ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.11.19 Справа № 917/1539/19

Господарський суд Полтавської області у складі судді Мацко О.С., розглянувши матеріали справи

За позовною заявою Акціонерного товариства «Полтаваобленерго», 36022, м. Полтава, вул. Старий Поділ, 5; адреса для листування: 39601, Полтавська обл., м. Кременчук, пр-т Свободи, 8

до Кременчуцької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №28 Кременчуцької міської ради Полтавської області, 39626, Полтавська область, м. Кременчук, пров. О. Кошового, буд. 5а,

про стягнення 664 463,19 грн.

Суддя: Мацко О.С.

Секретар судового засідання: Дяченко Д.Б.

Представники:

від позивача: Черкова Н.М.

від відповідача: відсутні.

Суть спору:

Розглядається позовна заява Акціонерного товариства «Полтаваобленерго» до Кременчуцької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №28 Кременчуцької міської ради Полтавської області про стягнення 664 463,19 грн., з яких 530 115,79 грн. заборгованість за договором про постачання теплової енергії № 1745 від 01.01.2010 р., 106 807,57 грн. пеня за неналежне виконання умов вказаного договору, 18 235,65 грн. інфляційні втрати, 9 304,18 грн. 3% річних відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України (в ред. клопотання про зменшення розміру позовних вимог № 2376 від 10.10.2019 р.).

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 06.09.2019 р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у даній справі; розгляд справи вирішено здійснювати в порядку загального позовного провадження.

05.11.2019 року судом закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

У засіданні 05.11.2019р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення, повідомлено дату складання повного рішення.

Аргументи учасників справи:

Викладені в позовній заяві вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач не виконав оплату за переданий газ у строк, визначений договором про постачання теплової енергії в гарячій воді № 1745 від 01.01.2010 р., чим порушив умови господарського зобов`язання, встановлені зазначеним договором та законом.

Відповідач у відзиві № 02-09/442 від 16.09.2019 р. (вх. № 10066 від 20.09.2019 р.) повідомив про часткову оплату Кременчуцькою загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів №28 Кременчуцької міської ради Полтавської області заборгованості за спожиту теплову енергію на суму 87 475,00 грн., на підтвердження чого надав копії відповідних платіжних доручень. Також у вказаному відзиві відповідач заперечує проти заявленого позивачем розміру пені за неналежне виконання умов вказаного договору № 1745 від 01.01.2010 р., стверджуючи про перевищення визначеного законом шестимісячного строку нарахування штрафних санкцій, а також, посилаючись на скрутне матеріальне становище підприємства, відсутність доказів понесення позивачем збитків внаслідок порушення відповідачем прийнятих на себе грошових зобов`язань за договором та ступінь їх виконання, просить суд зменшити розмір пені на 90%.

У відповіді на відзив № 2377 від 10.10.2019 р. (вх. № 11623 від 25.10.2019 р.) позивач стверджує, що пеню в розмірі 106 807,57 грн. було нараховано з урахуванням положень ч. 6 ст. 232 ГК України, окремо по кожному зобов`язанню, а підстави для зменшення розміру пені відсутні. Крім того, до відповіді на відзив додано клопотання про зменшення розміру позовних вимог, яке судом прийнято до розгляду за ухвалою від 05.11.2019 р. Таким чином, з урахуванням даної ухвали, предметом спору є стягнення 664 463,19 грн.

Також до суду надійшли письмові пояснення відповідача № 02-09/512 від 24.10.2019 р. (вх. № 11707від 28.10.2019 р.) та № 02-09/574 від 14.11.2019 р. (вх. № 12612 від 18.11.2019 р.), у яких останній просить суд врахувати часткову оплату відповідачем заборгованості за спожиту теплову енергію на суму 234 475,00 грн. та 78 413,00 грн. відповідно.

У судове засідання 19.11.2019р. представник відповідача не з"явився (про час і місце проведення повідомлений шляхом вручення ухвали від 05.11.2019р. - у матер.справи поштове повідомлення про вручення); представник позивача наполягає на задоволенні позовних вимог.

