УХВАЛА

25 листопада 2019 року

м. Київ

Справа № 910/2181/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Мачульського Г.М. - головуючого, Кушніра І.В., Берднік І.С.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Мечинського ОСОБА_1

на ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 02.10.2019

за позовом Публічного акціонерного товариства "Універсал Банк"

до Крестон Есоушиітс Лтд

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача:

ОСОБА_2

про звернення стягнення на предмет іпотеки,

ВСТАНОВИВ:

28.10.2019 ОСОБА_2 звернувся із касаційною скаргою на ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 02.10.2019 через суд апеляційної інстанції до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з клопотаннями про звільнення від судового збору при поданні касаційної скарги та поновлення строку на касаційне оскарження.

До вирішення питання щодо прийняття касаційної скарги до провадження, 13.11.2019 до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від третьої особи - ОСОБА_2 надійшла заява про відвід судді Берднік І.С. від розгляду справи №910/2181/18.

Ухвалою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 14.11.2019 заявлений ОСОБА_2 відвід судді Берднік І.С. визнано необґрунтованим; зупинено вирішення питання щодо відкриття провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 02.10.2019 у справі №910/2181/18 до вирішення відводу у порядку, передбаченому статтею 39 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного господарського суду Погребняка В.Я. від 19.11.2019 відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_2 про відвід судді Берднік І.С. від розгляду справи №910/2181/18.

Ухвалою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 21.11.2019 поновлено вирішення питання щодо відкриття провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 02.10.2019 у справі №910/2181/18.

Здійснивши перевірку матеріалів касаційної скарги ОСОБА_2 на відповідність вимогам статтям 287-291 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з огляду на таке.

Статтею 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно з частиною другою статті 287 Господарського процесуального кодексу України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з пунктом 2 частини 2 статті 293 Господарського процесуального кодексу України у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Розглянувши матеріали касаційної скарги, судом касаційної інстанції встановлено, що ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.10.2019 у справі №910/2181/18, яка є предметом оскарження, апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 12.07.2019 оскаржену в частині зупинення провадження у цій справі, повернуто без розгляду.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 звернувся до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 12.07.2019 в частині зупинення провадження у справі, скасувати направлені судові доручення відповідачу-нерезиденту та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, при цьому скаржник заявив клопотання про зменшення судового збору за подання апеляційної скарги.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.08.2019 апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 12.07.2019 залишено без руху для усунення недоліків шляхом подання доказів сплати судового збору у встановленому порядку та розмірі.

Згідно з частиною 2 статті 260 Господарського процесуального кодексу України, до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 258 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу. Частиною 4 статті 174 Господарського процесуального кодексу України передбачено, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.10.2019 апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 12.07.2019 у справі №910/2181/18, на підставі статей 174, 258, 260 Господарського процесуального кодексу України, повернуто скаржнику.

Постановляючи ухвалу про повернення апеляційної скарги, суд керувався частиною 2 статті 260 та частиною 4 статті 174 Господарського процесуального кодексу України, виходячи з яких апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції, якщо заявник апеляційної скарги не усунув недоліки апеляційної скарги, яку залишено без руху, в строк, встановлений судом.

Колегія суддів звертає увагу на те, що у матеріалах справи відсутні будь-які документи щодо усунення недоліків на виконання вимог ухвали суду апеляційної інстанції про залишення без руху апеляційної скарги ОСОБА_2 , при цьому отримання відповідної ухвали суду підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, яка міститься у матеріалах справи.

У зв`язку з тим, що у встановлений десятиденний строк заявник не усунув недоліки апеляційної скарги суд апеляційної інстанції повернув апеляційну скаргу скаржнику без розгляду.

Оцінивши доводи скаржника, Верховний Суд вважає, що судом апеляційної інстанції правильно застосовано частину 2 статті 260 та частини 4 статті 174 Господарського процесуального кодексу України шляхом повернення апеляційної скарги скаржника без розгляду у зв`язку з тим, що заявник апеляційної скарги не усунув недоліки апеляційної скарги щодо подання належних доказів сплати судового збору у розмірі 1 921,00 грн., у встановлений судом строк.

При цьому, Верховний Суд, зауважує що "право на суд" не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, включно з фінансовими. Так, інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовуватися накладенням фінансових обмежень на доступ особи до суду. Вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права на доступ до суду, яке є саме по собі таким, що суперечить пункту 1 статті 6 Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 19.06.2001 у справі "Креуз проти Польщі").

Наведені у клопотанні про зменшення судового збору доводи не підтверджені належними і допустимими доказами, зокрема, скаржником не додано жодних доказів не можливості виконання вимог закону щодо сплати судового збору у встановленому порядку та розмірі, а також наявності передбачених Законом України "Про судовий збір" правових підстав для зменшення судового збору.

З огляду на наведене, для Верховного Суду правильне застосування Північним апеляційним господарським судом норм права при винесені оскаржуваної ухвали від 02.10.2019 є очевидними і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення.

Доводи викладені у касаційній скарзі, не спростовують висновків суду апеляційної інстанції та не викликають сумнівів щодо правомірності застосування норм права під час прийняття оскаржуваної ухвали.

Крім того, у касаційній скарзі заявник посилається на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, а також основних засад судочинства, таких як права на оскарження судових рішень, з посиланням на практику Європейського суду з прав людини.

Проте твердження заявника, викладені у касаційній скарзі, не є безумовною підставою для скасування судового рішення, а наведені в ній доводи не спростовують висновків суду апеляційної інстанції та не викликають сумнівів щодо правомірності застосування норм процесуального права, оскільки їх застосування чітко передбачено процесуальним кодексом, зокрема частиною 2 статті 260 та частиною 4 статті 174 Господарського процесуального кодексу України.

Суд зазначає, що право на доступ до суду, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, не є абсолютним і може підлягати обмеженню; такі обмеження допускаються з огляду на те, що за своїм характером право доступу потребує регулювання з боку держави. Суд повинен переконатися, що застосовані обмеження не звужують чи не зменшують залишені особі можливості доступу до суду в такий спосіб або до такої міри, що це вже спотворює саму суть цього права (рішення ЄСПЛ від 12.07.2001 у справі " Принц Ліхтенштейну Ганс- Адам II проти Німеччини").

При цьому слід зауважити, що повернення апеляційної скарги на підставі частини 2 статті 260 та частини 4 статті 174 Господарського процесуального кодексу України не позбавляє скаржника права звернутися з апеляційною скаргою повторно, усунувши недоліки касаційної скарги, з дотриманням вимог статті 258 вказаного Кодексу.

Враховуючи викладене, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 02.10.2019 на підставі частини 2 статті 293 Господарського процесуального кодексу України.

Разом з тим, Верховний Суд вважає за необхідне звернути увагу скаржника на те, що залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню господарського судочинства, таких як подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, або вчинення інших аналогічних дій, спрямованих на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення, і зокрема, невиконання рішення суду щодо належного повідомлення про судовий розгляд відповідача-нерезидента.

Відповідно до положень частини шостої статті 293 Господарського процесуального кодексу України, копія касаційної скарги залишається в суді касаційної інстанції.

Керуючись статтями 234, 235, 287, 293 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 02.10.2019 у справі №910/2181/18.

2. Копію цієї ухвали та касаційну скаргу разом з доданими до скарги матеріалами направити заявнику.

3. Копію касаційної скарги залишити в суді касаційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Головуючий Г.М. Мачульський

Судді І.В. Кушнір

І.С. Берднік