СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" листопада 2019 р. Справа №922/1401/19

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Гетьман Р.А., суддя Россолов В.В. , суддя Склярук О.І.,

при секретарі судового засідання Тимошенко А.А.,

за участю представників:

позивача - Пегзи К.К., адвокат, за довіреністю 24.10.2019,

відповідача - Ходоша В.Ю., адвокат, посвідчення №56 від 27.07.2012, ордер серія ЛГ №001319 від 17.09.2019; Морозова В.С. - директора, згідно протоколу загальних зборів учасників №14 від 22.08.2018, наказ №12 від 23.08.2018,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду в режимі відеоконференцзв`язку апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «НВО «А.Т.О.Р.» (вх.№2654Х/1 від 27.08.2019) на рішення Господарського суду Харківської області від 29.07.2019 у справі №922/1401/19 (м. Харків, суддя Рильова В.В., повний текст рішення складено 01.08.2019),

за позовом Акціонерного товариства Українська залізниця» в особі філії «Центр забезпечення виробництва» Акціонерного товариства «Українська залізниця», м. Київ,

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче об`єднання «А.Т.О.Р.», м. Харків,

про стягнення 1010950,27 грн, -

ВСТАНОВИЛА:

Акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі філії «Центр забезпечення виробництва» Акціонерного товариства «Українська залізниця» (позивач) звернулось до Господарського суду Харківської області з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче об`єднання «А.Т.О.Р.» (відповідач) штрафні санкції за несвоєчасне виконання зобов`язань за договором поставки № ЦЗВ-03-03318-01 від 16.07.2018 в загальному розмірі 1010950,27 грн., а саме: 297898,27 грн. пені та 713052,00 грн. штрафу. Також позивач в позовній заяві просив суд покласти на відповідача витрати зі сплати судового збору в розмірі 15164,26 грн. та витрати, пов`язані з розглядом справи в розмірі 6000,00 грн. (орієнтовно).

Рішенням Господарського суду Харківської області від 29.07.2019 позовні вимоги Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі філії «Центр забезпечення виробництва» Акціонерного товариства «Українська залізниця» задоволено. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче об`єднання «А.Т.О.Р.» на користь Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі філії «Центр забезпечення виробництва» Акціонерного товариства «Українська залізниця» пеню у розмірі 297898,27 грн., штраф у розмірі 713052,00 грн., судовий збір у розмірі 15164,26 грн.

Відповідач з вказаним рішенням суду першої інстанції не погодився та звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм чинного законодавства, просить скасувати рішення Господарського суду Харківської області від 29.07.2019 по справі №922/1401/19 та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Апелянт вказує на те, що суд першої інстанції не прийняв до уваги посилання представника відповідача, що порушення строку поставки продукції вантажоодержувачем сталося у зв`язку з додатковим доопрацюванням постановленої продукції, що призвело до збільшення строку виготовлення продукції, через що застосування штрафних санкцій є неправомірним.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 28.08.2019 відкрито апеляційне провадження за даною апеляційною скаргою; встановлено позивачу строк для подання відзиву на апеляційну скаргу до 16.09.2019; призначено справу до розгляду на 18.09.2019.

Від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх.№8776 від 16.09.2019), в якому просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, рішення Господарського суду Харківської області від 29.07.2019 у справі №922/1401/19 залишити без змін. Зокрема, позивач вказує, що виходячи з умов п. 5.2. договору, відповідачем було допущено прострочення термінів поставки продукції на суму 6448656,00 грн, у зв`язку з чим було нараховано штрафні санкції у відповідності до умов п. 10.1 договору поставки в сумі 1010950,27 грн. При цьому, позивач зазначає, що в даному випадку договір укладався між замовником та постачальником і питання щодо асортименту, кількості та якості продукції обумовлюються сторонами договору, а не з вантажоотримувачами, які зазначені в рознарядці.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 18.09.2019 розгляд справи відкладено, у зв`язку з наданням сторонам часу для вжиття заходів для мирного врегулювання спору; призначено судове засідання на 02.10.2019.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 02.10.2019 розгляд справи відкладено на 17.10.2019.

