ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" листопада 2019 р. Справа№ 910/13243/17

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Дикунської С.Я.

суддів: Мальченко А.О.

Жук Г.А.

секретар судового засідання Браславець Ю.Ю.

за участю представників сторін згідно протоколу судового засідання

розглянувши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Классік-Ассістанс»

на рішення Господарського суду міста Києва

від 28.05.2019 (повний текст складено 07.06.2019)

у справі № 910/13243/17 (суддя Шкурдова Л.М.)

за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта

Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду

гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію

Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк»

Кадирова Владислава Володимировича

до Товариства з обмеженою відповідальністю

«Классік-Ассістанс»

про стягнення 146 053 283,47 грн.

та за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю

«Классік-Ассістанс»

до Публічного акціонерного товариства «Дельта

Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду

гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію

Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк»

Кадирова Владислава Володимировича

про визнання права на припинення зобов`язання та

визнання припиненим зобов`язання

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича (далі - ПАТ «Дельта Банк», позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Классік-Ассістанс» про стягнення 146 053 283,47 грн. В обґрунтування своїх вимог зазначило, що 27.09.2013 відповідно до Договору купівлі-продажу прав вимоги ПАТ «Кредитпромбанк» відступлено ПАТ «Дельта Банк» право вимоги до ТОВ «Классік-Ассістанс» (позичальника) за Кредитним договором №49.8.2/05/2008-КЛТ, за умовами якого позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти не пізніше 06.08.2014 включно, однак свої зобов`язання не виконав, відтак у нього утворилась заборгованість по кредиту та процентам, яку позивач й просив стягнути в суровому порядку, а саме, 79 999 903,68 грн. заборгованості за простроченим кредитом та 66 053 379,79 грн. заборгованості за простроченими процентами.

Разом з цим, ТОВ «Классік-Ассістанс» звернулось до суду із зустрічною позовною заявою до ПАТ «Дельта Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича про визнання права на припинення зобов`язання та визнання припиненим зобов`язання, мотивуючи свої вимоги тим, що ТОВ «Классік-Ассістанс» є кредитором ПАТ «Дельта Банк» у зв`язку з укладенням Договору відступлення права вимоги №4/1-ВС від 07.08.2015, за яким ТОВ «Классік-Ассістанс» отримало право вимоги до ПАТ «Дельта Банк» на загальну суму 463 246 008,00 грн., а в подальшому відступило частину придбаних прав вимоги до ПАТ «Дельта Банк» на користь ТОВ «Український фінансовий альянс», відтак на момент початку ліквідаційної процедури ПАТ «Дельта Банк» ТОВ «Классік-Ассістанс» належало право вимоги до ПАТ «Дельта Банк» на загальну суму 167 956 674,67 грн. Крім цього, позивач за зустрічним позовом зазначив, що про наявність кредиторських вимог на загальну суму 167 956 674,67 грн. ТОВ «Классік-Ассістанс» подало уповноваженій особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» заяву вих. №30 від 06.11.2015 про визнання кредиторських грошових вимог ТОВ «Классік-Ассістанс» до ПАТ «Дельта Банк» на суму 167 956 674,67 грн. та заяву №7 від 15.09.2017 про зарахування зустрічних однорідних вимог. Відтак, на переконання позивача за зустрічним позовом, зобов`язання сторін були припиненими шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог, а тому він просив суд визнати право ТОВ «Классік-Ассістанс» на припинення зобов`язання перед ПАТ «Дельта Банк» за Кредитним договором №49.8.2/05.2008-КЛТ від 11.02.2017 та визнати припиненими зобов`язання ТОВ «Классік-Ассістанс» перед ПАТ «Дельта Банк» за Кредитним договором №49.8.2/05/2008-КЛТ від 11.02.2017 та визнати припиненими кредиторські вимоги на суму вимог ПАТ «Дельта Банк» до ТОВ «Классік-Ассістанс».

Заперечуючи проти первісного позову, відповідач за первісним позовом подав відзив на позовну заяву, в якому зазначив про невірно здійснений позивачем розрахунок суми процентів, які базуються на єдиній процентній ставці, що не відповідає умовам Договору, а також вказав, що процентні ставки за різними додатковими угодами до Кредитного договору відрізнялися, відповідно здійснений позивачем розрахунок з використанням 18,5 процентів річних є невірним. Крім цього, відповідач за первісним позовом заперечив наявність у позивача за первісним позовом права вимоги до відповідача з огляду на те, що з долученої до матеріалів копії Договору купівлі-продажу прав вимоги від 27.09.2013 не вбачається, що ПАТ «Кредитпромбанк» відступлено ПАТ «Дельта Банк» право вимоги до ТОВ «Классік-Ассістанс» (позичальника) за Кредитним договором №49.8.2/05/2008-КЛТ у заявленому позивачем за первісним позовом до стягнення розмірі.

