк ( п. 3.2. договору ).

У розділі 6 договору сторони врегулювали ціну товару та порядок розрахунків. Відповідно до п. 6.4 договору оплата товару здійснюється шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Постачальника протягом 45 календарних дні з дня поставки товару. Датою оплати вважається дата списання грошових коштів з поточного рахунку покупця.

Згідно п. 8.10 договору, при порушенні строків оплати покупець сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в момент порушення, від суми неоплаченого товару, за кожен день прострочення платежу.

Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє до 31.12.2012 р. У разі, якщо за 30 календарних днів до дати закінчення строку дії даного договору жодна зі сторін у письмовій формі не заявить про його розірвання, договір автоматично пролонгується на кожен наступний рік ( п. 12.1. договору ).

Як встановлено судом першої інстанції Постачальник на виконання умов договору у період: з 12.09.2018 р. по 06.03.2019 р., здійснив поставку товар Покупцю на загальну суму 135 786,24 грн., що підтверджується відповідними видатковими та товарно-транспортними накладними, складеними та підписаними обома сторонами, копії яких містяться в матеріалах справи ( а. с. 34-61 ). Однак, Покупець договірних зобов`язань належним чином не виконав, оплату за отриманий товар здійснив частково на суму 26 729,08 грн., несплаченою залишилась сума 109 057,16 грн.

04.04.2019 р., у зв`язку з неналежним виконанням Відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором, Позивач направив на його адресу претензію з вимогою про сплату боргу за вих. № 875/1 від 01.04.2019 р. Вимога залишена Відповідачем без задоволення заборгованість не погашено.

В матеріалах справи міститься акт звірки взаєморозрахунків, складений сторонами за період: вересень 2018 - травень 2019. Згідно вказаного акту, дебетове сальдо ТОВ "Слобожанський миловар" станом на 31.05.2019 р. склало 109 057,16 грн. Акт звірки підписаний сторонами без зауважень та скріплений їх печатками. Отже, розмір заявленої до стягнення заборгованості, вказаним актом звірки підтверджується.

Невиконання Відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором в частині повної та своєчасної оплати отриманого товару стало підставою звернення Позивача до суду з вимогою про стягнення з Відповідача 109 057,16 грн. суми заборгованості по оплаті за поставлений товар згідно договору № PL№СТМ1-0612 від 03.07.2012 р. у період з 12.09.2018 р. по 06.03.2019 р. в примусовому порядку. Також, внаслідок прострочення Відповідачем грошового зобов`язання Позивачем заявлені вимоги про стягнення пені в розмірі 19 231,17 грн. за загальний період: з 29.10.2018 р. по 06.06.2019 р., про стягнення 3 % річних за період: з 29.10.2018 р. по 06.06.2019 р. у розмірі 1 601,69 грн. та втрат від інфляції за період: з 29.10.2018 р. по 06.06.2019 р. в сумі 4 506,30 грн.

Судом встановлено, що матеріалами справи підтверджується та Відповідачем не спростований факт наявності у Відповідача перед Позивачем заборгованості за договором поставки № PL№СТМ1-0612 від 03.07.2012 р. в сумі 109 057,16 грн.

В основу оскаржуваного рішення про часткове задоволення позовних вимог а саме: в сумі 109057,16 грн. основного бору, в сумі 14225,53 грн. пені, в сумі 3774,90 грн. втрат від інфляції, в сумі 1261,73 грн. 3% річних, покладено висновок місцевого господарського суду про доведеність факту порушення Відповідачем умов, визначених змістом зобов`язання, та факту несплати Відповідачем у визначений зобов`язанням термін вартості отриманого товару.

Не погоджуючись з рішенням господарського суду, Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржуване рішення місцевого суду скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задоволені позову.

Узагальнені доводи апеляційної скарги: Позивачем не надано належних доказів поставки товару - з видаткових накладних неможливо встановити, хто саме їх підписав ( не зазначено посаду та дані особи, яка вчинила підпис ).

Ст. 269 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, погоджується з висновками суду попередньої інстанції про наявність підстав для задоволення позову з огляду на таке.