Згідно Витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.10.2019, у зв`язку з відпусткою судді Хачатрян В.С. для розгляду справи №922/1401/19 визначено наступний склад колегії суддів: суддя Гетьман Р.А., суддя Слободін М.М., суддя Россолов В.В.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 17.10.2019 оголошено перерву у судовому засіданні до 13.11.2019.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 13.11.2019 колегія суддів оголошено перерву у судовому засіданні до 26.11.2019; доручено Господарському суду Київської області (01032, м. Київ, вул. С. Петлюри, 16) забезпечити проведення відеоконференції у справі №922/1401/19, розгляд якої відбудеться 26.11.2019 о 10:30 год. в приміщенні Східного апеляційного господарського суду в залі судового засідання №131.

Згідно Витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.11.2019, у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю судді Слободіна М.М. для розгляду справи №922/1401/19 визначено наступний склад колегії суддів: суддя Гетьман Р.А., суддя Склярук О.І., суддя Россолов В.В.

В судовому засіданні Східного апеляційного господарського суду 26.11.2019 представники відповідача вимоги скарги підтримали, просили задовольнити її в повному обсязі. Представник позивача проти вимог скарги заперечував, просив оскаржуване рішення суду залишити без змін.

Колегія суддів, заслухавши пояснення уповноважених представників сторін, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах, встановлених статтею 269 ГПК України, а також перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, встановила наступне.

16.07.2018 між Акціонерним товариством «Українська залізниця» в особі філії «Центр забезпечення виробництва» (надалі - філія «ЦЗВ» АТ «Укрзалізниця», замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче об`єднання «А.Т.О.Р.» (надалі - ТОВ «НВО «А.Т.О.Р.», постачальник) укладено договір поставки №ЦЗВ-03-03318-01 (надалі - Договір).

Згідно з п.п. 1.1, 1.2. Договору постачальник зобов`язався поставити та передати у власність, а замовник прийняти та оплатити продукцію, найменування, марка й кількість якої вказується в специфікації, яка є невід`ємною частиною договору, на умовах, що викладені у цьому договорі. Найменування продукції: частини залізничних або трамвайних локомотивів чи рейкового рухомого складу, обладнання для контролю залізничного руху (запасні частини до пасажирських вагонів).

Розділом 5 Договору сторони врегулювали умови та терміни постачання продукції, а саме: постачальник здійснює поставку продукції автомобільним або залізничним транспортом на умовах СРТ (перевезення сплачено до...) пункт призначення - згідно рознарядки замовника (відповідно до вимог «ІНКОТЕРМС» ред. 2010 року).

Відповідно до п. 5.2. Договору поставка продукції проводиться партіями протягом терміну дії договору, тільки після письмової рознарядки замовника, яка вважається дозволом на поставку та є підтвердженням готовності замовника до прийому продукції. Відповідальність за достовірність інформації, яка вказується у рознарядці, несе замовник.

Рознарядка надається постачальнику в оригіналі шляхом направлення засобами поштового зв`язку (Укрпошта) цінного листа з описом вкладення та/або направлення сканкопії рознарядки електронним листом із застосуванням електронної пошти (Е-mail).

Сторони погоджують, що рознарядка вважається отриманою постачальником з дня її відправлення замовником засобами поштового зв`язку (Укрпошта) та/або електронною поштою (E-mail).

Кожна партія продукції постачається протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дати письмової рознарядки замовника, якщо інше не вказано у рознарядці.

Датою поставки продукції вважається дата приймання цієї продукції вантажоодержувачем - кінцевим одержувачем, реквізити якого зазначені в рознарядці замовника, що підтверджується належно оформленим актом прийому-передачі, який підписується представниками вантажоодержувача, постачальника та затверджується керівництвом служби/філії залізниці вантажоодержувача, оригінал якого надається замовнику (п. 5.3. Договору).

