ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" вересня 2019 р. Справа№ 910/2253/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Смірнової Л.Г.

суддів: Ткаченка Б.О.

Дідиченко М.А.

за участю секретаря судового засідання Огірко А.О.

за участю представників сторін згідно протоколу судового засідання від 25.09.2019

розглянув апеляційну скаргу Приватного підприємства «Гарант Енерго М»

на рішення Господарського суду міста Києва від 15.05.2019 (повний текст складено 27.05.2019)

у справі №910/2253/19 (суддя Князьков В.В.)

за позовом Адвокатського об`єднання «Баррістерс»

до Приватного підприємства «Гарант Енерго М»

про стягнення 508 524,13 грн.

1. Зміст позовних вимог та заперечень

1.1. Адвокатське об`єднання «Баррістерс» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного підприємства «Гарант Енерго М» про стягнення 508 524,13 грн за договором №10/10-2018 про надання правової допомоги від 10.10.2018.

1.2. Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем умов договору про надання правової допомоги в частині оплати наданих послуг. У зв`язку з цим позивачем нараховано 3% річних в сумі 3 978,18 грн та інфляційні втрати в сумі 15 644,84 грн.

1.3. Відповідач проти позову заперечив, мотивуючи тим, що спірна сума заборгованості є неспівмірною з обсягом наданих позивачем послуг. Відповідач вказує на те, що ціна послуг сторонами не узгоджувалась, а надані позивачем звіт від 03.12.2018 та акт приймання-передачі наданих послуг не підтверджують існування заборгованості. За твердженнями відповідача, фактично позивачем не було надано жодної правової допомоги, зокрема в додатках до звіту від 03.12.2017 відсутній весь обсяг документів, що повинні були складатись адвокатом.

2. Фактичні обставини, встановлені місцевим та апеляційним судами

2.1. 10.10.2018 між Приватним підприємством «Гарант Енерго М» (замовник, відповідач у справі) та Адвокатським об`єднанням «Баррістерс» (адвокатське об`єднання, позивач у справі) укладено договір про надання правової допомоги № 10/10-2018, згідно з пунктом 1.1 якого замовник доручив, а адвокатське об`єднання взяло на себе зобов`язання надавати замовнику правову допомогу у формі, в обсязі та на умовах, передбачених цим договором, в порядку, встановленому чинним законодавством України.

2.2. Відповідно до пункту 1.2 договору правова допомога надається в порядку та обсягу, узгодженому сторонами з конкретної проблеми, про яку замовник при необхідності повідомляє адвокатське об`єднання не тільки усно, а і письмово, та може обговорити порядок та обсяги її надання.

2.3. Пунктом 4.2 договору передбачено, що сума гонорару сплачується замовником не пізніше 10 числа кожного місяця, за яким здійснюється оплата послуг.

2.4. Відповідно до пункту 4.8 договору надання послуг адвокатським об`єднанням та їх приймання замовником оформлюється актом приймання-передачі наданих послуг, який підписується повноважними представниками сторін, протягом 3 (трьох) робочих днів після закінчення кожного календарного місяця.

2.5. Згідно з п. 4.9 договору підписання акту приймання-передачі наданих послуг замовником є підтвердженням відсутності претензій з його сторони. Якщо протягом 3 (трьох) робочих днів адвокатське об`єднання не отримає підписаний замовником акт приймання-передачі наданих послуг або вмотивовану відмову від прийняття наданих послуг, послуги вважаються прийнятими замовником в повному обсязі та такими, що надані відповідно до умов цього договору в день передачі замовнику актів приймання-передачі наданих послуг.

2.6. З акту приймання-передачі наданих послуг №1 від 02.11.2018 вбачається, що позивачем відповідачу були надані послуги на суму 407 030,00 грн. На підставі рахунку на оплату №1 від 29.10.2018 відповідачем оплачено послуги адвокатського об`єднання на суму 407 030,00 грн, що підтверджується випискою з банківського рахунку позивача від 29.10.2018.

2.7. В матеріалах справи наявний акт приймання-передачі наданих послуг №2 від 03.12.2018, згідно з яким позивачем відповідачу були надані послуги на підставі звіту від 03.12.2018 (за жовтень-листопад 2018 року) на суму 488 901,11 грн. Вказаний акт підписаний обома сторонами та його наявність сторонами не заперечується.

2.8. Місцевим господарським судом встановлено, що позивачем відповідачу було виставлено рахунок на оплату №1 від 05.11.2018 на суму 488 901,11 грн, однак відповідач вказаний рахунок не оплатив. 08.01.2019 та 14.01.2019 позивач звертався до відповідача з претензіями про сплату заборгованості в розмірі 488 901,11 грн.

