ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.10.2019 року м.Дніпро Справа № 904/1218/19

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Іванова О.Г. (доповідач),

суддів: Березкіної О.В., Антоніка С.Г.

при секретарі судового засідання: Логвіненко І.Г.

представники сторін:

від позивача: Серегина С.В., довіреність № 1129 від 06.08.2019 р., адвокат;

від відповідача: Вовк А.С., довіреність №132/81 від 28.10.2019 р., адвокат;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 24.07.2019 року, ухвалене суддею Загинайко Т.В., повний текст якого складений 05.08.2019, у справі №904/1218/19

за позовом Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця", м.Дніпро

до Приватного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат", м. Кривий Ріг Дніпропетровської області

про стягнення 18 188 грн. 76 коп.,

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою, в якій просив стягнути з Приватного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" на користь Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" 18 188 грн. 76 коп. - плати за користування вагонами, яка виникла на підставі договору від 14.12.2017 №ПР/М-17-2/14-744 НЮдч про експлуатацію залізничної під`їзної колії Приватного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат", яка примикає до станцій Терни і Рядова регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця".

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 24.07.2019 року у справі №904/1218/19 позовні вимоги задоволені у повному обсязі.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" на користь Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" 18 188 грн. 76 коп. - плати за користування вагонами та 1 921 грн. 00 коп. - витрат по сплаті судового збору.

Не погодившись із вказаним рішенням, Приватне акціонерне товариство "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" звернулось до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, з посиланням на порушення господарським судом норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, ненадання належної оцінки доказам відсутності вини відповідача, наявним у справі, просить рішення господарського суду скасувати в частині стягнення 12 603,96 грн, ухвалити в цій частині нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог в цій частині відмовити в повному обсязі.

При цьому, скаржник в апеляційній скарзі посилається на те, що відомості плати за користування вагонами форми ГУ-46, складені для нарахування плати за користування вагонами за вказаними актами, були підписані Відповідачем із запереченнями, оскільки відповідно до ст. 31 Статуту Залізниця зобов`язана подавати під завантаження справні, придатні для перевезення відповідного вантажу, очищені від залишків вантажу, сміття, реквізиту, а у необхідних випадках - продезінфіковані вагони та контейнери.

Натомість, Залізниця подала Відповідачу під завантаження один з вагонів (вагон № 59141374), який за нормативами вже потребував ремонту, і саме ця обставина стала причиною подальшої затримки повернення вагону, і сталося це не з вини Відповідача.

Господарським судом залишено поза увагою підстави підписання пам`яток про подавання і забирання спірного вагону №59141374 Відповідачем без заперечень.

Судом безпідставно не прийнято в якості належного доказу необізнаності Відповідача щодо досягнення вагоном № 59121374 "жовтого" порогу протокол зважування №2944.

Вважає, що факт підписання Відповідачем пам`яток № 1284 та № 1376 про подавання і забирання спірного вагону №59141374 без заперечень жодним чином не підтверджує придатність спірного вагону для перевезення вантажу, як в технічному так і в комерційному відношенні, а тому не підтверджує вину саме Відповідача у простої вагону та обов`язок останнього сплатити плату за користування даним вагоном в період з 29.09.2018 по 09.10.2018.

Крім того, судом проігноровано, що Відповідач визнав свою вину щодо несвоєчасності забирання спірного вагону №59141374 на свою під`їзну колію.

Позивач, Акціонерне товариство "Українська залізниця", у відзиві на апеляційну скаргу просив рішення залишити без змін а апеляційну скаргу без задоволення, як таке, що було винесено з дотриманням норм матеріального та процесуального права. Зазначив, що, обставини викладені відповідачем в апеляційній скарзі не відповідають дійсності, оскільки вагони відправлені за накладною №47318589 не були затримані на шляху прямування на ст. Рядова. Відповідно до графи 10 накладної № 47318589 ст. Рядова є станцією призначення; і саме на ст. Рядова було складено акти форми ГУ-23 №3525 та №3633.

Вказує, що спірний вагон прибув на станцію Рядова 22.09.2018, 23.09.2018 він готовий був подаватися на під`їзну колію під навантаження, але не забирався з вини одержувача ПрАТ "Північний ГЗК" до 30.09.2018, тобто - 181год. 55хв., або 8діб. Після забирання вагону на під`їзну колію 30.09.2018, він знаходився на ній до 09.10.18р. - 208год. 30хв, або 9діб. Тобто, всього вагон №59141374 знаходився у користуванні ПрАТ "Північний ГЗК" - 390год. 25хв., або 17діб.