Відповідач за зустрічним позовом також заперечив проти задоволення зустрічного позову, вказуючи на те, що позивач за первісним позовом звернувся із заявою про визнання його кредиторських вимог з пропуском 30-денного строку, передбаченого Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», отже ТОВ «Классік-Ассістанс» було відмовлено у включенні до реєстру кредиторів АТ «Дельта Банк». Крім цього, зазначив про відсутність підстав для припинення зобов`язання за Кредитним договором, в зв`язку із відсутністю доказів сплати відповідачем заборгованості.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 28.05.2019 у справі №910/13243/17 первісний позов задоволено повністю. Стягнуто з ТОВ «Классік-Ассістанс» на користь ПАТ «Дельта Банк» 79 999 903, 68 грн. заборгованості за простроченим кредитом, 66 053 379, 79 грн. заборгованості за простроченими процентами та 240 000, 00 грн. витрат по сплаті судового збору. В задоволенні зустрічного позову - відмовлено.

Не погоджуючись із згаданим рішенням, ТОВ «Классік-Ассістанс» оскаржило його в апеляційному порядку, просило скасувати частково щодо відмови у зустрічному позові ТОВ «Классік-Ассістанс» до ПАТ «Дельта Банк» про визнання права на припинення зобов`язання та визнання припиненим зобов`язання на суму встановленого в межах первісного позову зобов`язання відповідача перед позивачем за Кредитним договором №49.8.2/05/2008-КЛТ від 11.02.2008 та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги ТОВ «Классік-Ассістанс» до ПАТ «Дельта Банк» про визнання права на припинення зобов`язання та визнання припиненим зобов`язання на суму встановленого в межах первісного позову зобов`язання відповідача перед позивачем за Кредитним договором №49.8.2/05/2008-КЛТ від 11.02.2008. В обґрунтування своїх вимог зазначило, що оскаржуване рішення ухвалено з порушенням положень процесуального та неправильним застосуванням норм матеріального права. Доводи апелянта зводяться до того, що під час розгляду справи судом першої інстанції порушувалось право відповідача на доступ до правосуддя; порушено принцип змагальності сторін; систематично порушувався порядок розгляду процесуальних клопотань та заяв, принцип належності доказів і правил доказування в господарському судочинстві; використанні докази, одержані з порушенням процесуального закону та відсутні в матеріалах справи; не доведено обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; порушено принцип диспозитивності господарського судочинства; не надано належної оцінки висновкам проведених судово-економічних експертиз, а також всім аргументам та доказам відповідача, що є суттєвими для прийняття обґрунтованого рішення; не надано оцінки факту порушення кредиторами зобов`язань за кредитним договором та документально підтвердженої наявності прострочення кредитора; невірно встановлено обсяг прав, одержаних позивачем за кредитним договором на підставі договору купівлі-продажу прав вимоги; невірно встановлено суму документально підтверджених вимог позивача до відповідача за кредитним договором; не надано належної оцінки відмови позивача у визнанні зобов`язань перед відповідачем за зустрічним позовом; безпідставно відмовлено у задоволенні зустрічних вимог відповідача на припинення зобов`язань за кредитним договором шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог; проігноровано правові висновки Верховного Суду щодо норм права, які регулюють обставини даної справи.

Заперечуючи проти апеляційної скарги, позивач за первісним позовом подав відзив на апеляційну скаргу, в якому стверджував про безпідставність та необґрунтованість апеляційних вимог, просив не брати їх до уваги, оскаржуване рішення як законне та обґрунтоване залишити без змін. Зокрема, зазначив, що судом першої інстанції вірно встановлено, що боржник належним чином не сплачував заборгованість по Кредитному договору ні новому, ні старому кредитору, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість. Крім цього, зазначив, що АТ «Дельта Банк» долучило до матеріалів справи достатню кількість документів на підтвердження не лише факту укладання Кредитного договору та отримання кредитних коштів, а й факту переуступки прав вимоги за цим кредитом, а також невиконання відповідачем взятих на себе зобов`язань в частині повернення кредитних коштів ні новому, ні старому кредиторам. За твердженнями позивача за первісним позовом, оскільки невиконання зобов`язання за Кредитним договором підтверджується матеріалами справи, адже доказів сплати та/або погашення суми заборгованості ввідповідачем за первісним позовом не надано, підстави щодо припинення зобов`язань також відсутні. Крім цього, позивач за первісним позовом зазначив, що оскільки позивач за зустрічним позовом не надав доказів наявності невиконаного зобов`язання за договорами, за яким ТОВ «Классік-Ассістанс» відступлено право вимоги за Договором про відступлення прав вимоги, а також враховуючи, що ТОВ «Классік-Ассістанс» не внесено до реєстру акцептованих вимог кредиторів АТ «Дельта Банк», суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позивачем за зустрічним позовом не доведено наявності у нього права зустрічної однорідної вимоги за грошовим зобов`язанням до відповідача за зустрічним позовом, а відтак зустрічні позовні вимоги задоволенню не підлягають. Позивач за первісним позовом стверджував, на підставі Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», у АТ «Дельта Банк» відсутні законні підстави щодо включення до реєстру акцептованих вимог кредиторів Банку кредиторських вимог ТОВ «Классік-Ассістанс», адже кредитори АТ «Дельта Банк» мали можливість заявити свої вимоги з 08.10.2015 по 09.11.2015,однак відповідач за первісним позовом звернувся до Банку лише 19.11.2015, тобто з пропуском 30-ти денного строку передбаченого Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», відтак йому було відмовлено у включенні до реєстру кредиторів АТ «Дельта Банк».