Виклад обставин справи, встановлених судом:

01.01.2010 року між Публічним акціонерним товариством «Полтаваобленерго» (у зв`язку зі змінами до статутних документів на даний час Акціонерне товариство «Полтаваобленерго») в особі заступника начальника Кременчуцької філії Одіної А.А. та Кременчуцькою загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів №28 Кременчуцької міської ради Полтавської області було укладено договір про постачання теплової енергії в гарячій воді № 1745 (а.с. 10-11), відповідно до умов якого Теплопостачальна організація (АТ «Полтаваобленерго») зобов`язувалась надавати Споживачеві (Кременчуцька загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів №28 Кременчуцької міської ради Полтавської області) вчасно та відповідної якості послуги з постачання теплової енергії в гарячій воді, а Споживач своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами та здійснювати інші платежі у строки і на умовах, передбачених цим договором та додатками до нього.

Відповідно до п. 6.6 договору № 1745 від 01.01.2010 р. порядок розрахунків зі Споживачами теплової енергії викладено у Додатку № 4 «Порядок розрахунків за спожиту теплову енергію» до діючого договору.

Згідно з п. 5 вказаного Додатку обсяг фактично спожитої за розрахунковий період теплової енергії з урахуванням розрахункової величини втрат у відрізку мережі від місця встановлення засобів обліку до межі балансової належності тепломереж, підтверджується «Актом про обсяги спожитої (поставленої) Споживачем (субспоживачем) теплової енергії», який оформлюється Теплопостачальною організацією на підставі «Відомості про фактичні покази розрахункових приладів обліку» та підтверджується Споживачем у десятиденний термін. У разі неповернення Споживачем належно підтвердженого «Акта про обсяги спожитої Споживачем теплоенергії» або відмови від його підпису, останній вважається дійсним з дати його виписки за умови його підписання трьома представниками Теплопостачальної організації.

Згідно з актами про обсяги спожитої (поставленої) Споживачем (субспоживачем) теплової енергії від 31.10.2018 р., 30.11.2018 р., 31.12.2018 р., 31.01.2019 р., 28.02.2019 р., 31.03.2019 р. (а.с. 38-40), підписаними представниками сторін, та актом від 24.04.2019 р., що у відповідності до вищезазначеного положення договору підписаний трьома представниками Теплопостачальної організації (а.с. 41), за період жовтня 2018 року квітня 2019 року позивач передав, а відповідач спожив теплової енергії на суму 1 099 374,15 грн.

Пунктом 1 Додатку № 4 «Порядок розрахунків за спожиту теплову енергію» до договору № 1745 від 01.01.2010 р. визначено, що розрахунки за теплову енергію проводяться Споживачем грошовими коштами, або іншими формами розрахунків, які не суперечать чинному законодавству України, на розрахунковий рахунок Теплопостачальної організації.

Сплату рахунків Теплопостачальної організації, виписаних на виконання даного договору, Споживач зобов`язаний проводити не пізніше семи календарних днів з моменту їх надсилання (надання).

Позивачем було направлено на адресу Кременчуцької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №28 Кременчуцької міської ради Полтавської області рахунки на оплату спожитої у жовтні 2018 року квітні 2019 року теплової енергії за договором № 1745 від 01.01.2010 р.

В порушення умов договору відповідач свої зобов`язання з оплати отриманого товару виконував несвоєчасно.

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 664 463,19 грн., з яких 530 115,79 грн. заборгованість за договором про постачання теплової енергії № 1745 від 01.01.2010 р., 106 807,57 грн. пеня за неналежне виконання умов вказаного договору, 18 235,65 грн. інфляційні втрати, 9 304,18 грн. 3% річних відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України (в ред. клопотання про зменшення розміру позовних вимог № 2376 від 10.10.2019 р., прийнятого до розгляду ухвалою від 05.11.2019р.).