Звертає увагу, що акт загальної форми ГУ-23 №3633 є підставою для нарахування плати за користування вагонами та фіксує початок та кінець затримки спірного вагону на станції призначення в очікуванні подачі під вантажні операції з вини відповідача. Акт загальної форми ТУ-23 №3633 підписаний працівником ПрАТ "Північний ГЗК" без заперечень. Пам`ятка про подавання вагонів №1284 та Пам`ятка про забирання вагоні №1376 також підписані представником відповідача без заперечень.

Зазначає, що відповідачем не надано доказів підтвердження того, що саме 02.10.2018 ПрАТ "ПІВНГЗК" виставив вагон для відправлення до м.Маріуполя, а протокол зважування №2944 від 01.10.2018, на який відповідач посилається в своїй апеляційній скарзі, не містить інформації коли саме ПрАТ "ПІВНГЗК" виставив спірний вагон для відправлення до м.

Маріуполя, адже протокол зважування №2944 від 01.10.2018 фіксує тільки те, що спірний вагон був завантажений.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 09.09.2019 (у складі колегії суддів: головуючий Іванов О.Г. (доповідач), судді - Антонік С.Г., Дармін М.О.) відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 24.07.2019 у справі №904/1218/19; розгляд справи призначено в судовому засіданні на 02.10.2019.

Ухвалою суду апеляційної інстанції від 02.10.2019 задоволено клопотання Позивача про відкладення розгляду справи, судове засідання призначено на 30.10.2019.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Центрального апеляційного господарського суду від 29.10.2019 через відпустку судді Дарміна М.О. для розгляду справи № 904/1218/19 визначено колегію суддів у складі головуючого судді: Іванова О.Г. (доповідач), суддів: Березкіної О.В., Антоніка С.Г., якою 30.10.2019 дану справу прийнято до свого провадження, розгляд справи призначено в судовому засіданні на 30.10.2019.

В судовому засіданні 30.10.2019 Центральним апеляційним господарським судом оголошено вступну та резолютивну частини постанови у даній справі.

Заслухавши доповідь головуючого судді та пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечень проти неї, перевіривши повноту встановлених місцевим господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів Центрального апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що апеляційна скарга є обґрунтованою, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог частин 1, 2, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Судом першої інстанції та судом апеляційної інстанції встановлені наступні неоспорені обставини справи.

14.12.2017 між Публічним акціонерним товариством "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", як залізницею, та відповідачем - Приватним акціонерним товариством "Північний гірничо-збагачувальний комбінат", як власником колії, укладено договір №ПР/М-17-2/14-744/НЮдч про експлуатацію залізничної під`їзної колії Приватного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат", яка примикає до станцій Терни і Рядова регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (надалі - Договір), відповідно до абзаців 1 та 2 пункту 1 якого згідно зі Статутом залізниць України, Правилами перевезень вантажів залізничним транспортом України і на умовах цього договору експлуатується під`їзна колія, яка належить власнику колія, яка примикає до станції Терни - стрілками №№2, 4, 6 у парній горловині станції та до станції Рядова - стрілкою №8 до колії №VI станції Рядова; під`їзна колія обслуговується локомотивом власника колії.

Відповідно до пункту 5 Договору здавання вагонів для під`їзної колії зі станцій Терни, Рядова здійснюється: - порожні хопери - через інтервал часу 2,0 години; - порожні напіввагони для навантаження концентрату залізорудного, обкотишів - через інтервал часу 2,5 години; - вагони з небезпечними вантажами класу "1ВМ" - не пізніше, ніж через 2 години з моменту їх прибуття на станцію примикання; - інші вагони - за повідомленнями, які передає прийомоздавальник вантажу та багажу станції нарочним прийомоздавальнику власника колії не пізніше, ніж за 2 години до фактичного здавання вагонів, із реєстрацією у Книзі повідомлень, форми ГУ-2; у разі здавання вагонів залізницею власнику колії за його згодою раніше встановленого інтервалу передача вагонів здійснюється поза інтервалом.