Крім цього, позивачем за первісним позовом подано клопотання про поновлення строку на подання відзиву на апеляційну скаргу, яке задоволено судом апеляційної інстанції та поданий відзив прийнято до розгляду.

В судове засідання апеляційної інстанції 19.11.2019 з`явились представники сторін, представник відповідача за первісним позовом (апелянта) надав пояснення, в яких підтримав свою апеляційну скаргу, просив її задовольнити за наведених в ній підстав, оскаржуване рішення скасувати частково щодо відмови у зустрічному позові ТОВ «Классік-Ассістанс» до ПАТ «Дельта Банк» про визнання права на припинення зобов`язання та визнання припиненим зобов`язання на суму встановленого в межах первісного позову по даній господарській справі зобов`язання відповідача перед позивачем за Кредитним договором №49.8.2/05/2008-КЛТ від 11.02.2008 та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги ТОВ «Классік-Ассістанс» до ПАТ «Дельта Банк» про визнання права на припинення зобов`язання та визнання припиненим зобов`язання на суму зобов`язання відповідача перед позивачем за Кредитним договором №49.8.2/05/2008-КЛТ від 11.02.2008.

Представник позивача за первісним позовом в даному судовому засіданні надав пояснення, в яких заперечив доводи апеляційної скарги, просив не брати їх до уваги, оскаржуване рішення як законне та обґрунтоване залишити без змін.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши наявні матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку фактичних обставин даної господарської справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції вимог процесуального та матеріального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Як встановлено матеріалами справи, 11.02.2008 між ПАТ «Кредитпромбанк» (банк за договором) та ТОВ «Классік-Ассістанс» (відповідач за первісним позовом, позичальник за договором) укладено Кредитний договір №49.8.2/05/2008-КЛТ з подальшими змінами та доповненнями (далі - Кредитний договір), за умовами якого банк надав позичальнику кредит в розмірі 80 000 000,00 гривень під 18,5 процентів річних з кінцевим терміном повернення не пізніше 06.08.2014 включно, який позичальник зобов`язався своєчасно повернути, сплатити проценти за користування ним, а також виконати інші зобов`язання за Кредитним договором.

Відповідно до п. 3.4.5 Кредитного договору позичальник зобов`язався погасити заборгованість за кредитом та процентами не пізніше 06.08.2014 включно шляхом внесення готівки через касу банку на поточний рахунок або шляхом безготівкового перерахування коштів у валюті отриманого кредиту на поточний рахунок або на вимогу Банку у термін, зазначений у повідомленні-вимозі.

Проценти нараховуються (п.2.8.2 Кредитного договору) за кожним кредитом, наданим згідно з Додатковою угодою, 20-го числа кожного місяця, в останній робочий день місяця, у день повного дострокового погашення заборгованості за кредитом та у день повного погашення заборгованості за кредитом, вказаний у відповідній Додатковій угоді, виходячи із суми заборгованості за кредитом, яка обліковується на позичковому рахунку, та процентної ставки, яка встановлена у відповідній Додатковій угоді. Якщо 20-те число припадає на вихідний або святковий день нарахування процентів здійснюється наступного робочого дня за вихідним (святковим) днем.

Положеннями п. 3.4.9 Кредитного договору сторони погодили, що позичальник зобов`язався сплачувати банку пеню за прострочення строків сплати обов`язкових платежів у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період прострочення, від простроченої суми за кожний день прострочення.

Цей Договір згідно п. 5.1 набуває чинності з дня його підписання і діє до повного погашення позивальником кредитив, процентів за користування ним та комісії, а при наявності простроченої заборгованості - до сплати пені за несвоєчасне погашення кредитів та сплати процентів.

Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України).

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України ( п. 2 ч. 1 ст. 193 ГК України).

Відповідно до ст. 509 ЦК України, ст. 173 ГК України, в силу господарського зобов`язання, яке виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Договором на підставі ст. 626 ЦК України є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст.ст. 6, 627 ЦК України).

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є не обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України).

За кредитним договором згідно ст. 1054 ЦК України банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Положеннями ч. 2 ст. 1050 ЦК України визначено, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

За змістом ч.ч. 1, 3 ст. 1049 ЦК України позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, які встановлені договором.

Суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин на підставі ст. ст. 193 ГК України, 525, 526 ЦК України повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язань або одностороння зміна його умов, якщо інше не встановлено договором або законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Як встановлено матеріалами справи, ПАТ «Кредитпромбанк» належним чином виконано умови Кредитного договору та надано позичальнику кредит на умовах, визначених Кредитним договором з кінцевим терміном повернення не пізніше 06.08.2014. Факт надання ПАТ «Кредитпромбанк» кредитних коштів відповідачу підтверджується наявними в матеріалах виписками по особовим рахункам та меморіальним ордерам від первинного кредитора ПАТ «Кредитпромбанк», які правомірно прийняті місцевим господарським судом в якості належних та допустимих доказів, відповідно доводи апелянта в цій частині як безпідставні та необґрунтовані не заслуговують на увагу.