Перелік доказів, якими позивач обгрунтовує наявність обставин, що є предметом доказування у даній справі: договір про постачання теплової енергії в гарячій воді № 1745 від 01.01.2010 р. з додатками, відомості про фактичні покази засобів обліку теплової енергії у жовтні 2018 року квітні 2019 року, акти про обсяги спожитої (поставленої) Споживачем (субспоживачем) теплової енергії за період жовтня 2018 року квітня 2019 року, рахунки на оплату спожитої у жовтні 2018 року квітні 2019 року теплової енергії за договором № 1745 від 01.01.2010 р., докази часткової сплати боргу відповідачем та ін.

Оцінка аргументів учасників справи з посиланням на норми права, якими керувався суд:

Відповідно ст. 655 Цивільного Кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Згідно зі ст.ст. 525, 526, 530 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається

Як вбачається з матеріалів справи, позивач належним чином та в повному обсязі виконав зобов`язання за договором про постачання теплової енергії в гарячій воді № 1745 від 01.01.2010 р. щодо здійснення поставки товару. Відповідач в порушення прийнятих на себе зобов`язань за вказаним Договором та приписів цивільного законодавства України за отриманий товар в повному обсязі не розрахувався, частково сплативши позивачу грошові кошти. Так, після звернення позоивача до суду з даним позовом відповідачем було сплачено заборгованість в розмірі 312 888,00 грн. (копії платіжних доручень № 521 від 22.10.2019 р., № 522 від 22.10.2019 р. та № 573 від 13.11.2019 р. містяться в матеріалах справи).

Отже, відповідачем не виконано зобов`язання з оплати вартості теплової енергії за договором № 1745 від 01.01.2010 р. в сумі 217 227,79 грн., а тому позовні вимоги Акціонерного товариства «Полтаваобленерго» про стягнення з Кременчуцької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №28 Кременчуцької міської ради Полтавської області заборгованості в зазначеному розмірі підлягають задоволенню.

Приписами пункту 2 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Враховуючи сплату відповідачем частини основної заборгованості за договором про постачання теплової енергії в гарячій воді № 1745 від 01.01.2010 р. в сумі 312 888,00 грн., наявні підстави для закриття провадження в цій частині.

Відповідно до ст. 610, ст. 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 548 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Одним із видів забезпечення виконання зобов`язань відповідно ст. 546, ст. 549 Цивільного кодексу України та ст. 199 Господарського кодексу України є неустойка (штраф, пеня), розмір якої визначається відповідно до умов договору, що не суперечать чинному законодавству України. Відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. Пунктом 4 ст. 231 Господарського кодексу України визначено, що у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг). Штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою НБУ, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором (п. 6 ст. 231 Господарського кодексу України).

Пунктом 4.2.2 договору № 1745 від 01.01.2010 р. визначено, що за несвоєчасну оплату за спожиту теплову енергію Споживач несе відповідальність шляхом сплати пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочки, починаючи з дня, наступного за датою остаточного розрахунку, індексу інфляції та 3 % річних.

Згідно зі статтею 4 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" розмір пені за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань не повинен перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який нараховувалась пеня.

Здійснивши перевірку наданого позивачем розрахунку в частині позовних вимог щодо стягнення з відповідача 106 807,57 грн. пені (а.с. 18), суд дійшов висновку, що він є обґрунтованим та вірним.

Водночас, як зазначено вище, відповідач у відзиві на позовну заяву № 02-09/442 від 16.09.2019 р. (вх. № 10066 від 20.09.2019 р.) просить суд зменшити розмір пені за неналежне виконання відповідачем грошового зобов`язання за договором про постачання теплової енергії в гарячій воді № 1745 від 01.01.2010 р. на 90%.

У статті 233 Господарського кодексу України закріплено, що суд має право зменшити розмір санкцій, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора. При цьому, повинно бути взято до уваги ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Частиною 3 статті 551 Цивільного кодексу України встановлено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. При цьому, відсутність чи невисокий розмір збитків може бути підставою для зменшення судом розміру неустойки, що стягується з боржника.

Зі змісту зазначених норм вбачається, що зменшення розміру заявленої до стягнення пені є правом суду, а за відсутності переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення пені.