Відповідно до абзацу 2 пункту 6 Договору передбачено, що вагони, що прибули на станцію Рядова регіональної філії "Придніпровська залізниця" для ПРАТ "ПІВНГЗК", подаються локомотивом Залізниці на одну з колій №№ 3А, 3Б, І, ІІ, 4, 5, VI, 7, 8, 9, 10 станції Рядова, за вказівкою чергового по залізничній станції, де здійснюються передавальні операції з вагонами у технічному та комерційному відношенні; подальший рух вагонів здійснюється локомотивом власника колії.

Згідно з пунктом 7 Договору передбачено, що вагони на під`їзну колію ПРАТ "ПІВНГЗК" передаються у кількості не більше 240 вісей.

Відповідно до пункту 14 Договору власник колії сплачує Залізниці: - за користування вагонами - згідно з Правилами користування вагонами і контейнерами за ставками, наведеними у розділі V Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язані з ним послуги (Тарифного керівництва №1); - за зберігання вантажів у вагонах - у разі затримки їх з причин, залежних від власника колії, після закінчення терміну безоплатного зберігання, сплачується незалежно від місця затримки (на станції призначення та на підходах до неї) - згідно з Правилами зберігання вантажів; - інші збори і плати за додаткові роботи та послуги, які виконує залізниця для власника колії - згідно з діючими нормативними документами; збори і плати вносяться на підставі статті 62 Статуту залізниць України у національній валюті України, на умовах попередньої оплати на поточний рахунок зі спеціальним режимом використання філії "ЄРЦ".

Договір вважається укладеним з моменту підписання його сторонами та скріплення печатками сторін, і діє з 23 грудня 2017 року до 23 грудня 2022 року включно (пункт 19 Договору).

21.09.2018 позивачем - ПАТ "Укрзалізниця" в особі філії "ЦТЛ" ПАТ "Укрзалізниця" (відправник) зі станції відправлення Запоріжжя-Ліве Придніпровської залізниці на адресу відповідача - Приватного акціонерного товариства "Північний ГЗК" (одержувач) на станцію призначення Рядова Придніпровської залізниці було прийнято до перевезення вагони порожні залізничні у загальній кількості 39 вагонів, у тому числі і вагон №59141374, про що свідчить залізнична накладна №47318589 (а.с. 27).

Як вбачається вагони прибули на станцію призначення 22.09.2018 поїздом №3713 та залізницею було повідомлено вантажоодержувача про готовність подавання їх на під`їзну колію.

Проте, відповідачем вагони, у тому числі вагон №59141374, не були своєчасно забрані на під`їзну колію, про що станцією Рядова було складено акт загальної форми ГУ-23 від 22.09.2019 №3525 на віднесення на відповідальність вантажовласника ПрАТ "ПівнГЗК" про затримку вагонів, у тому числі було затримано і вагон №59141374 з 23.09.2018 з 01:35 год.

Відповідно до акту загальної форми від 30.09.2018 ГУ-23 №3633 (а.с. 20) вагони, у тому числі вагон №59141374, що прибули на адресу ПрАТ "ПівнГЗК" поїздом №3713 знаходились на колії станції Рядова в зв`язку з неприйняттям на під`їзну колію з вини одержувача до 30.09.2018 до 15:30 год.

Про зазначене свідчить і пам`ятка форми ГУ-45 від 30.09.2018 №1284 про подавання вагонів, згідно якої вбачається, що спірний вагон подано на під`їзну колію ПрАТ "ПівнГЗК" 30.09.2018 о 15:30 (а.с. 22).

Згідно пам`ятки форми ГУ-45 від 09.10.2018р. №1376 про забирання вагонів вагон №59141374 було здано залізниці 09.10.2018 о 08:00 год. (а.с. 23).

Враховуючи викладені обставини, позивачем розраховано та заявлено до стягнення плату за користування вагонами у загальній сумі 18 188 грн. 76 коп. з ПДВ, яка включена до відомостей плати за користування вагонами форми ГУ-46 №08109204, 09109205 (відомості зі сторони відповідача підписані з застереженням про незгоду з нарахованою сумою на вагон №59141374 у зв`язку із закінченням строкової на деповський ремонт) (а.с.18-19); відповідач проти цього заперечує, що і є причиною виникнення спору.

Задовольняючи позовні вимоги позивача, суд першої інстанції виходив із того, що з причин несвоєчасного забирання відповідачем на свою під`їзну колію вагону №59141374, який надійшов на його адресу, позивачем правомірно нараховано відповідачу плату за користування вагоном у сумі 18 188 грн. 76 коп.