При цьому, слід зазначити, що жодних доказів сплати позичальником кредитних коштів та процентів по кредиту у строки та розміри, визначені Кредитним договором, матеріали справи не містять, що свідчить про наявність у відповідача заборгованості за цим Кредитним договором.

Разом з цим, матеріалами справи встановлено, що 27.09.2013 між ПАТ «Кредитпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги від 27.09.2013, за умовами якого ПАТ «Кредитпромбанк» відступив право вимоги ПАТ «Дельта Банк» за Договорами, перелік та купівельна ціна яких визначені у Додатку до Договору купівлі-продажу прав вимоги від 27.09.2013.

В судовому засіданні першої інстанції 28.05.2019 судом оглянуто оригінал Договору купівлі-продажу прав вимоги від 27.09.2013 із наданим до нього Додатком та встановлено, ПАТ «Кредитпромбанк» відступлено ПАТ «Дельта Банк» право вимоги до позичальника (ТОВ «Классік-Ассістанс») за Кредитним договором №49.8.2/05/2008-КЛТ від 11.02.2008 в розмірі 146 053 283,47 грн. Вказані обставини відображено в протоколі судового засіданні від 28.05.2019 та в тексті оскаржуваного рішення.

За змістом ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Первісний кредитор у зобов`язанні згідно ст. 517 ЦК України повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.

За приписами ст. 519 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором.

Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків (ст. 516 ЦК України)

Як встановлено матеріалами справи, ТОВ «Классік-Ассістанс» було повідомлено про відступлення права вимоги за Договором купівлі-продажу прав вимоги від 27.09.2013, про що свідчить зміст листа №2/01-17/10601 від 11.10.2013, згідно якого ПАТ «Дельта Банк» було відмовлено у включенні вимог ТОВ «Классік-Ассістанс» до реєстру акцептованих вимог кредиторів банку.Обізнаність про відступлення права вимоги за Договором купівлі-продажу прав вимоги від 27.09.2013 підтверджується заявою ТОВ «Классік-Ассістанс» №7 від 15.09.2017 про зарахування зустрічних однорідних вимог, тобто ТОВ «Классік-Ассістанс» було відомо про здійснення заміни кредитора у зобов`язанні за Кредитним договором.

При цьому, слід зазначити, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, наслідком неповідомлення боржника про заміну кредитора у зобов`язанні є лише ризик нового кредитора у разі виникнення несприятливих для нього наслідків щодо виконання боржником свого обов`язку на користь первісного кредитора, в той час як матеріали даної справи не містять доказів виконання відповідачем свого зобов`язання за Кредитним договором ані на користь нового кредитора, ані на користь первісного кредитора.

Таким чином, до позивача за первісним позовом перейшло право вимоги до відповідача в розмірі 146 053 283,47 грн. за Кредитним договором №49.8.2/05/2008-КЛТ від 11.02.2008, з яких 79 999 903,68 грн. заборгованості за простроченим кредитом та 66 053 379,79 грн. заборгованості за простроченими процентами за Кредитним договором.

Як вище згадувалось, заперечуючи проти позову відповідач за первісним позовом стверджував про помилковість здійсненого позивачем розрахунку заборгованості за Кредитним договором, тому з метою встановлення розміру заборгованості за Кредитним договором щодо сплати кредиту та процентів ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.12.2017 у справі №910/13243/17 було призначено судову економічну експертизу, проведення якої доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз.

Згідно Висновку експерта за результатами проведеної судово-економічної експертизи від 31.01.2019 №1620/18-45/2761ч2763/19-72 фактична заборгованість ТОВ «Классік-Ассістанс» перед ПАТ «Кредитпромбанк» за основною сумою кредиту згідно Кредитного договору, яка відповідає розміру основної суми кредиту, що передавалась ПАТ «Дельта Банк» за Договором купівлі-продажу прав вимоги від 27.09.2013 документально підтверджується у сумі 79 999 903,68 грн.; розмір суми нарахованих, але не сплачених процентів за Кредитним договором документально підтверджується у сумі 66 053 379,79 грн.

Таким чином, твердження відповідача за первісним позовом щодо неправильності здійснення розрахунку заборгованості за Кредитним договором спростовується вищезазначеним висновком експерта, який належним чином оцінений судом першої інстанції.

Крім цього, місцевим судом правомірно зазначено про необґрунтованість заперечень відповідача за первісним позовом щодо відсутності доказів надання кредитних коштів за Кредитним договором №49.8.2/05/2008-КЛТ від 11.02.2008, адже такі доводи спростовуються наявними в матеріалах справи копіями заяв ТОВ «Классік-Ассістанс» від 07.02.2008 та від 08.02.2018, в яких відповідач за первісним позовом просив розглянути питання щодо видачі кредитних коштів в сумі 80 000 000,00 грн, а також меморіальними ордерами та виписками по особовим рахункам первісного кредитора ТОВ «Кредитпромбанк».

