ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.11.2019 року м.Дніпро Справа № 904/4568/18

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Верхогляд Т.А. (доповідач) суддів: Паруснікова Ю.Б, Чередка А.Є.,

розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний комбінат" на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 20.06.2019 року у справі №904/4568/18 (суддя Красота О.І.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АСТРА-ТРЕЙДІНГ", м. Дніпро

до Публічного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний комбінат", м. Кам`янське, Дніпропетровська область

про стягнення попередньої оплати та збитків,-

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 20.06.2019 року у справі № 904/4568/18 відмовлено у задоволенні скарги Публічного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний комбінат» на дії та бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенко Ю.О. про:

- визнання неправомірними дій приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенко Ю.О. в частині винесення у виконавчому проваджені №59263073 постанови від 03.06.2019 року про арешт майна ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат», якою арешт накладено на все рухоме майно боржника та заборонено відчужувати;

- визнання неправомірною та скасування постанови приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенко Ю.О. від 03.06.2019 року, винесеної у виконавчому проваджені №59263073, про арешт майна ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат», якою арешт накладено на все рухоме майно боржника та заборонено відчужувати;

- визнання неправомірними дії приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенко Ю.О. з реєстрації публічного обтяження: тип реєстрації: поточна; тип обтяження: арешт рухомого майна; зареєстровано: 04.06.2019 10:32:14 за №26679461 на підставі постанови про арешт майна боржника, серія та номер: 59263073, виданий 03.06.2019 року, видавник: приватний виконавець Лисенко Юрій Олександрович;

- визнання неправомірною та скасування реєстрації публічного обтяження:

тип реєстрації: поточна; тип обтяження: арешт рухомого майна; зареєстровано: 04.06.2019 10:32:14 за №26679461 на підставі постанови про арешт майна боржника, серія та номер: 59263073, виданий 03.06.2019, видавник: приватний виконавець Лисенко Юрій Олександрович.

Ухвала мотивована тим, що скаржник не довів та документально не підтвердив протиправність дій приватного виконавця під час здійснення оскаржуваних дій.

Суд зазначив, що:

- основною умовою зупинення виконавчих дій є обізнаність виконавця щодо порушення господарським судом провадження у справі про банкрутство відносно конкретного боржника, виконавчі документи якого перебувають на виконанні приватного виконавця;

- скаржником будь-яких доказів стосовно існування ухвали господарського суду Дніпропетровської області від 31.05.2019 року про відкриття провадження у справі про банкрутство ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат», якою введено процедуру розпорядження майном та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, оголошення про порушення справи про банкрутство ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат», яке розміщено на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України в мережі Інтернет 31.05.2019 року за №59961 та постанови від 03.06.2019 року про арешт майна боржника суду не надано;

- підстав для повернення виконавчого документа стягувачу у приватного виконавця не було і постанова про відкриття виконавчого провадження та накладення арешту на кошти боржника вчинені відповідно до приписів Закону України «Про виконавче провадження»;

- судом встановлено, що 04.03.2019 року арбітражним керуючим боржника Соколом О.Ю. було повідомлено приватного виконавця про порушення судом справи про банкрутство ПАТ`Дніпровський металургійний комбінат» та надано заяву про зупинення виконавчого провадження.

Не погодившись з ухвалою, ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат», звернулось до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій посилається на порушення господарським судом Дніпропетровської області норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що:

- вчинення дій, направлених на стягнення коштів чи майна боржника, відносно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, зокрема накладення арешту на кошти та майно боржника, поза процедурою банкрутства, тобто без відповідної ухвали суду чи участі розпорядника майна, є порушенням вимог Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом»;

- інформація про порушення справи про банкрутство ПАТ «ДМК» та введення мораторію на задоволення вимог кредиторів підлягає опублікуванню і відповідно була відображена на офіційних сайтах згідно чинного законодавства України і є загальновідомою;

- після оприлюднення відомостей про справу про банкрутство Публічного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний комбінат» відносно останнього процесуальні дії з примусового виконання могли бути вчиненні лише у справі про банкрутство, а виконавче провадження з примусового виконання рішення по даній справі підлягало обов`язковому зупиненню;

- оскільки провадження у справі про банкрутство ПАТ «ДМК» було відкрито раніше звернення стягувача із заявою про відкриття виконавчого провадження, і навіть раніше видачі виконавчого документа, то відкривши виконавче провадження, приватний виконавець не мав права накладати арешт на рухоме майно ПАТ «ДМК»;

- приватний виконавець, як особа уповноважена державою здійснювати діяльність з примусового виконання рішень, не може посилатися на те, що йому було невідомо про відомості, які є офіційно оприлюдненими і загальновідомими, у зв`язку з чим мають бути застосовані спеціальні норми, які регулюють правовий статус боржника і суд першої інстанції безпідставно виходив із того, що приватному виконавцю не було відомо про порушення провадження у справі про банкрутство.