3. Короткий зміст рішення місцевого суду

3.1. Рішенням Господарського суду міста Києва від 15.05.2019 у справі №910/2253/19 позов задоволено частково. Стягнуто з Приватного підприємства «Гарант Енерго М» на користь Адвокатського об`єднання «Баррістерс» заборгованість в розмірі 488 901,11 грн, 3% річних в сумі 2 772,67 грн, інфляційні втрати в сумі 8 839,33 грн та судовий збір в розмірі 7 507,70 грн. У задоволенні позовних вимог про стягнення 3% річних в сумі 1 205,51 грн та інфляційних втрат в сумі 6 805,51 грн - відмовлено.

3.2. Приймаючи вказане рішення, місцевий господарський суд, встановивши обставини підписання відповідачем акту №2 приймання-передачі наданих послуг від 03.12.2018 без зауважень та заперечень щодо обсягу та якості наданих послуг, дійшов висновку про обгрунтованість позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості за надані послуги в сумі 488 901,11 грн. Разом з тим, здійснивши перерахунок 3% річних та інфляційних втрат, суд першої інстанції дійшов висновку про часткове задоволення позову, оскільки позивачем було необґрунтовано включено до періоду прострочення оплати послуг за жовтень-листопад 2018 року період з 11.11.2018 по 10.12.2018.

4. Вимоги апеляційної скарги та короткий зміст наведених у ній доводів

4.1. Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

4.2. Апеляційна скарга мотивована тим, що місцевим господарським судом було надано невірну оцінку доказам, наявним в матеріалах справи, та неправильно встановлено обставини, що мають значення для справи.

Так, скаржник вказує на те, що спірний договір надання правової допомоги не може бути прийнятий судом у якості доказу на підтвердження позовних вимог, оскільки розмір оплати послуг позивача не підтверджено у порядку, встановленому умовами спірного договору. Апелянт стверджує, що опис виконаної правової допомоги, наведений в акті приймання-передачі наданих послуг, є завищеним за кількістю витраченого часу адвокатами, та має неспівмірний розмір з обсягом наданих позивачем послуг. Скаржник зазначає, що ціна наданих послуг не була узгоджена сторонами шляхом внесення відповідних пунктів в умови договору.

Також відповідач в апеляційній скарзі посилається на правову позицію Верховного Суду у справах №922/1163/18, №917/1071/18 та №911/739/15, та зазначає, що суд першої інстанції був зобов`язаний оцінити рівень адвокатського гонорару з урахуванням того, чи була сума гонорару обґрунтованою.

5. Доводи учасників справи щодо апеляційної скарги

5.1. Від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач вважає апеляційну скаргу необґрунтованою, та зазначає, що акт приймання-передачі наданих послуг №2 від 03.12.2018 було підписано з боку позивача без зауважень та заперечень щодо обсягу та якості наданих послуг, що позбавляє відповідача права посилатися на незгоду з обсягом наданих послуг. Позивач вважає, що незгода відповідача із сумою гонорару не є підставою для звільнення від обов`язку щодо виконання зобов`язань за договором.

6. Надходження апеляційної скарги та її розгляд апеляційним судом

6.1. 13.06.2019 відповідач звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою на рішення Господарського суду міста Києва від 15.05.2019 у справі №910/2253/19.

6.2. Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.06.2019 у складі колегії суддів: головуючий суддя Смірнова Л.Г., судді Зубець Л.П., Дідиченко М.А. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного підприємства «Гарант Енерго М» на рішення Господарського суду міста Києва від 15.05.2019 у справі №910/2253/19, справу призначено до розгляду.

6.3. Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.07.2019 у зв`язку з перебуванням судді Зубець Л.П. у відпустці вказану апеляційну скаргу прийнято до провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя Смірнова Л.Г., судді Дідиченко М.А., Ткаченко Б.О.

6.4. Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.07.2019 по справі оголошено перерву на підставі ч. 1 ст. 216 Господарського процесуального кодексу України.

6.5. Під час розгляду справи скаржником подано клопотання про призначення у справі комплексної судової почеркознавчої та технічної експертизи, мотивоване тим, що у відповідача наявні сумніви щодо достовірності оригіналів документів, копії яких додано позивачем до позовної заяви. Скаржник просить поставити перед експертами питання, зокрема, чи містять оригінали актів наданих послуг №1 та №2 ознаки підробки та чи підтверджується документально виконання умов спірного договору.

Дослідивши доводи клопотання відповідача про призначення у справі судової експертизи, колегія суддів дійшла висновку про його необґрунтованість, виходячи з наступного.

