ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"26" листопада 2019 р. м. Київ Справа № 911/2913/19

Суддя господарського суду Київської області Бабкіна В.М., розглянувши заяву Дочірнього підприємства Інтегровані логістичні системи (65031, Одеська обл., Біляївський р-н, 1665 км. автошляху Санкт-Петербург-Київ-Одеса) про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «АЙЕН ЛОДЖИСТИК» (08343, Київська обл., Бориспільський р-н, с. Мартусівка, вул. Мойсеєва, буд. 72) заборгованості за договором складського зберігання та надання складських послуг № 04002/19 від 04.02.2019 р. в розмірі 140901,37 грн., у тому числі 121770,60 грн. основного боргу, 5697,63 грн. 15% річних, 867,20 грн. інфляційних втрат та 12656,94 грн. пені,

Без виклику представників сторін

встановив:

Дочірнє підприємство Інтегровані логістичні системи звернулось до господарського суду Київської області із заявою про видачу судового наказу б/н від 13.11.2019 р. (вх. № 3037/19 від 21.11.2019 р.) за вимогою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «АЙЕН ЛОДЖИСТИК» заборгованості за договором складського зберігання та надання складських послуг № 04002/19 від 04.02.2019 р. в розмірі 140901,37 грн., у тому числі 121770,60 грн. основного боргу, 5697,63 грн. 15% річних, 867,20 грн. інфляційних втрат та 12656,94 грн. пені.

25.11.2019 р. господарським судом Київської області, в результаті часткового задоволення вказаної заяви Дочірнього підприємства Інтегровані логістичні системи, було видано судовий наказ про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «АЙЕН ЛОДЖИСТИК» на користь Дочірнього підприємства Інтегровані логістичні системи заборгованості за договором складського зберігання та надання складських послуг № 04002/19 від 04.02.2019 р. в розмірі 121770,60 грн. основного боргу, 5697,63 грн. 15% річних, 867,20 грн. інфляційних втрат та суми судових витрат у розмірі 192,10 грн.

Стосовно заявленої вимоги про видачу судового наказу щодо стягнення пені у розмірі 12565,94 грн. суд зазначає наступне.

Частиною 1 статті 147 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу.

Положеннями статті 148 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, та в разі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У відповідності з ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (стаття 626 Цивільного кодексу України).

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Статтею 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Отже, з аналізу вказаних норм вбачається, що пеня за своєю правовою природою є не грошовою заборгованістю за договором, а видом штрафних санкцій, що сплачується стороною у разі невиконання/неналежного виконання свого грошового зобов`язання.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 148 цього Кодексу.

Відповідно до частини третьої статті 152 ГПК України, у разі якщо в заяві про видачу судового наказу містяться вимоги, частина з яких не підлягає розгляду в порядку наказного провадження, суд постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу лише в частині цих вимог. У разі якщо заявлені вимоги між собою взаємопов`язані і окремий їх розгляд неможливий, суд відмовляє у видачі судового наказу.

Враховуючи, що в заяві про видачу судового наказу міститься вимога про стягнення 12565,94 грн. пені, яка за своєю правовою природою не є вимогою про стягнення грошової заборгованості за договором та не підлягає розгляду в порядку наказного провадження, суд дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу в частині цієї вимоги.

Відповідно до частини другої статті 153 Господарського процесуального кодексу України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 152 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Керуючись статтями 148, 150, 152, 153, 154, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

постановив:

Відмовити Дочірньому підприємству Інтегровані логістичні системи (65031, Одеська обл., Біляївський р-н, 1665 км. автошляху Санкт-Петербург-Київ-Одеса) у видачі судового наказу в частині вимог про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «АЙЕН ЛОДЖИСТИК» (08343, Київська обл., Бориспільський р-н, с. Мартусівка, вул. Мойсеєва, буд. 72) 12565,94 грн. пені за договором складського зберігання та надання складських послуг № 04002/19 від 04.02.2019 р.

Ухвала господарського суду набирає законної сили в порядку статті 235 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвала господарського суду оскаржується в порядку та строки, визначені статтями 254-256 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалу підписано 26.11.2019 р.

Суддя В.М. Бабкіна