Твердження апелянта про те, що ПАТ «Дельта Банк» ніколи не надавало йому кредитних коштів за Кредитним договором чи додатковими угодами до нього також не заслуговують на увагу. Як встановлено судом, надання кредитних коштів здійснено ПАТ «Кредитпромбанк», а не позивачем за первісним позовом, останнім не зазначалось, що саме він надав відповідачу за первісним позовом кредитні кошти.

З огляду на наведене та те, що доказів сплати позичальником кредитних коштів та процентів по кредиту у строки та розміри, визначені Кредитним договором, матеріали справи не містять, апеляційний суд визнав обґрунтованими висновки суду першої інстанції, що вимоги позивача про стягнення з відповідача за первісним позовом 79 999 903,68 грн. заборгованості за простроченим кредитом та 66 053 379,79 грн. заборгованості за простроченими процентами за Кредитним договором №49.8.2/05/2008-КЛТ від 11.02.2008, право вимоги за яким перейшло до позивача за первісним позовом на підставі укладеного з ПАТ «Кредитпромбанк» Договору купівлі-продажу прав вимоги від 27.09.2013, доведені належними та допустимими доказами, відповідачем за первісним позовом не спростовані, відтак підлягають задоволенню в повному обсязі.

Разом з цим, як вище згадувалось, ТОВ «Классік-Ассістанс» звернулось до Господарського суду міста Києва із зустрічною позовною заявою до ПАТ «Дельта Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича про визнання права на припинення зобов`язання та визнання припиненим зобов`язання, мотивуючи свої вимоги тим, що ТОВ «Классік-Ассістанс» є кредитором ПАТ «Дельта Банк» в зв`язку з укладенням Договору відступлення права вимоги №4/1-ВС від 07.08.2015, за яким ТОВ «Классік-Ассістанс» отримало право вимоги до ПАТ «Дельта Банк» на загальну суму 463 246 008,00 грн., а в подальшому відступило частину придбаних прав вимоги до ПАТ «Дельта Банк» на користь ТОВ «Український фінансовий альянс», відтак на момент початку ліквідаційної процедури ПАТ «Дельта Банк» ТОВ «Классік-Ассістанс» належало право вимоги до ПАТ «Дельта Банк» на загальну суму 167 956 674,67 грн. Крім цього, позивач за зустрічним позовом зазначив, що про наявність вказаних кредиторських вимог на загальну суму 167 956 674,67 грн ТОВ «Классік-Ассістанс» подало уповноваженій особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» заяву вих. №30 від 06.11.2015 про визнання кредиторських грошових вимог ТОВ «Классік-Ассістанс» до ПАТ «Дельта Банк» на суму 167 956 674,67 грн. та заяву №7 від 15.09.2017 про зарахування зустрічних однорідних вимог. Відтак, на переконання позивача за зустрічним позовом, зобов`язання сторін були припинені шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог, а тому він просив суд визнати право ТОВ «Классік-Ассістанс» на припинення зобов`язання перед ПАТ «Дельта Банк» за Кредитним договором №49.8.2/05.2008-КЛТ від 11.02.2017 та визнати припиненими зобов`язання ТОВ «Классік-Ассістанс» перед ПАТ «Дельта Банк» за Кредитним договором №49.8.2/05/2008-КЛТ від 11.02.2017.

За Договором про відступлення прав вимоги №4/1-ВС від 07.08.2015 ТОВ «Классік-Ассістанс» отримало право вимоги до ПАТ «Дельта Банк» за ощадними депозитними сертифікатами на пред`явника, виданими ПАТ «Дельта Банк» 25.07.2012, за Договорами банківського вкладу №003-28810-130215 від 13.02.2015, №018-28810-150115 від 15.01.2015, №019-28810-150115 від 15.01.2015, №001-28810-160215 від 16.02.2015, №001-28810-210814 від 21.08.2014, за договором купівлі-продажу прав вимоги за кредитами з відкладальною обставиною від 25.07.2012, укладеним між ТОВ «Вердикт Фінанс» та ПАТ «Дельта Банк».

Зазначене право вимоги за Договором про відступлення прав вимоги №4/1-ВС від 07.08.2015 належало первісному кредитору на підставі договорів про відступлення права вимоги, укладених з Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Фінанс», а саме №1/1-ВФ від 04.08.2015; №2/1-ВФ від 04.08.2015, №3/1-ВФ від 06.08.2015.

При цьому, ТОВ «Вердикт Фінанс» отримало право вимоги за Договорами банківського вкладу №003-28810-130215 від 13.02.2015, №018-28810-150115 від 15.01.2015, №019-28810-150115 від 15.01.2015 за Договором відступлення права вимоги №01/1-Х від 03.08.2015, а право вимоги за Договорами банківського вкладу №001-28810-160215 від 16.02.2015, №001-28810-210814 від 21.08.2014 ТОВ «Вердикт Фінанс» - на підставі Договору відступлення права вимоги №02/1-Х від 03.08.2015.

За приписами ст. 601 ЦК України та ч. 3 ст. 203 ГК України зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.