Просить скасувати ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 20.06.2019 року по справі №904/4568/18 про відмову в задоволенні скарги Публічного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний комбінат».

Винести ухвалу, якою задовольнити скаргу Публічного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний комбінат» від 11.06.2019 року на дії та бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенка Ю.О.

Просив суд:

- визнати неправомірними дії приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенко Ю.О. в частині винесення у виконавчому проваджені №59263073 постанови від 03.06.2019 року про арешт майна ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат», якою арешт накладено на все рухоме майно боржника та заборонено відчужувати;

- визнати неправомірною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенко Ю.О. від 03.06.2019 року, винесену у виконавчому проваджені №59263073, про арешт майна ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат», якою арешт накладено на все рухоме майно боржника та заборонено відчужувати;

- визнати неправомірними дії приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенко Ю.О. з реєстрації публічного обтяження: тип реєстрації: поточна; тип обтяження: арешт рухомого майна; зареєстровано: 04.06.2019 10:32:14 за №26679461 на підставі постанови про арешт майна боржника, серія та номер: 59263073, виданий 03.06.2019 року, видавник: приватний виконавець Лисенко Юрій Олександрович;

- визнати неправомірною та скасувати реєстрацію публічного обтяження: тип реєстрації: поточна; тип обтяження: арешт рухомого майна; зареєстровано: 04.06.2019 року 10:32:14 за №26679461 на підставі постанови про арешт майна боржника, серія та номер: 59263073, виданий 03.06.2019 року, видавник: приватний виконавець Лисенко Юрій Олександрович.

У відзиві на апеляційну скаргу приватний виконавець проти її задоволення заперечує. Вважає, що його дії відповідають вимогам чинного законодавства та зазначає наступне:

- Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» передбачено, що правову основу діяльності приватних виконавців становлять Конституція України, закони та інші нормативно-правові акти, що прийняті на їх виконання;

- при проведенні виконавчих дій, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), приватні виконавці керуються Законом України «Про виконавче провадження». Інструкцією з організації примусового виконання рішень;

- норми Закону України «Про виконавче провадження» є спеціальними та пріоритетними нормами, якими необхідно керуватись при здійсненні виконавчих дій, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб);

- Законом України «Про виконавче провадження» не встановлено обов`язок приватного виконавця при прийнятті до виконання та/чи після відкриття виконавчого провадження, перевіряти будь-які джерела на предмет наявності відносно боржника порушення провадження у справі про банкрутство;

- Законом України «Про виконавче провадження», чи будь- якими іншими нормативно - правовими актами не передбачено підстави для завершення (чи скасування) постанови про відкриття виконавчого провадження у зв`язку з порушенням провадження у справі про банкрутство відносно боржника та/або стягувача;

- у випадку порушення господарським судом провадження у справі про банкрутство боржника, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій, що й було зроблено риватним виконавцем.

Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 20.06.2019 року у даній справі залишити без змін.

У відповіді на відзив на апеляційну скаргу апелянт спростовує доводи приватного виконавця Лисенко Ю.О. та просить їх врахувати при вирішенні спору.

Арбітражний керуючий та позивач у даній справі відзив на апеляційну скаргу не надали.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів і вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав:

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до рішення господарського суду Дніпропетровської області від 25.02.2019 року стягнуто з ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Астра- Трейдінг» суму попередньої оплати у розмірі 13 135 250,74 грн збитки у розмірі 4 772 036,61 грн, витрати зі сплати судового збору у розмірі 268 609,31 грн та витрати, пов`язані з проведенням експертизи у розмірі 41 250,00 грн.

03.06.2019 року на виконання рішення видано наказ господарського суду.

Цього ж дня стягувач звернувся з заявою про примусове виконання наказу 03.06.2019 року приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенко Ю.О. відкрито виконавче провадження №59263073 та винесено постанову про арешт рухомого майна боржника та заборону його відчуження, вчинені дії з реєстрації публічного обтяження.