Спірні правовідносини сторін регулюються нормами ЦК України з урахуванням особливостей, встановлених ГК України.

Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно із ст. 526 ЦК України та ст. 193 ГК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться.

Укладений між сторонами правочин за своїм змістом та правовою природою є договором поставки, який підпадає під правове регулювання норм ст. 712 ЦК України та статей 264 -271 ГК України.

Ч. ч. 1, 2 ст. 712 ЦК України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 664 ЦК України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар.

Згідно із ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Як встановлено судом першої інстанції і не спростовано Відповідачем, Позивач на виконання умов договору, на підставі замовлень ТОВ "Український Рітейл", поставлено товар, що підтверджується видатковими накладними. Відповідач, в порушення умов договору, за отриманий товар за вказаними накладними належним чином з Позивачем не розрахувався. Розмір залишку заборгованості Відповідача перед Позивачем за договором поставки № PL№СТМ1-0612 від 03.07.2012 р. склав 109 057,16 грн.

Згідно з ч. ч. 1, 2, 3 ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких судвстановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Обов`язок доказування та подання доказів відповідно до ст. 74 ГПК України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення. Отже, відповідно до правил доказування Відповідач, заперечуючи позовні вимоги та посилаючись на відсутність повноваження особи, підпис якої стоїть на видаткових накладних, повинен довести зазначені обставини.

Разом з тим, з наданих Позивачем доказів, які були досліджені судом першої інстанції вбачається, що Відповідачем було отримано товар, за видатковими накладними та товаро-транспортними накладними, які містять відомості про дату складання документів, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції, підпис відповідної особи, завірений печаткою ТОВ "Український Рітейл".

ТОВ "Український Рітейл" не доведено фактів протиправності використання своєї печатки на вказаних видаткових накладних.

Як зазначено в постанові Верховного Суду від 23.07.2019 р. у справі № 918/780/18 печатка відноситься до даних, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні відповідних правовідносин, а не доведення фактів протиправності використання своєї печатки чи доказів її втрати, та доказів звернення до правоохоронних органів у зв`язку з втратою чи викраденням печатки, свідчить про відсутність підстав вважати, що печатка товариства використовувалась проти волі підприємства.

Суд першої інстанції надав належну правову оцінку запереченням Відповідача, викладеним в апеляційній скарзі, та вказав, що згідно абзацу 9 ч. 2 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції. Відсутність зазначення посади особи не може бути безумовною підставою для висновку про позбавлення первинного документа юридичної сили та доказовості, та, відповідно, не спростовує господарську операцію з отримання товару.

У справі "Руїз Торіха проти Іспанії", ЄСПЛ вказав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися у світлі обставин кожної справи.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів Скаржника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" ( Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006 р. ).

Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У даній справі суд дійшов висновку, що Скаржникові було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

З огляду на приписи ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини від 23.02.2006 р." Конвенція застосовується судами України як частина національного законодавства, а практика ЄСПЛ, через рішення якого відбувається практичне застосування Конвенції, застосовується судами як джерело права.

Отже, доводи заявника апеляційної скарги про порушення норм матеріального та процесуального права судом попередньої інстанцій під час прийняття оскаржуваного процесуального документу не знайшли свого підтвердження.

Водночас колегія суддів погоджується з аргументами, викладеними Позивачем у відзиві на апеляційну скаргу, що ґрунтуються на встановлених місцевим господарським судом обставинах справи та відповідають нормам процесуального права, які регулюють спірні правовідносини.

За таких обставин та з урахуванням меж розгляду апеляційної скарги в порядку ст. 269 ГПК України, апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а оскаржуване рішення залишенню без змін.

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, згідно вимог ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на Скаржника.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 269, 270, 273, 275 - 285, 287 ГПК України, Центральний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Український Рітейл" залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Запорізької області від 09.09.2019 р. у справі № 908/1437/19 залишити без змін.

Судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Скаржника.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню у зв`язку із малозначною справою, крім випадків передбачених ч. 2 п. 3 ст. 287 ГПК України.

Головуючий суддя І. М. Кощеєв

Суддя І. Л. Кузнецова

Суддя Е. В. Орєшкіна