Суд не погодився з запереченнями відповідача щодо того, що позивачем безпідставно було нараховано плату за користування спірним вагоном за період з 29.09.2018 по 09.10.2019 через необхідність його ремонту, оскільки пам`ятка форми ГУ-45 від 30.09.2018 №1284 про подавання вагонів та пам`ятка форми ГУ-45 від 09.10.2018 №1376 про забирання вагонів, які містять відомості про подавання та забирання спірного вагону №59141374, були підписанні представником відповідача без заперечень.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних мотивів.

Відповідно до положень частини 5 статті 307 Господарського кодексу України, яка кореспондується з положеннями частини другої статті 908 та статті 920 Цивільного кодексу України, умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов`язань.

Відповідно до статті 71 Статуту залізниць України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 року № 457, з подальшими змінами (далі - Статут), взаємовідносини залізниці з підприємством, порядок і умови експлуатації залізничних під`їзних колій визначаються договором. Порядок подачі і забирання вагонів і контейнерів на залізничній під`їзній колії встановлюється договором на експлуатацію залізничної колії (договором на подачу та забирання вагонів).

Відповідно до статті 46 Статуту одержувач зобов`язаний прийняти і вивезти зі станції вантаж, що надійшов на його адресу. Терміни вивезення і порядок зберігання вантажів установлюються Правилами. Вантажі, що прибули, зберігаються на станції безкоштовно протягом доби. Цей термін обчислюється з 24-ої години дати вивантаження вантажу (контейнера) засобами залізниці або з 24-ої години дати подачі вагонів під вивантаження засобами одержувача. За зберігання вантажу на станції понад зазначений термін справляється плата, встановлена тарифом.

Згідно зі статтею 6 Статуту залізниці України вантаж - матеріальні цінності, які перевозяться залізничним транспортом у спеціально призначеному для цього вантажному рухомому складі.

Відповідно до абзацу третього пункту 1.6. Роз`яснення президії Вищого господарського суду України від 29.05.2002 року (з подальшими змінами та доповненнями) №04-5/601 "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею" порожні власні вагони, які перевозяться залізницею за повними перевізними документами зі сплатою провізної плати, мають статус "вантажу", які залізниця зобов`язана доставити на станцію призначення у цілості та збереженості і видати їх одержувачу, зазначеному в накладній, а одержувач має щодо залізниці права та обов`язки, передбачені Статутом залізниць України, зокрема, право у разі втрати частини вагонів із групи, оформленої одним перевізним документом, - витребувати у залізниці складання комерційного та інших актів та заявити вимоги про відшкодування збитків у встановлених Статутом розмірах; право заявити до залізниці вимогу про сплату штрафу за прострочення в доставці вантажу; а також обов`язок отримати їх від залізниці, а у разі несвоєчасного приймання вагонів від залізниці - сплатити плату за користування вагонами, які знаходяться на коліях залізниці, та збір за зберігання у розмірах, встановлених Тарифним керівництвом № 1, а також інші права та обов`язки, які має одержувач відносно вантажу, що прибув на його адресу.

За приписами статті 119 Статуту за користування вагонами і контейнерами залізниці вантажовідправниками, вантажоодержувачами, власниками під`їзних колій, портами, організаціями, установами, громадянами - суб`єктами підприємницької діяльності вноситься плата. Порядок визначення плати за користування вагонами (контейнерами) та звільнення вантажовідправника від зазначеної плати у разі затримки забирання вагонів (контейнерів), що виникла з вини залізниці, встановлюється Правилами. Зазначена плата вноситься також за час затримки вагонів на станціях призначення і на підходах до них в очікуванні подання їх під вивантаження, перевантаження з причин, що залежать від вантажоодержувача, власника залізничної під`їзної колії, порту, підприємства. За час затримки на коліях залізниці вагонів, що належать підприємствам чи орендовані ними, стягується 50 відсотків зазначених розмірів плати.

Збір за зберігання вантажу розраховується згідно з пунктом 8 Правил зберігання вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 року № 644 (з подальшими змінами).

Відповідно до наведеного пункту Правил зберігання вантажів збір за зберігання вантажів у вагонах (контейнерах) у разі затримки їх з вини одержувача (відправника) після закінчення терміну безоплатного зберігання сплачується незалежно від місця затримки (на станції призначення та на підходах до неї, на прикордонних, припортових станціях тощо).