Скаржник в поданій суду першої інстанції скарзі на дії приватного виконавця стверджував, що постанова від 03.06.2019 року про арешт майна є протиправною та незаконною, а дії приватного виконавця щодо її винесення грубо порушують вимоги частини 2, 18,34 Закону України «Про виконавче провадження» та ст. 16, 19 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

В обґрунтування доводів скарги скаржник вказував на те, що:

- ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 31.05.2019 року відкрито провадження у справі про банкрутство Публічного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний комбінат», введено процедуру розпорядження майном, введено мораторій на задоволення вимог кредиторів;

- оголошення про порушення справи про банкрутство розміщено на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України в мережі Інтернет 31.05.2019 року за №599614;

- з огляду на приписи статті 19 згаданого Закону, на задоволення майнових вимог стягувача розповсюджується дія мораторію, з 31.05.2019 року (моменту відкриття провадження у справі про банкрутство боржника), останній перебуває в особливому правовому режимі, який змінює весь комплекс юридичних правовідносин боржника, і спеціальні норми Закону про банкрутство мають пріоритет у застосуванні щодо інших законодавчих актів України;

- з моменту відкриття провадження у справі про банкрутство (31.05.2019) арешт майна боржника чи інші обмеження боржника щодо розпорядження належним йому майном можуть бути застосовані виключно господарським судом у межах провадження у справі про банкрутство (абз. 4 частини 15 статті 16 Закону про банкрутство).

Скаржник вважав, що з 31.05.2019 року арешт будь-якого майна боржника

може бути здійснений виключно господарським судом Дніпропетровської області у справі №904/2104/19 про банкрутство, а тому робив висновок, що дії приватного виконавця та постанова від 03.06.2019 року про арешт майна боржника незаконні та протиправні.

Колегія суддів вважає, що при розгляді скарги суд першої інстанції вірно застосував норми матеріального та процесуального права і правильно відмовив в задоволенні поданої скарги ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат».

Так, статтею 124 Конституції України визначено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода

на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами (ч.1 ст.326 Господарського процесуального кодексу України).

Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (п.2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012 року № 18- рп/2012).

Держава зобов`язана організувати систему виконання судових рішень, яка

буде ефективною як за законодавством, так і на практиці (рішення Європейського Суду з прав людини від 07.06.2005 року у справі «Фуклев проти України» заява № 71186/01 п.84).

Умови і порядок виконання рішень судів визначає Закон України «Про виконавче провадження» та інші нормативно-правові акти.

Згідно до вимог ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України "Про примусове виконання рішень" покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Статтею 3 та ч.1 статті 5 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» визначено, що завданням органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень, примусове виконання яких передбачено законом.

Державний виконавець, приватний виконавець під час здійснення професійної діяльності є незалежними, керуються принципом верховенства права та діють виключно відповідно до закону.

Закон України «Про виконавче провадження» зобов`язує державного чи/або приватного виконавця вчиняти виконавчі дії у певній послідовності для задоволення вимог стягувача та дотримання прав боржника, тобто виконавче провадження має послідовні стадії виконання виконавчого документу і порушувати цей порядок або ставити виконання рішення суду в залежність від певних обставин незаконно.

Заходами примусового виконання рішень згідно ст.10 Закону України «Про виконавче провадження» є:

1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами;

2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника;

3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні;

4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем;

5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Згідно приписів ст.18 Закону виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець має право вчиняти виконавчі дії щодо звернення стягнення на доходи боржника, виявлення та звернення стягнення на кошти, що перебувають на рахунках боржника у банках чи інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах на території, на яку поширюється юрисдикція України.

Згідно приписів ст.48 Закону звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову. Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах. У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем.

Статтею 56 Закону України «Про виконавче провадження» врегульовано питання стосовно арешту і вилучення майна (коштів) боржника.

Частинами 1, 2 та 5 даної статті 56 Закону передбачено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт

майна (коштів) боржника.

Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису.

Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Копія постанови про опис та арешт майна (коштів) надається сторонам виконавчого провадження.

На підставі викладеного, дії приватного виконавця щодо винесення постанови про арешт майна боржника вчинено відповідно до приписів діючого законодавства.

Оскільки підстав для повернення виконавчого документа стягувачу у приватного виконавця не було, то приватний виконавець правомірно відкрив виконавче провадження та одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження вчинив оскаржувані боржником дії, як того вимагає ч.2 ст.56 Закону України «Про виконавче провадження».