За вищенаведених правових норм зарахування зустрічних однорідних вимог є способом припинення одночасно двох зобов`язань, в одному з яких одна сторона є кредитором, а інша - боржником, а в другому зобов`язанні навпаки боржник у першому зобов`язанні є кредитором у другому. Допускаються випадки, так званого часткового зарахування, коли одне зобов`язання (менше за розміром) зараховується повністю, а інше (більше за розміром) - лише в частині, що дорівнює розміру першого зобов`язання. В такому випадку зобов`язання в частині, що залишилася, може припинятися будь-якими іншими способами.

Зарахування можливе за наявності одночасно наступних умов: бути зустрічними (кредитор за одним зобов`язанням є боржником за іншим, а боржник за першим зобов`язанням є кредитором за другим); бути однорідними (зараховуватися можуть вимоги про передачу речей одного роду, зокрема грошей). Допускається зарахування однорідних вимог, які випливають із різних підстав (різних договорів тощо); строк виконання щодо таких вимог настав, не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги.

Таким чином, передумовою для здійснення зарахування зустрічних однорідних вимог має бути наявність реального, безспірного зобов`язання кожної із сторін.

Зарахування зустрічних однорідних вимог можливе виключно у разі дійсної наявності таких вимог у кожного з учасників правовідносин по відношенню один до одного.

За приписами ч. 2 ст. 11 ЦК України та ст. 174 ГК України однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договір.

Як на підставу наявного у нього права зустрічної вимоги позивач за зустрічним позовом посилався на Договір відступлення права вимоги №4/1-ВС від 07.08.2015, за яким він набув право вимагати від ПАТ «Дельта Банк» виконання грошового зобов`язання в сумі 167 956 674,67 грн.

Разом з тим, підставою виникнення грошового зобов`язання є депозитні сертифікати та договори банківського вкладу, право вимоги за якими передано ТОВ «Классік-Ассістанс» згідно Договору відступлення права вимоги №4/1-ВС від 07.08.2015, тобто договір відступлення права вимоги в свою чергу є лише правовою підставою для заміни сторони (кредитора) у грошовому зобов`язання, яке виникло з інших договорів.

При цьому, матеріали справи не містять жодних належних доказів наявності невиконаного зобов`язання за вищезазначеними депозитними сертифікатами та договорами банківського вкладу, а сам договір про відступлення права вимоги не є достатнім доказом наявності такого зобов`язання.

Крім цього, як на підставу наявності у нього права вимоги до ПАТ «Дельта Банк» позивач за зустрічним позовом посилався на рішення Господарського суду міста Києва від 18.05.2015 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 27.07.2015 у справі №910/4232/15-г, в яких судами встановлено, що сума заборгованості ПАТ «Дельта Банк» за договором купівлі-продажу прав вимоги за кредитами з відкладальною обставиною від 25.07.2012, укладеним між ПАТ «Дельта Банк» і ТОВ «Вердикт Фінанс» (права за яким в подальшому на підставі Договору про відступлення права вимоги №4/1-ВС від 07.08.2015 набуло ТОВ «Классік-Ассістанс»), становить 415 350 227,00 грн.

Судом встановлено, що постановою Вищого господарського суду України від 16.12.2015 постанову Київського апеляційного господарського суду від 27.07.2015 та рішення Господарського суду міста Києва від 18.05.2015 у справі № 910/4232/15-г скасовано, справу №910/4232/15-г передано на новий розгляд до Господарського суду міста Києва, за результатом якого в задоволені позову відмовлено, отже рішенням Господарського суду міста Києва від 18.05.2015 та постановою Київського апеляційного господарського суду від 27.07.2015 у справі №910/4232/15-г не може підтверджуватися наявність кредиторських вимог у ТОВ «Классік-Ассістанс» до ПАТ «Дельта Банк».

При цьому, слід зазначити, що наявність зустрічних вимог та можливість їх зарахування перебуває в прямій залежності від існування зобов`язань, вимоги за якими зараховуються. Відповідно, з огляду на відсутність доказів наявності невиконаного зобов`язання за договорами, право вимоги за якими відступлено ТОВ «Классік-Ассістанс» згідно Договору відступлення права вимоги №4/1-ВС від 07.08.2015, позивачем за зустрічним позовом не доведено наявність у нього права зустрічної однорідної вимоги за грошовим зобов`язанням до відповідача за зустрічним позовом,відтак місцевим судом вірно не прийнято до уваги твердження позивача за зустрічним позовом про проведення ним зарахування зустрічних однорідних вимог, в зв`язку з недоведеністю належності такого зарахування.

Одночасно з цим, зарахування зустрічних однорідних вимог між ТОВ «Классік-Ассістанс» та ПАТ «Дельта Банк» не можливо також здійснити з огляду на те, що 02.03.2015 Постановою Правління Національного банку України №150 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних» віднесено банк до категорії неплатоспроможних, визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління Національного банку України від 30.10.2014 №692/БТ «Про віднесення ПАТ «Дельта Банк» до категорії проблемних».