Після готовності продукції до відвантаження постачальник направляє замовнику факсом наступні документи: рахунок-фактуру; документи, що підтверджують якість продукції, зазначені у п. 2.2. даного договору (п. 5.4. Договору).

Приймання продукції вантажоодержувачем - кінцевим одержувачем, здійснюється при наявності документів, зазначених в п. 2.2 даного договору (п. 5.5 Договору).

Як стверджує позивач, на виконання умов Договору він направив на адресу TOB «НВО «А.Т.О.Р.» рознарядку (дозвіл) на відвантаження продукції від 21.09.2018 №ЦЗВ-20/3468 на суму 8143632,00 грн. засобами поштового зв`язку цінним листом з описом вкладення та сканкопію рознарядки електронним листом із застосуванням електронної пошти (E-mail ) . До матеріалів справи позивачем надані докази направлення рознарядки №ЦЗВ-20/3468 21.09.2018 відповідачу електронною поштою за електронною адресою, визначеною сторонами у п. 14 Договору, а також засобами Укрпошти з описом вкладення до цінного листа та поштового чеку від 24.09.2018.

21.09.2018 протягом 30 днів мала бути здійснена поставка продукції відповідачем (тобто по 22.10.2018р. включно).

З 21.09.2018 по 22.10.2018 включно постачальником відвантажено продукцію на суму 1694 976,00 грн. (з ПДВ) своєчасно, що підтверджується актами приймання-передачі продукції № 33, 37, копії яких додані до матеріалів справи (а.с. 38, 41).

За твердженням позивача, з порушенням термінів поставки постачальником відвантажено продукцію на суму 6 448 656,00 грн., а саме: 30.10.2018 на суму 847488,00 грн. за актом прийому-передачі № 39 (а.с. 44), 30.10.2018 на суму 847488,00 грн. за актом прийому-передачі № 40 (а.с. 47), 29.11.2018 на суму 962208,00 грн. за актом прийому-передачі № 50 (а.с. 50), 11.12.2018 на суму 481104,00 грн. за актом прийому-передачі № 62 (а.с.53), 28.12.2018 на суму 1867056,00 грн. за актом прийому-передачі № 90 (а.с. 56), 28.12.2018 на суму 481104,00 грн. за актом прийому-передачі № 94 (а.с. 59), 30.12.2018 на суму 962208,00 грн. за актом прийому-передачі № 98 (а.с. 62).

Постачальником були виставлені замовнику відповідні рахунки на оплату: №43 від 12.10.2018, №47 від 22.10.2018, №48 від 30.10.2018, №49 від 30.10.2018, №57 від 29.11.2018, №67 від 11.12.2018, №78 від 28.12.2018, №86 від 28.12.2018, №83 від 30.12.2018, оформлено відповідні товарно-транспортні накладні (а.с. 37-63).

У зв`язку з несвоєчасним виконанням TOB «НВО «А.Т.О.Р.» умов Договору, з метою досудового врегулювання спору позивачем було направлено на адресу відповідача претензією від 12.11.2018 №ЦЗВ-20/4123 з вимогою сплатити штрафні санкції у сумі 807424,36 грн., в тому числі штраф за порушення термінів постачання понад 15 календарних днів, на рахунок Філії «ЦЗВ» АТ «Укрзалізниця».

20.12.2018 позивач отримав від відповідача заперечення від 11.12.2018 №1106, в яких останній вказував про відсутність підстав для нарахування штрафних санкцій, посилаючись на додаткове доопрацювання поставленої продукції, що призвело до збільшення строку виготовлення продукції, а тому, претензія була залишена без задоволення.

Зазначене і стало підставою для звернення позивача з позовом до суду про стягнення штрафних санкцій на підставі п. 10.1 Договору поставки у сумі 1010950,27 грн.