Відповідно до абзацу третього пункту 2.6. Правил розрахунків за перевезення вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 за № 864/5085) усі належні залізниці платежі за додаткові послуги, штрафи (які не були включені в перевізні документи і у відомості плати за користування вагонами та контейнерами) включаються в накопичувальні картки, які складаються станціями в трьох примірниках із зазначенням у них відомостей про надані послуги і їх вартість. Ці відомості підтверджуються підписами працівника станції і вантажовласника. Один примірник накопичувальної картки, відомості плати за користування вагонами та контейнерами, за подавання, забирання вагонів та маневрову роботу надаються вантажовласнику.

Правилами користування вагонами чітко встановлено порядок і умови обліку вагонів, які були затриманими на підходах до станції призначення.

Відповідно до пунктів 6, 8 Правил усі завантажені вагони, а також порожні вагони, які належать підприємствам, організаціям, портам, установам і громадянам, та орендовані ними, знаходяться на станціях і на підходах до них в очікуванні подавання під вантажні або інші операції з причин, які залежать від вантажовласника, є такими, що перебувають у користуванні вантажовласника. У разі затримки вагонів на станції з причин, які залежать від вантажовласника, складається акт загальної форми, який підписується представниками станції і вантажовласника. В акті вказується час початку та закінчення затримки вагонів і їх номери.

Про затримку вагонів з вини вантажовласника на підходах до станції призначення залізниця видає наказ. Облік затриманих на підходах вагонів здійснюється станцією, на якій вони простоюють, на підставі акта про затримку вагонів, що складається станцією. Усі дані в цьому акті, передаються станцією у повідомленні про затримку вагонів на станцію призначення. Станція призначення інформує вантажовласника про затримку вагонів з його вини, передаючи йому копію повідомлення про затримку вагонів не пізніше двох годин після його отримання (телефонограмою, телеграфом, поштовим зв`язком, через посильних, факсом або іншим способом) (пункти 9, 10 Правил).

Облік часу користування вагонами та нарахування плати за користування ними провадиться на станціях відправлення та призначення за Відомістю плати за користування вагонами форми ГУ-46, яка складається на підставі Пам`яток про подавання/забирання вагонів форми ГУ-45, Повідомлення про закінчення вантажних операцій з вагонами, Актів про затримку вагонів форми ГУ-23а, Актів загальної форми ГУ-23 (пункт 3 розділу ІІ Правил користування вагонами і контейнерами, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 25.02.1999 року № 113).

Відповідно до пункту 12 розділу ІІІ Правил користування вагонами і контейнерами загальний час, за який вноситься вантажовласником плата залізниці за користування вагонами, включає час затримки вагонів з його вини та час перебування їх у безпосередньому розпорядженні вантажовласника. Час до 30 хвилин не враховується, час 30 хвилин і більше враховується як повна година.

Згідно п. 3 Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002 N 334 (далі за текстом - Правила № 334), акти загальної форми складаються для засвідчення обставин, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу та вантажобагажу і можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, зокрема, у разі затримки вагонів на станції призначення в очікуванні подачі під вивантаження (перевантаження) з причин, що залежать від одержувача, власника залізничної під`їзної колії, порт, підприємства.

Так, порожні вагони, які прямували па адресу одержувача (ПрАТ "ПІВПГЗК") за залізничною накладною № 47318589 були затримані на шляху прямування, а саме на ст. Рядова. По факту початку і закінчення затримки вагонів на підходах до ст. Терни було складено акти форми ГУ-23 № 3525 та № 3633 відповідно.

Відомості плати за користування вагонами форми ГУ-46, складені для нарахування плати за користування вагонами за вказаними актами, були підписані Відповідачем із запереченнями, оскільки відповідно до ст. 31 Статуту Залізниця зобов`язана подавати під завантаження справні, придатні для перевезення відповідного вантажу, очищені від залишків вантажу, сміття, реквізиту, а у необхідних випадках - продезінфіковані вагони та контейнери.

Натомість, Залізниця подала Відповідачу під завантаження один з вагонів (вагон № 59141374), який за нормативами вже потребував ремонту, і саме ця обставина стала причиною подальшої затримки повернення вагону, і сталося це не з вини Відповідача.

Колегія суддів погоджується з доводами заявника апеляційної скарги про те, що господарським судом залишено поза увагою підстави підписання пам`яток про подавання і забирання спірного вагону №59141374 Відповідачем без заперечень, з огляду на наступне.