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно визначені норми матеріального та процесуального права, що регламентують діяльність приватного виконавця до, під час та після відкриття виконавчого провадження, та зроблено обґрунтований висновок про відсутність підстав задоволення вимог скаржника.

Колегія суддів критично оцінює доводи апелянта про те, що приватний виконавець до відкриття виконавчого провадження мав бути обізнаним про порушення господарським судом справи про банкрутство відносно боржника з офіційного оголошення на офіційному сайті Вищого господарського суду, що ця інформація є загальновідомою, і в силу приписів Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», який є спеціальною нормою, яка має приорітет у застосуванні, не мав вчиняти оскаржувані дії про відкриття виконавчого провадження та арешт коштів боржника, а арешт міг бути накладений лише судом в межах справи про банкрутство.

Матеріали справи свідчать, що 31.05.2019 року господарським судом Дніпропетровської області було порушено провадження у справі №904/2104/19 про банкрутство ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат».

Дійсно, відповідно до правової позиції Верховного Суду, на яку посилається апеллянт, яка викладена, зокрема в постанові від 28.03.2018 року у справі №915/1855/15, після оприлюднення відомостей про банкрутство боржника, відображення її на офіційних сайтах згідно чинного законодавства України, така інформація є загальновідомою та боржник не зобовязаний повідомляти її виконавцю.

Дійсно, в силу приписів ч.15 ст.16 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» з моменту відкриття провадження (проваджень) у справі про банкрутство арешт майна боржника чи інші обмеження боржника щодо розпорядження належним йому майном можуть бути застосовані виключно господарським судом у межах провадження у справі про банкрутство.

Однак, в згаданій постанові Верховного Суду йдеться також про те, що після оприлюднення відомостей про справу про банкрутство, відносно такої особи процесуальні дії могли бути вчинені лише у справі про банкрутство, а виконавче провадження підлягало обовязковому зупиненню.

У справі, що переглядається судом, як вище згадано, у приватного виконавця не було підстав для відмови стягувачу у відкритті виконавчого провадження. Тому, відкриваючи виконавче провадження приватний виконавець був зобовязаний накласти арешт на майно боржника, про що зазначено вище.

Тому, з урахуванням вимог Закону України «Про виконавче провадження», Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», правової позиції Верховного Суду з данного питання, наступною правомірною дією приватного виконавця має бути зупинення відкритого виконавчого провадження.

Колегією суддів встановлено, що 04.06.2019 року саме з такою заявою про зупинення виконавчого провадження і звернувся до приватного виконавця Лисенко Ю.О. ПАТ`Дніпровський металургійний комбінат».

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Державним реєстратором є - державний виконавець, приватний виконавець - у разі державної реєстрації обтяжень, накладених під час примусового виконання рішень відповідно до закону, а також у разі державної реєстрації припинення іпотеки у зв`язку з придбанням (передачею) за результатом прилюдних торгів (аукціонів) нерухомого майна, що є предметом іпотеки.

Таким чином, виносячи постанову про накладення арешту на майно боржника, приватниий виконавець повинен як державний реєстратор в обов`язковому порядку здійснити дії щодо державної реєстрації обтяжень, накладених під час примусового виконання рішень.

Вказане спростовує доводи скаржника стосовно неправомірності дій приватного виконавця з реєстрації публічного обтяження на підставі постанови про арешт майна боржника від 03.06.2019 року та відповідно відсутні підстави для визнання неправомірною скасування такої реєстрації.

Під час апеляційного розгляду даної справи колегією суддів встановлено, що відповідно до ухвали господарського суду Дніпропетровської області від 07.08.2019 року у справі 904/2104/19 року скасовано арешти, накладені приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенко Ю.О., які оспорюються.

Вимогами ст.ст.339, 343 Господарського процессуального кодексу України встановлено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Частиною 1 ст. 36 та ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність приватного виконавця можуть бути оскаржені у порядку, встановленому законом.

Якщо суд встановить, що оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Отже, суд першої інстанції, на думку колегії суддів, надав вірну правову оцінку діям приватного виконавця, що оскаржуються боржником. Висновки суду апеллянт не спростував. Підстав для задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст. ст. 269, 275, 276, 281 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 20.06.2019 року у справі №904/4568/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Т.А. Верхогляд

Суддя А.Є. Чередко

Суддя Ю.Б. Парусніков

Повний текст складено 27.11.2019 року.