Відповідач вважає, що письмові докази, надані позивачем, зокрема, спірний договір про надання правової допомоги та додатки до нього, не можуть вважатися підтвердженням позовних вимог. Однак, відповідно до ст. 99 Господарського процесуального кодексу України експертиза у справі проводиться виключно у випадку, якщо для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо. Натомість, заявляючи про недостовірність наданих позивачем копій документів, відповідач не стверджує про те, що не підписував спірний договір і акти до нього, та не виражає сумнівів у його наявності. При цьому судова колегія звертає увагу на те, що в матеріалах справи відсутнє відповідне клопотання, подане відповідачем під час розгляду справи у суді першої інстанції, також у відзиві на позовну заяву відповідачем не спростовувалися обставини укладання спірного договору та підписання акту приймання-передачі наданих послуг №2 від 03.12.2018. За таких обставин, судова колегія вважає подане відповідачем клопотання про призначення у справі комплексної судової почеркознавчої та технічної експертизи необґрунтованим та відмовляє у його задоволенні.

6.6. Також, під час розгляду справи відповідачем подано клопотання про витребування від позивача оригіналів документів, пов`язаних з переглядом оскаржуваного рішення, зокрема, спірного договору, рахунків та актів до нього. Вказане клопотання мотивоване тим, що підставою позову був договір про надання правової допомоги, наданий позивачем в копії, яка не відповідає оригіналу цього ж договору, наявному у відповідача.

Судова колегія апеляційного господарського суду наголошує, що матеріали справи не містять підтвердження того, що під час розгляду справи місцевим господарським судом, відповідач мав сумніви щодо достовірності спірного договору та документів, пов`язаних з його виконанням. Як вказав суд першої інстанції, відповідач проти задоволення позову заперечив, посилаючись лише на неспівмірність спірної суми заборгованості з обсягом наданих позивачем послуг, та на відсутність обсягу документів, які відповідно до умов договору повинні були складатись адвокатським об`єднанням під час виконання спірного договору.

Також апеляційний господарський суд зауважує, що відповідач ні у відзиві на позовну заяву, ні в апеляційній скарзі не заперечував проти факту підписання ним акту приймання-передачі наданих послуг №2 від 03.12.2018, в якому зафіксована вартість наданої правової допомоги. За таких обставин, судова колегія відмовляє у задоволенні клопотання відповідача про витребування доказів з підстав його необгрунтованості.

6.7. Представники відповідача у судове засідання 25.09.2019 не з`явилися, про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги відповідач повідомлявся належним чином.

Колегія суддів апеляційного господарського суду з урахуванням ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 202, ч. 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України, вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами, оскільки представники відповідача, що не з`явилися, про дату та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, та участь представників сторін у судовому засіданні судом обов`язковою не визнавалась.

Крім того, судова колегія вважає за необхідне зазначити, що у випадку, коли представники сторін чи інші учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Відтак, неявка учасника судового процесу у судове засідання за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є безумовною підставою для відкладення розгляду справи.

6.8. Представник позивача у судовому засіданні 25.09.2019 надав суду пояснення по справі, в яких проти задоволення апеляційної скарги заперечив з підстав, наведених у відзиві, та просив суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

7. Джерела права й акти їх застосування

7.1. Господарський кодекс України

Частиною 1 статті 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно зі ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати: безпосередньо із закону або іншого нормативно-правового акта, що регулює господарську діяльність; з акту управління господарською діяльністю; з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать; внаслідок заподіяння шкоди суб`єкту або суб`єктом господарювання, придбання або збереження майна суб`єкта або суб`єктом господарювання за рахунок іншої особи без достатніх на те підстав; у результаті створення об`єктів інтелектуальної власності та інших дій суб`єктів, а також внаслідок подій, з якими закон пов`язує настання правових наслідків у сфері господарювання.

Згідно з ч. 1,2,7 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Відповідно до ч. 5 ст. 180 Господарського кодексу України ціна у господарському договорі визначається в порядку, встановленому цим Кодексом, іншими законами, актами Кабінету Міністрів України.

7.2. Цивільний кодекс України

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно зі ст. 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

За змістом статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно зі статтями 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 627 Цивільного кодексу України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною 1 статті 901 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

7.3. Закон України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність»

Пунктом 4 частини 1 статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що договором про надання правової допомоги є домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

За змістом статті 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги укладається в письмовій формі. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Зміст договору про надання правової допомоги не може суперечити Конституції України та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

7.4. Господарський процесуальний кодекс України

Частиною 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 81 Господарського процесуального кодексу України учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений в частинах другій та третій статті 80 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї. У клопотанні про витребування судом доказів повинно бути зазначено: 1) який доказ витребовується (крім клопотання про витребування судом групи однотипних документів як доказів); 2) обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати; 3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа; 4) заходи, яких особа, яка подає клопотання, вжила для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу; 5) причини неможливості отримати цей доказ самостійно особою, яка подає клопотання.