Так, судом першої інстанції в якості основного доказу наявності вини Відповідача у затримці спірного вагону було наведено підписання пам`яток про подавання і забирання спірного вагону №59141374 Відповідачем без заперечень.

В той же час, судом проігноровано пояснення Відповідача, викладені у запереченнях на відповідь на відзив на позовну заяву № 76/81 від 28.05.2019, відповідно до яких на момент забирання вагонів згідно пам`ятки № 1284 (30.09.2018) ПрАТ "ПІВНГЗК" не було відомо про те, що строк експлуатації вказаного вагону знаходиться в "жовтому порозі".

Що таке "жовтий поріг пробігу", можна зрозуміти із розпорядження № 00064/ЦВ від 26.03.2013 (внутрішній документ Позивача, зі змістом якого Відповідач не мав можливості ознайомитись), відповідно до якого дозволяється задіяти у перевезеннях в межах України технічно - справні вагони, залишковий міжремонтний норматив яких становить більше 2 тис. км по пробігу або більше 10 діб по календарному нормативу.

Заборонено оформлення перевізного документу та постановку до складу поїзду порожніх вагонів призначенням станцій України, які досягли "жовтого" порогу пробігу (а.с. 32).

Відповідно до листа Структурного підрозділу "Експлуатаційне вагонне депо Батуринська" Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" № 2191 від 21.11.2018 строк досягнення вагоном № 59121374 "жовтого" порогу настав 29.09.2018.

В той же час, не зважаючи на вказане, 30.09.2018 Залізниця подала спірний вагон Відповідачу під навантаження, що підтверджується пам`яткою про подавання вагонів форми ГУ-45 № 1284 (а.с. 31).

Отже, Позивач, завідомо знаючи, що вагон № 59141374 вже досяг "жовтого порогу пробігу", тобто потребує ремонту та є непридатним для подачі його під вантажні операції, в порушення вимог ст. 31 Статуту передав спірний вагон Відповідачу.

Жодної інформації про непридатність спірного вагона під навантаження у пам`ятці № 1284 Залізницею зазначено не було. Проте, суд взагалі не досліджував даний факт і проігнорував при прийняття рішення.

Вищезазначене, а також той факт, що Відповідач не має інформації щодо пробігу кожного вагону (вказана інформація доступна лише Позивачу) повністю залишено судом поза увагою.

Пам`ятка № 1376 про забирання вагонів (09.10.2018) також була підписана Відповідачем без заперечень, оскільки Відповідач жодним чином не заперечував проти того, щоб непридатний вагон було забрано Залізницею.

Також, судом проігноровано той факт, що ані в позовній заяві, ані у відповіді на відзив Позивач так і не вказав причини подання Відповідачу під завантаження вагону № 59141374, який вже досяг "жовтого" порогу пробігу, тобто потребував ремонту та був непридатним для подачі його під вантажні операції, замість того, щоб відправити цей вагон для технічного обслуговування.

У зв`язку з тим, що Залізниця приховала інформацію про непридатність спірного вагону до використання, 01.10.2018 ПрАТ "ПІВНГЗК" завантажив спірний вагон окатишами та 02.10.2018 виставив його у складі маршруту з іншими завантаженими вагонами для відправлення до м. Маріуполя. Вказане підтверджується протоколом зважування № 2944 від 01.10.2018.

Проте, вагон № 59141374 у складі маршруту не був прийнятий самою ж Залізницею до перевезення, у зв`язку із його непридатністю для перевезення, повернутий на під`їзний путь, розвантажений Відповідачем та повторно виставлений 09.10.2018 на станцію Рядова в порожньому стані (пам`ятка про забирання вагонів №1376).

Фактично ПрАТ "ПІВНГЗК" був позбавлений можливості використовувати спірний вагон за призначенням починаючи з 29.09.2018 з 00:00 годин, у зв`язку із технічною непридатністю спірного вагону, проте, Залізниця протиправно, не повідомивши про непридатність, передала вагон № 59141374 для користування ПрАТ "ПІВНГЗК" та нарахувала за період з 29.09.2018 по 09.10.2018 плату за користування Відповідачем вагоном.

На підтвердження зазначеного Відповідачем, зокрема, було надано в якості доказу протокол зважування № 2944 від 01.10.2018.

Втім, суд першої інстанції хибно не врахував даний доказ, зазначивши у рішенні, що протокол фіксує тільки зважання вагону, а не виставляння його для відправлення.

