УХВАЛА

25 листопада 2019 року

м. Київ

Справа № 1/102"Б"

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Васьковський О.В. - головуючий, Білоус В.В., Погребняк В.Я.,

розглянувши матеріали касаційної скарги арбітражного керуючого Мельника В.О.

на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 21.10.2019

та ухвалу Господарського суду Житомирської області від 25.06.2019

за заявою арбітражного керуючого Мельника В.О.

про поновлення на посаді ліквідатора ВАТ "Сервіс"

у межах справи № 1/102"Б"

за заявою Державної податкової інспекції у Малинському районі

до Відкритого акціонерного товариства "Сервіс"

про визнання банкрутом

ВСТАНОВИВ:

11.11.2019 арбітражний керуючий Мельник В.О. звернувся до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 21.10.2019 та ухвалу Господарського суду Житомирської області від 25.06.2019 у справі №1/102"Б" в порядку статей 286-288 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи №1/102"Б" визначено колегію суддів Верховного Суду у складі: головуючий суддя - Васьковський О.В., суддя - Білоус В.В., суддя - Погребняк В.Я., що підтверджується витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи (касаційної скарги, апеляційної скарги, заяви) між суддями від 15.11.2019.

Частиною 2 статті 6 та частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України та зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пункт 8 частини 2 статті 129 Конституції України встановлює серед основних засад судочинства, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Право на суд, одним із аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення (рішення Європейського Суду з прав людини від 18.11.2010 у справі "Мушта проти України").

Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), учасники справи, а також особи, які не брали участь у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати касаційну скаргу на ухвали і постанови суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку та постанови суду апеляційної інстанції у справах про банкрутство (неплатоспроможність) у випадках, передбачених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

При вирішенні питання про відкриття чи відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою, залишення касаційної скарги без руху чи її повернення скаржнику, Верховний Суд керується нормами процесуального закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи в силу положень частини 3 статті 3 ГПК України в редакції Закону України №2147-VІІІ від 03.10.2017.

Як вбачається з матеріалів касаційної скарги, 11.11.2019 арбітражний керуючий Мельник В.О. безпосередньо звернувся до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 21.10.2019, якою переглянуто ухвалу Господарського суду Житомирської області від 25.06.2019 про поновлення на посаді ліквідатора банкрута.

Відповідно до частини 6 статті 12 ГПК України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку, передбаченому цим Кодексом для позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Частиною 2 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу України з процедур банкрутства №2597-VIII від 18.10.2018, який вступив в дію 21.10.2019 визнано такими, що втратили чинність: Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" від 14 травня 1992 року N 2343-XII з наступними змінами; Постанову Верховної Ради України "Про введення в дію Закону України "Про банкрутство" від 14 травня 1992 року N 2344-XII.

Частиною 3 статті 9 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено особливості оскарження судових рішень у процедурі банкрутства. Так, у касаційному порядку не підлягають оскарженню постанови апеляційного господарського суду, прийняті за результатами перегляду судових рішень, крім: ухвали про відкриття провадження у справі про банкрутство, ухвали за результатами розгляду грошових вимог кредиторів, ухвали про закриття провадження у справі про банкрутство, а також постанови про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури. Скарги на постанови апеляційних господарських судів, прийняті за результатами оскарження ухвал господарського суду у справах про банкрутство, які не підлягають оскарженню окремо, можуть включатися до касаційної скарги на ухвали, постанови у справах про банкрутство, що підлягають оскарженню.

Отже, аналіз норми частини 3 статті 9 Кодексу України з процедур банкрутства дозволяє дійти висновку про те, що прийняті у справі про банкрутство рішення судів за результатами розгляду заяви (клопотання) про поновлення на посаді ліквідатора банкрута, можуть бути предметом касаційного перегляду лише у випадку включення до касаційної скарги на ухвали, постанови, які підлягають оскарженню в касаційному порядку.

З поданої касаційної скарги вбачається, що предметом касаційного оскарження визначено постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 21.10.2019, якою залишено без змін ухвалу Господарського суду Житомирської області від 25.06.2019 про поновлення на посаді ліквідатора банкрута, можливість оскарження якої не передбачено частиною 3 статті 9 Кодексу України з процедур банкрутства, оскільки, розгляд питання про поновлення на посаді ліквідатора банкрута завершується із завершенням відповідного апеляційного провадження.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 293 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Враховуючи викладене та з огляду на подання арбітражним керуючим касаційної скарги 11.11.2019 в період чинності Кодексу України з процедур банкрутства на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, арбітражному керуючому Мельнику В.О. необхідно відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 21.10.2019 та ухвалу Господарського суду Житомирської області від 25.06.2019 у справі №1/102"Б" на підставі пункту 1 частини 1 статті 293 ГПК України.

На підставі викладеного та керуючись частиною 3 статті 9 Кодексу України з процедур банкрутства, статтями 234, 235, пунктом 4 частини 1 статті 287, пунктом 1 частини 1 статті 293 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд, -

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою арбітражного керуючого Мельника В.О. на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 21.10.2019 та ухвалу Господарського суду Житомирської області від 25.06.2019 у справі №1/102"Б".

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий О.В. Васьковський

Судді В.В. Білоус

В.Я. Погребняк