Суд першої інстанції дійшов висновку про доведеність позивачем розміру штрафних санкцій (297898,27 грн. пені та 713052,00 грн. штрафу), і наявність підстав для задоволення позовних вимог у даній справі. Зокрема, суд вказав, що в даному випадку договір укладався між замовником та постачальником, і питання щодо асортименту, кількості та якості продукції обумовлюються сторонами договору, а не з вантажоотримувачами, які зазначені в рознарядці; договір поставки №ЦЗВ-03-03318-01 від 16.07.2018 таких умов не містить. Доказів того, що відповідач звертався до філії «ЦЗВ» АТ «Укрзалізниця» з приводу додаткового доопрацювання поставленої продукції, зокрема, для погодження строку такого доопрацювання, ТОВ «НВО «А.Т.О.Р.» не надало, в матеріалах справи такі докази відсутні.

Проте, колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є право відношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Беручи до уваги правову природу укладеного договору поставки №ЦЗВ-03-033118-01 від 16.07.2018, кореспондуючі права та обов`язки його сторін, оцінка правомірності заявлених вимог має здійснюватися судом з урахуванням приписів законодавства, які регламентують правовідносини з поставки, які (приписи), в свою чергу, згідно з ч.2 ст.712 Цивільного кодексу України передбачають можливість застосування загальних положень про купівлю-продаж, а також приписів законодавства, що регулюють правовідносини з підряду. Враховуючи змішану природу договору №ЦЗВ-03-033118-01 від 16.07.2018 слід дійти висновку, що він включає як елементи договору поставки, так і елементи договору підряду.

Як встановлено ч.1 ст.265 Господарського кодексу України, ст.ст.655, 662 та 663 Цивільного кодексу України, продавець зобов`язаний передати товар, визначений у договорі купівлі-продажу у строк, встановлений договором. Означений обов`язок ч.1 ст.712 цього Кодексу безпосередньо закріплений і для договору поставки.

Відповідно до ч.1 ст.193 Господарського кодексу України та ст.526 Цивільного кодексу України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У відповідності з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до частини 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 1 статті 216 ГК України унормовано, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно з частиною 2 статті 217 ГК України у сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції.

Відповідно до частини 1 статті 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Як визначено у ч. 1 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

У силу ч. 1 ст. 548 ЦК України виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання (ч. 1). Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання (ч. 2).

Аналіз положень наведеної норми дає підстави для висновку, що установлюючи презумпцію вини особи, яка порушила зобов`язання, ЦК України покладає на неї обов`язок довести відсутність своєї вини. Особа звільняється від відповідальності лише у тому випадку, коли доведе відсутність своєї вини у порушенні зобов`язання.

Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості (ч. 3 ст. 509 ЦК України).

Зазначені принципи добросовісності, справедливості та розумності є загальною засадою зобов`язального права та регуляторами поведінки учасників цивільно-правових відносин; вони застосовуються в усіх зобов`язальних відносинах і кожен учасник повинен їх дотримуватися. Виходячи із цих загальних засад, має встановлюватися і наявність або відсутність вини: особа має визнаватися невинуватою, якщо вона вжила всіх заходів для належного виконання зобов`язання при тому ступені турботливості та обачності, що вимагалася від неї за характером зобов`язання та умовами обороту. Отже, у розумінні наведених положень законодавства для покладення на боржника цивільно-правової відповідальності у вигляді неустойки необхідною є наявність таких умов: протиправної поведінки та вини боржника (така правова позиція наведена у постанові Верховного Суду від 15.08.2018 у справі № 910/11049/17).

Однак, суд першої інстанції не встановив з достовірністю обставини не здійснення відповідачем поставки товару вчасно за укладеним між сторонами договором, на підставі якого ґрунтуються позовні вимоги.