В той же час, судом не прийнято до уваги, що зважування вагонів із вантажем відбувається лише перед відправленням, оскільки Відповідач завантажує вагони партіями лише для відправлення.

На підставі викладеного колегія суддів погоджується з доводами заявника апеляційної скарги про те, що судом безпідставно не прийнято в якості належного доказу необізнаності Відповідача щодо досягнення вагоном № 59121374 "жовтого" порогу протокол зважування №2944.

Таким чином, факт підписання Відповідачем пам`яток № 1284 та № 1376 про подавання і забирання спірного вагону №59141374 без заперечень жодним чином не підтверджує придатність спірного вагону для перевезення вантажу, як в технічному, так і в комерційному відношенні, а тому не підтверджує вину саме Відповідача у простої вагону та обов`язок останнього сплатити плату за користування даним вагоном в період з 29.09.2018 по 09.10.2018.

Через що, у суду не було законних підстав для стягнення з Відповідача плати за користування вагонами, передбаченої ст. 119 Статуту, за цей період.

Крім того, судом взагалі не прийнято до уваги та не враховано при винесенні рішення, що Відповідач визнав, що він не мав можливості вчасно забрати спірний вагон № 59141374 зі станції Рядова і погоджується зі сплатою плати за користування вагонами за період затримки з 01:35 години 23.09.2018 по 24:00 годину 28.09.2019 (до моменту, коли вагон вже був не придатний під навантаження, оскільки досяг "жовтого порогу пробігу").

Тобто, Відповідач визнав свою вину у затримці спірного вагону у вказаний період та визнав необхідність сплати плати за користування вагоном з 23.09.2018 01:35 год. по 28.09.2018 24:00 год., всього за 142:25 год. Плата за користування вагоном склала 5 584,80 грн.

Враховуючи вищевикладене колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що оскаржуване рішення місцевого господарського суду є таким, що не в повній мірі відповідає нормам матеріального законодавства, в зв`язку з чим апеляційна скарга на підставі ст. 277 ГПК України підлягає задоволенню, рішення господарського суду через невідповідність висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи, ненадання належної оцінки доказам відсутності вини відповідача, порушення норм матеріального законодавства підлягає скасуванню.

Слід прийняти нове рішення, яким стягнути з Приватного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" на користь Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" 5 584,80 грн. плати за користування вагонами, в задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Зважаючи на результати вирішення спору, за якими рішення відбулось частково на користь позивача, а частково на користь відповідача, згідно ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати у даній справі слід розподілити пропорційно розміру задоволених позовних вимог: стягнути з Відповідача на користь Позивача 589,75 грн. судового збору за подання позовної заяви; стягнути з Позивача на користь Відповідача 2 881,50 грн. витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

Оскільки загальна ціна позову становить 18 188,76 грн., тобто не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, то відповідно до п. 1 ч. 5 ст. 12 ГПК України дана справа відноситься до категорії малозначних справ, у зв`язку з чим відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України судові рішення у даній справі не підлягають касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 269, 275, 277, 282-284 ГПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат", м. Кривий Ріг Дніпропетровської області на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 24.07.2019 у справі № 904/1211/19 - задовольнити.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 24.07.2019 у справі №904/1211/19 - скасувати в частині стягнення 12 603,96 грн., відповідно, змінивши рішення в частині судового збору, стягнувши з відповідача на користь позивача 589,75 грн судового збору.

Прийняти нове рішення, яким позовні вимоги Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця", м.Дніпро до Приватного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат", м. Кривий Ріг Дніпропетровської області про стягнення плати за користування вагонами в сумі 18 188,76 грн - задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат", м. Кривий Ріг Дніпропетровської області на користь Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця", м.Дніпро 5 584,80 грн. плати за користування вагонами, 589,75 грн. судового збору.

В задоволенні решти позову - відмовити.

Стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця", м.Дніпро на користь Приватного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат", м. Кривий Ріг Дніпропетровської області 2881,50 грн. витрат по сплату судового збору за подання апеляційної скарги.

Видачу відповідних наказів, з урахуванням необхідних реквізитів, доручити Господарському суду Дніпропетровської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду лише у випадках, передбачених пунктом 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України, протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено та підписано суддями Івановим О.Г., Березкіною О.В. 11.11.2019, суддею Антоніком С.Г. ______________.

Головуючий суддя О.Г. Іванов

Суддя С.Г. Антонік

Суддя О.В. Березкіна