02.03.2015 Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на підставі постанови Правління Національного банку України «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних» від 02.03.2015 №150 прийнято рішення «Про запровадження тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк» №51, на підставі якого з 03.03.2015 розпочато процедуру виведення Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації строком на три місяці з 03.03.2015 по 02.06.2015.

Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб «Про внесення змін до рішення виконавчої дирекції Фонду від 02.03.2015 №51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк» від 08.04.2015 №71 до рішення виконавчої дирекції Фонду від 02.03.2015 №51 внесено зміни, відповідно до яких тимчасову адміністрацію запроваджено строком на шість місяців з 03.03.2015 по 02.09.2015 включно.

Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб «Про продовження строків здійснення тимчасової адміністрації у АТ «Дельта Банк» від 03.08.2015 №147 строки здійснення тимчасової адміністрації у АТ «Дельта Банк» продовжено по 02.10.2015 включно.

Звертаючись з даним зустрічним позовом до суду, позивач за зустрічним позовом стверджував, що звертався до ПАТ «Дельта Банк» із заявою від 06.11.2015 вих.№30 про визнання кредиторських грошових вимог ТОВ «Классік-Ассістанс» до ПАТ «Дельта Банк» на суму 167 956 674,67 грн. та заявою №7 від 15.09.2017 про зарахування зустрічних однорідних вимог, однак відповідач за зустрічним позовом зарахування зустрічних однорідних вимог належним чином на даний час так і не здійснив. При цьому, позивач за первісним позовом вважав, що встановлені п. 8 ч. 2 ст. 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» обмеження не поширюються на зобов`язання банку щодо зарахування зустрічних однорідних вимог у разі, якщо боржник банку одночасно є кредитором цього банку і грошові кошти спрямовуються на погашення зобов`язань за кредитом цього боржника перед цим банком за кредитними договорами та/або за емітованими цим боржником борговими цінними паперами. Відтак, позивач за зустрічним позовом вважав, що оскільки став кредитором позивача ще до початку процедури ліквідації, то його зобов`язання на вищезгадану суму мають бути припиненими.

За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 1 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» цим Законом встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків. Метою цього Закону є захист прав і законних інтересів вкладників банків, зміцнення довіри до банківської системи України, стимулювання залучення коштів у банківську систему України, забезпечення ефективної процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків.

Ліквідація банку - процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства (п. 6 ч. 1 ст. 2 вказаного Закону).

Відповідно до ч. 6 ст. 77 Закону України «Про банки та банківську діяльність» Фонд гарантування вкладів фізичних осіб у день отримання рішення Національного банку України про ліквідацію банку набуває прав ліквідатора банку та розпочинає процедуру його ліквідації відповідно до Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Тимчасовим адміністратором неплатоспроможного банку та ліквідатором банку (крім ліквідації банку за рішенням власників) є Фонд. Фонд може делегувати рішенням виконавчої дирекції Фонду частину або всі свої повноваження як тимчасового адміністратора або ліквідатора уповноваженій особі (уповноваженим особам) Фонду, яка має високі професійні та моральні якості, бездоганну ділову репутацію, повну вищу освіту в галузі економіки, фінансів чи права (не нижче кваліфікаційного рівня «спеціаліст») та професійний досвід, необхідний для виконання заходів у межах здійснення тимчасової адміністрації. (ч. 1 ст. 35 Закону України Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»).

За приписами ч. ч. 1, 5 ст. 36 вказаного Закону України з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Фонд набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення.

Під час тимчасової адміністрації не здійснюється:

1) задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку;

2) примусове стягнення майна (у тому числі коштів) банку, накладення арешту та звернення стягнення на майно (у тому числі кошти) банку (виконавче провадження щодо банку зупиняється, у тому числі знімаються арешти, накладені на майно (у тому числі на кошти) банку, а також скасовуються інші вжиті заходи примусового забезпечення виконання рішення щодо банку);

3) нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), а також зобов`язань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов`язань банку;

4) зарахування зустрічних вимог, у тому числі зустрічних однорідних вимог, припинення зобов`язань за домовленістю (згодою) сторін (у тому числі шляхом договірного списання), поєднанням боржника і кредитора в одній особі;

5) нарахування відсотків за зобов`язаннями банку перед вкладниками та кредиторами.

Відповідно до ч. 2 ст. 46 Закону України Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» з дня початку процедури ліквідації банку:

1) припиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів)) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Якщо в банку, що ліквідується, здійснювалася тимчасова адміністрація, з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку тимчасова адміністрація банку припиняється. Керівники банку звільняються з роботи у зв`язку з ліквідацією банку;

2) банківська діяльність банку завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню або збільшенню ліквідаційної маси;

3) строк виконання всіх грошових зобов`язань банку та зобов`язання щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів) вважається таким, що настав;

4-1) нарахування відсотків, комісійних, штрафів, інших очікуваних доходів за активними операціями банку може припинятися у терміни, визначені договорами з клієнтами банку у разі, якщо це сприятиме збереженню або збільшенню ліквідаційної маси;

5) відомості про фінансове становище банку перестають бути конфіденційними чи становити банківську таємницю;

6) укладення правочинів, пов`язаних з відчуженням майна банку чи передачею його майна третім особам, допускається в порядку, передбаченому статтею 51 цього Закону;

7) втрачають чинність публічні обтяження чи обмеження на розпорядження (у тому числі арешти) будь-яким майном (коштами) банку. Накладення нових обтяжень чи обмежень на майно банку не допускається;

8) забороняється зарахування зустрічних вимог, у тому числі зустрічних однорідних вимог, припинення зобов`язань за домовленістю (згодою) сторін (у тому числі шляхом договірного списання), прощення боргу, поєднання боржника і кредитора в одній особі внаслідок укладення будь-яких правочинів з іншими особами, крім банку, зарахування на вимогу однієї із сторін.