Таким чином, вирішення питання про зменшення неустойки та розмір, до якого вона підлягає зменшенню, закон відносить на розсуд суду. При цьому неустойка не може бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора . Дані позиції викладені в постановах Верховного Суду від 04.05.2018 р. у справі № 917/1068/17 та від 23.09.2019р. у справі №920/1013/18, що відповідно до ч. 4 ст. 236 ГПК України мають враховуватись судами при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин.

Судом встановлено, що відповідач є комунальним підприємством, створеним з метою надання освітніх послуг. При цьому, значна частина основної заборгованості за договором № 1745 від 01.01.2010 р. була погашена відповідачем, в т.ч. й до звернення позивача в суд із даним позовом.

Враховуючи викладене, а також те, що у разі зменшення розміру штрафних санкцій позивач не зазнає значних негативних наслідків для свого фінансового стану, наявні правові підстави для зменшення розміру пені, заявленої позивачем, на 50 % до 53 403,79 грн. Суд не зменшує пеню на 90%, як про це просить відповідач, оскільки врахуванню підлягають також і інтереси позивача та його доводи, викладені у відповіді на відзив (арк.справи 81-82).

Відповідно п. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З дотриманням цієї норми, позивачем приведено розрахунок інфляційних в розмірі 18 235,65 грн. та 3% річних - в розмірі 9 304,18 грн. (розрахунок в матеріалах справи, а.с. 19-20).

Здійснивши перевірку наданого позивачем розрахунку позовних вимог щодо стягнення з відповідача інфляційних втрат та 3 % річних, суд дійшов висновку, що вимоги позивача в цій частині є правомірними та підлягають задоволенню.

При перевірці розрахунку судом враховувалися приписи статей 253-255 ЦК України, які визначають правила обчислення строків (початок перебігу строку та його закінчення), а також порядок вчинення дій в останній день строку; враховано, що прийменник "до" з календарною датою вживають на позначення кінцевої календаврної дати чинності включно або виконання чого-небудь; перевірено, чи не включено до періоду прострочення дні фактичної сплати заборгованості відповідачем.

Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ст. 13 ГПК України). Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст.79 ГПК України).

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При цьому, судовий збір у разі зменшення судом розміру неустойки на підставі ст. 233 ГК та ч. 3 ст. 551 ЦК України покладається на відповідача повністю без урахування зменшення неустойки, оскільки таке зменшення є наслідком не необґрунтованості позовних вимог в цій частині, а виключно застосування судами свого права на таке зменшення, передбаченого наведеними нормами.

Дана позиція викладена у постанові Верховного суду від 04.05.2018 р. у справі № 917/1068/17.

Крім того, згідно з ч. 9 ст. 129 ГПК України, у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково в залежності від результатів вирішення спору.

Оскільки відповідач сплатив частину суми заборгованості в розмірі 312 888,00 грн. після звернення позивача до суду із даним позовом, спір в даній частині виник з вини відповідача, а тому на нього покладається судовий збір в розмірі 9 966,95 грн.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 129, 231, 232-233, 237-238, 240 ГПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Кременчуцької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №28 Кременчуцької міської ради Полтавської області, 39626, Полтавська область, м. Кременчук, пров. О. Кошового, буд. 5а, ) на користь Акціонерного товариства "Полтаваобленерго" (36022, м. Полтава, вул. Старий Поділ, 5, ) 217 227,79 грн. основного боргу (на р/р UA НОМЕР_1 у філії Полтавське облуправління АТ "Ощадбанк" м.Полтава, МФО 331467, ), 53 403,79 грн. пені, 18235,65 грн. інфляційних, 9304,18 грн. річних, 9 966,95 грн. судового збору (на р/р № НОМЕР_2 , АТ "Таскомбанк", МФО 339500, ).

3. Закрити провадження у справі в частині стягнення 312 888,00 грн. основного боргу.

4. Відмовити у позові в частині стягнення 53 403,79 грн. пені.

5. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1,2 ст.241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Згідно ст.257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повне рішення складено 27.11.2019 р.

Суддя О.С. Мацко