Згідно з ст. 86 Господарського процесуального України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частиною 1 статті 99 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що Суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.

Відповідно до ст. 269, ч. 1 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. У суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених при перегляді справ в порядку апеляційного провадження.

8. Позиція апеляційного суду

8.1. Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню з наступних підстав.

8.2. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що фактично спірний договір про надання правової допомоги з боку адвокатського об`єднання не виконувався та ціна наданих послуг, вказана в акті №2 від 03.12.2018, є завищеною та неспівмірною з обсягом наданих позивачем послуг. Суд апеляційної інстанції до зазначених доводів ставиться критично, з огляду на те, що відповідач не заперечує проти факту підписання ним акту приймання-передачі наданих послуг №2 від 03.12.2018, в якому сторонами погоджена вартість наданих послуг - 488 901,11 грн. Вказаний акт підписано з боку відповідача без зауважень та застережень, а тому заперечення відповідача щодо не доведення позивачем факту надання послуг на спірну суму судовою колегію відхиляються.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що доводи відповідача про недостатність в додатках до звіту всього обсягу документів, що повинні були складались адвокатським об`єднанням, не спростовують факту надання позивачем послуг, оскільки в силу пункту 4.8 договору саме акт приймання-передачі наданих послуг засвідчує факт надання послуг адвокатським об`єднанням та їх приймання замовником. При цьому судова колегія зауважує, що відповідач не був позбавлений права відмовитись від прийняття послуг у разі незгоди з їх обсягом та/або якістю.

8.3. Колегією суддів відхиляються також посилання скаржника на правову позицію Верховного Суду у справах №922/1163/18, №917/1071/18 та №911/739/15, відповідно до якої господарський суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатського гонорару з урахуванням того, чи була сума гонорару обґрунтованою, оскільки предметом спору у вказаних справах було відшкодування витрат на правову допомогу, які входили до складу судових витрат. У даній справі заборгованість відповідача не є судовими витратами в розумінні ст. ст. 123 Господарського процесуального кодексу України, а відтак у суду відсутні підстави встановлювати співмірність розміру витрат на правову допомогу зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт та обсягом наданих адвокатом послуг, як це передбачено статтею 126 Господарського процесуального кодексу України. Колегія суддів зауважує, що спір у справі виник у зв`язку з невиконанням відповідачем своїх зобов`язань з оплати наданих послуг за договором про надання правової допомоги.

8.4. Судова колегія, здійснивши власний перерахунок заявлених до стягнення 3% річних та інфляційних втрат, погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивачем необґрунтовано включено до періоду прострочення оплати послуг за жовтень-листопад 2018 року період з 11.11.2018 по 10.12.2018, оскільки відповідач повинен був оплатити послуги за жовтень-листопад 2018 року не пізніше 10 (десятого) числа наступного місяця, тобто не пізніше 10.12.2018, а тому першим днем прострочення виконання грошового зобов`язання є 11.12.2018.

9. Висновки апеляційного суду

9.1. З урахуванням викладеного, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що судом першої інстанцій правомірно встановлено заборгованість відповідача в сумі 488 901,11 грн, яка зазначена в акті приймання-передачі наданих послуг, підписаному обома сторонами без зауважень та заперечень, а також судом здійснено правильний розрахунок 3% річних та інфляційних втрат, а тому не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги відповідача.

9.2. Оскільки доводи апеляційної скарги щодо неповноти встановлення судом першої інстанції обставин, які мають значення для справи, під час вирішення справи в суді першої інстанції не знайшли свого підтвердження в суді апеляційної інстанції, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для зміни чи скасування рішення місцевого суду згідно з ст. 277 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.232-241, 275-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного підприємства «Гарант Енерго М» на рішення Господарського суду міста Києва від 15.05.2019 у справі №910/2253/19 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 15.05.2019 у справі №910/2253/19 залишити без змін.

3. Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покладаються на Приватне підприємство «Гарант Енерго М».

4. Поновити дію рішення Господарського суду міста Києва від 15.05.2019 у справі №910/2253/19.

5. Матеріали справи №910/2253/19 повернути до Господарського суду міста Києва.

6. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена відповідно до ст.287-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст складено 25.11.2019

Головуючий суддя Л.Г. Смірнова

Судді Б.О. Ткаченко

М.А. Дідиченко