Обмеження, встановлені цим пунктом, не поширюються на зобов`язання банку щодо зарахування зустрічних однорідних вимог, крім обмежень, прямо передбачених законом, у разі, якщо боржник банку одночасно є кредитором цього банку і грошові кошти спрямовуються на погашення зобов`язань за кредитом цього боржника перед цим банком за кредитними договорами та/або за емітованими цим боржником борговими цінними паперами, виключно з урахуванням того, що:

- за кредитним договором не було здійснено заміни застави, а саме не відбувалося зміни будь-якого з предметів застави на предмет застави, яким виступають майнові права на отримання коштів боржника, які розміщені на відповідних рахунках у неплатоспроможному банку, протягом одного року, що передує даті початку процедури виведення Фондом банку з ринку;

- кошти перебували на поточних та/або депозитних рахунках такого боржника на дату початку процедури виведення Фондом банку з ринку та договірне списання з цих рахунків передбачено умовами договорів, укладених між боржником і банком.

Зазначені операції у будь-якому разі заборонені за договорами, укладеними з пов`язаними з банком особами.

Як встановлено матеріалами справи, в реєстрі акцептованих кредиторів ТОВ «Классік-Ассістанс» відсутнє (лист ПАТ «Дельта Банк» №2/01-17/10601 від 11.10.2013 ), а тому на момент укладення Договору про відступлення прав вимоги №4/1-ВС від 07.08.2015 у ТОВ «Классік-Ассістанс» було відсутнє право вимоги належного виконання грошових зобов`язань ПАТ «Дельта Банк» на суму 167 956 674, 67 грн, відповідно й зарахування зустрічних однорідних вимог в даному випадку неможливе.

Таким чином, вказуючи про відступлення права вимоги ТОВ «Классік-Ассістанс» до ПАТ «Дельта Банк» на суму 167 956 674, 67 грн., позивач за зустрічним позовом не надав суду доказів наявного невиконаного зобов`язання за договорами, за яким ТОВ «Классік-Ассістанс» відступило право вимоги за Договором про відступлення прав вимоги №4/1-ВС від 07.08.2015 та враховуючи що ТОВ «Классік-Ассістанс» не внесено до реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «Дельта Банк», апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про не доведення позивачем за зустрічним позовом наявного у нього права зустрічної однорідної вимоги за грошовим зобов`язанням до відповідача за зустрічним позовом, відтак в задоволенні зустрічного позову слід відмовити.

Доводи апелянта з приводу порушення судом першої інстанції норм процесуального права, які, на його думку,зокрема, полягають в порушенні права відповідача на доступ до правосуддя; принципу змагальності сторін; систематичному порушенні порядку розгляду процесуальних клопотань та заяв, принципу належності доказів і правил доказування в господарському судочинстві; використанні доказів, одержаних з порушенням процесуального закону та відсутніх в матеріалах справи; порушені принципу диспозитивності господарського судочинства не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи судом апеляційної інстанції.

Крім цього, враховуючи приписи ч. 1 ст. 9 Конституції України та ратифікацію Законом України від 17.07.1997 №475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Зокрема, Європейський суд з прав людини у справі «Проніна проти України» у рішенні від 18.07.2006 та у справі «Трофимчук проти України» у рішенні від 28.10.2010 зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент сторін. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім цього, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

З урахуванням усіх фактичних обставин справи, встановлених місцевим та апеляційним судами, інші доводи апелянта за текстом його апеляційної скарги не заслуговують на увагу, оскільки не впливають на вирішення спору у даній справі.

За таких обставин, апеляційний господарський суд погоджується із висновками місцевого суду як законними, обґрунтованими обставинами й матеріалами справи, детальний аналіз яких, як і нормативне обґрунтування прийнятого судового рішення наведено місцевим судом, підстав для скасування його не знаходить. Доводи апелянта по суті скарги в межах заявлених вимог, як безпідставні й необґрунтовані не заслуговують на увагу, оскільки не підтверджуються жодними доказами по справі й не спростовують викладених в судовому рішенні висновків.

Керуючись ст.ст. 269-270, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. ст. 276, 281-284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Классік-Ассістанс» залишити без задоволення, рішення Господарського суду міста Києва від 28.05.2019 у справі № 910/13243/17 - без змін.

Матеріали справи № 910/13243/17 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 288-289 ГПК України.

Повний текст постанови складено 25.11.2019

Головуючий суддя С.Я. Дикунська

Судді А.О. Мальченко

Г.А. Жук