Разом з цим, за поясненнями відповідача, та відповідно до матеріалів справи встановлюються наступні обставини:

20.04.2018 листом №01-11/208 від 20.04.2018 ПАТ «Українська залізниця» філія «Науково-дослідний та конструкторсько-технологічний інститут залізничного транспорту» Структурний підрозділ «Київське проектно-конструкторське та технологічне бюро рухового складу» розглянуто на відповідність вимогам нормативно-технічної документації та ЄСКД розроблену ТОВ «НВО «А.Т.О.Р.» конструкторську документацію та погоджено креслення: АТОР. 667527.005, АТОР. 667516.006, АТОР. 667511.002, що входять до складу «Комплекту електроустаткування пасажирського вагона».

Згідно наданої рознарядки було повідомлено про готовність прийняти запасні частини до пасажирських вагонів на суму 8143632,00 грн, а саме: пульт керування електроустаткуванням пасажирського вагона ПКЕ-32 (АТОР 667527.005), ящик високовольтний ЯВ (АТОР. 667511.002), ящик зовнішнього живлення ЯЗЖ (АТОР. 667516.006).

Також згідно вказаної рознарядки відвантаження повинно було здійснюватися за наступними реквізитами:

- ПКВЧД-14 Ковель, 45000, вул. Ветеранів, 3, м. Ковель, Волинська обл,

- ПКВЧД-12 Каховка, 74988, вул. Промислова, 18, м. Таврійськ, Херсонська обл,

- ПКВЧД-4 Синельникове, 52500, вул. Гоголя, 39, м. Синельникове, Дніпропетровська обл,

- ПКВЧД-9, Бахмач, 16500, вул

. Деповська, 11б, м. Бахмач, Бахмацький р-н, Чернігівська обл, - ПКВЧД -10 Гребінка, 37400, вул. Шевченко 1, м. Гребінка, Полтавська обл .

Матеріали справи свідчать, що на адресу відповідача було направлено лист (23.07.2018) від ПП пасажирське вагонне депо Харків-Сортувальний філії «ПК» ПАТ «УЗ», в якому вказано про отримання пульту управління АТОР 667527.005, однак вказаний пульт конструктивно не відповідає параметрам службового купе в частині розміщення, у зв`язку з чим потребує доопрацювання.

Також ТОВ «НВО «А.Т.О.Р.» було направлено лист від 25.07.2018, в якому вказано, що пасажирське вагонне депо станції Бахмач 24.07.2018 отримано пуль керування електроустаткування пасажирського вагона ПКЕ - АТОР. 667527.005; під час проведення вхідного контролю було виявлено, що нижні тумба шафи керування змонтована з лівого боку, а проект інсталяції меблів і шафи потребує встановлення тумби з протилежного боку; вказано про необхідність направлення спеціалістів на базу підприємства для перестановки нижньої тумби. Також у листі 27.07.2018 порушено питання про розгляд можливості виготовленні ніші для монтажу пультів сигналізації ПС-1 у верхній частині пульта керування електроустаткуванням пасажирського вагона ПКЕ-32 АТОР. 667527.005.

Тобто з матеріалів справи вбачається, а позивачем не заперечується, що відповідач виготовив продукцію у відповідності до конструкторської документації, однак виявилось, що виготовлена продукція не може було змонтована у вагони не через вину відповідача. З приводу цього було проведено оперативні наради 11.09.2018, 31.10.2018. Зокрема, протоколом оперативної наради 31.10.2018, на якій було присутні Вантажоодержувачі та представник Постачальника встановлено, що у ТОВ «НВО «А.Т.О.Р.» на зборці знаходиться 16 комплектів електрообладнання, з яких 16 одиниць ящиків високовольтних та низковольтних на стадії завершення тестування, 16 одиниць шаф управління і контролю електрообладнання для завершення зборки відсутні комплектуючі. До кінця жовтня 2018 є можливість відвантажити 16 одиниць; станом на 31.10.2018 відвантажено 8 одиниць; залишок 33 комплектів планується відвантажити 11 комплектів у листопаді 2018; 22 комплекти в грудні.

Протоколом зазначеної наради постановлено філії Пасажирської компанії підготувати лист на адресу філії «ЦЗВ» та постачальників щодо узгодженого графіку відвантаження комплектів електрообладнання під системи кондиціювання повітря для виконання КВР пасажирських вагонів в умовах депо в розрізі типових систем кондиціювання повітря.

Тобто, колегія суддів зазначає, що дійсно умовами договору визначено строк поставки товару протягом 30-ти днів з дати письмової рознарядки Замовника, однак таке обмежене тлумачення суті домовленості сторін не дозволяє визначити справжню волю сторін з урахуванням інших умов договору (виготовлення та поставка продукції вантажоодержувачам на відповідні станції депо для укомплектування рухомого складу) та фактичних дій/позицій контрагентів в процесі його виконання, а тому суперечить принципам добросовісності та розумності, закріпленого в п.6 ст.3 Цивільного кодексу України.

Більше того, колегія суддів не вбачається порушення умов договору щодо безпосереднього врегулювання питання щодо якості продукції із кінцевим одержувачем товару. Відповідне передбачене п. 7.2. договору. А саме, відповідно до п. 7.2. договору приймання продукції по кількості, по якості проводиться замовником або кінцевим одержувачем продукції.

Апеляційний суд звертає увагу, що умови договору не передбачають порядок дій сторін у випадку виготовлення продукції у відповідності до технічної документації, однак у випадку коли остання виявилась не відповідною. У зв`язку з чим в межах підрядного аспекту правовідносин за договором в даному випадку існували перешкоди для виконання зобов`язання відповідачем не через його вину.

При цьому, факт невідповідності електроустаткування пасажирського вагону рухомого складу технічній документації в даному випадку не підпадає під обставини, про які підрядник повинен попереджати замовника у відповідності до ст.847 Цивільного кодексу України.

Крім того, колегія суддів зазначає, що відповідачем було надано протокол оперативної наради від 06.09.2018, яка проводилась з безпосередньою участю позивача, на якій встановлено про інформованість філії ЦЗВ про наступний графік поставки: липень - 2 компл. (відвантажено); вересень (9 компл.); жовтень (8 компл.); листопад (8 компл.); грудень (8 компл.).

Таким чином, колегія суддів зазначає, що матеріалами справи підтверджується те, що виконання відповідачем свого договірного зобов`язання в частині поставки товару у визначені строки було неможливим з огляду на доопрацювання товару з причин, які не залежали від відповідача.

Таким чином, надавши оцінку усім наявним у матеріалах справи доказам та встановивши, що відповідно до ч. 2 ст. 614 ЦК України відповідачем доведено відсутність його вини у простроченні виконання ним зобов`язань за Договором, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для застосування до відповідача відповідальності у вигляді стягнення штрафних санкцій, у зв`язку з чим у задоволенні позову слід відмовити.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Статтею 236 ГПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

З огляду на встановлені судом апеляційної інстанції у даній справі обставини та докази на їх підтвердження, перевірку правильності застосування судом першої інстанції норм матеріального права та відповідність рішення нормам процесуального права, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення не відповідає вимогам статті 236 ГПК України, а тому підлягає скасуванню.

Відповідно до частини 1 статті 277 ГПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є, зокрема, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права.

У відповідності до статті 129 ГПК України, розподіл суми судового збору за подання позову та апеляційної скарги підлягає пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст.129, 269, 270, п.2 ч.1 ст.275, п.п.1,3 ч.1 ст.277, ст.282 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду,

ПОСТАНОВИЛА :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «НВО «А.Т.О.Р.» задовольнити.

Рішення Господарського суду Харківської області від 29.07.2019 у справі №922/1401/19 скасувати.

Прийняти нове рішення, яким відмовити в позові повністю.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки касаційного оскарження передбачено ст.286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 02.12.2019.

Головуючий суддя Р.А. Гетьман

Суддя В.В. Россолов

Суддя О.І. Склярук