Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Чинчин О.В., розглянувши заяву Публічного акціонерного товариства «Кременчуцький сталеливарний завод» про розподіл витрат на правову допомогу адвоката у справі
про стягнення 210385,32 грн.
Без виклику (повідомлення) учасників справи
У підготовчому засіданні 09.10.2019 представником позивача було усно заявлено про намір подати клопотання про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу після прийняття рішення у справі.
У відзиві на позовну заяву, поданому до суду 30.09.2019, відповідач заперечив щодо розміру витрат на правову допомогу адвоката у зв`язку з їх необґрунтованістю, оскільки відсутні докази надання таких послуг, та витрати є неспівмірними зі складністю справи; попередній розрахунок суми витрат не містить опису виконаних робіт адвокатом та відсутнє підтвердження оплати таких послуг.
При цьому, у судовому засіданні 08.11.2019 позивач просив суд розглянути вказану заяву після прийняття судом рішення у даній справі.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 08.11.2019 позов Публічного акціонерного товариства «Кременчуцький сталеливарний завод» до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення 210385,32 грн. задоволено частково; стягнуто з Акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь Публічного акціонерного товариства «Кременчуцький сталеливарний завод» пеню у розмірі 116598 грн 58 коп., 3% річних у розмірі 19433 грн 10 коп., інфляційні втрати у розмірі 31008 грн 00 коп. та судовий збір у розмірі 2505 грн 60 коп.; в іншій частині позову відмовлено.

14.11.2019 до Господарського суду міста Києва від відповідача надійшло клопотання про зменшення витрат на правову допомогу адвоката.

У вказаному клопотанні відповідач зауважив, що у п. 3.3 Договору про надання правової допомоги адвокатом від 24.01.2018 передбачений фіксований гонорар адвоката, який визначається незалежно від кількості процесуальних дій та документів, складених адвокатом в межах однієї справи, у зв`язку з чим необґрунтованим є також нарахування та включення до акту приймання-передачі послуг з вивчення та аналізу умов договору; складання та направлення претензії відповідачу, складання тексту позовної заяви, організація направлення засобами поштового зв`язку копії позовної заяви стороні та суду, претензії, складання опису поштового вкладення, оформлення інших поштових документів, оскільки всі ці документи складені в межах однієї справи.

Таким чином, як зазначив відповідач, вбачається подвійне нарахування оплати послуг адвоката.

Відповідач також вказав на те, що такі види послуг як організація направлення засобами поштового зв`язку копії позовної заяви стороні та суду, претензії, складання опису поштового вкладення, оформлення інших поштових документів не є видами адвокатської діяльності, надання таких послуг не потребує володіння професійними адвокатськими навичками, а тому види таких послуг не можуть входити до розподілу адвокатських витрат.

Крім того, відповідач зазначив, що адвокатом два рази включено така послуга як направлення претензії відповідачу.

Також, відповідач вказав на те, що розмір фіксованого гонорару адвоката у сумі 16692,00 грн є жодним чином необґрунтованим ані складністю справи, ані обсягом наданих послуг, ані витраченим часом, а позивачем не надано доказів, що такий розмір є розумним, співмірним із складністю справи; послуги «складання та направлення претензії відповідачу» та «складання тексту позовної заяви» не мають визначення часу, який був витрачений адвокатом на складання вказаних документів; завищено вартість складання тексту позовної заяви так як вона складалась з претензії.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно з ч. 3 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч. 1 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

За змістом статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).

Разом із тим, згідно зі статтею 15 Господарського процесуального кодексу України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (стаття 16 Господарського процесуального кодексу України).

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 Господарського процесуального кодексу України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 Господарського процесуального кодексу України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу.

3) розподіл судових витрат (стаття 129 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно зі статтею 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до частин 1, 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Разом із тим, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 126 цього Кодексу).

Водночас за змістом частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Суд зазначає, що у розумінні положень частини 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт.

Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Разом із тим, у частині 5 наведеної норми Господарського процесуального кодексу України визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Зокрема відповідно до частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, визначені також положеннями частин 6, 7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.

При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини 5-6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

У постанові Верховного Суду від 25.07.2019 у справі №904/66/18 зазначено, що у застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який тим не менш, повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених у частині 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України.

Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності цим критеріям заявлених витрат.

Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись частинами 5-7, 9 статті 129 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Позивачем долучено до позовної заяви копію Договору про надання правової допомоги адвокатом від 24.01.2018, укладеного між адвокатом Максименком А.Ю. (адвокат) та Публічним акціонерним товариством «Кременчуцький сталеливарний завод» (клієнт), відповідно до умов якого адвокат зобов`язується надавати клієнту правову допомогу в будь-яких адміністративних, господарських, цивільних справах, кримінальних провадженнях, справах про адміністративні правопорушення, справах по оскарженню дій і рішень посадових осіб та органів державної влади, які розглядуються уповноваженими на те державними органами. Здійснювати представництво інтересів клієнта в судах, органах міністерства внутрішніх справ, що провадять дізнання, досудове слідство, органах прокуратури, органах державної влади, на підприємствах, в установах, організаціях всіх форм власності та підпорядкування, а Клієнт зобов`язується сплатите гонорар (винагороду) за надану правову допомогу та компенсувати фактичні витрати на її надання в обсязі та на умовах, визначених Договором.

У п. 1.2 Договору про надання правової допомоги адвокатом від 24.01.2018 зазначено, що правова допомога полягає в підготовці адвокатом та узгодження з клієнтом стратегії захисту інтересів, застосування якої буде реалізовано адвокатом у подальшому; зборі та правовому аналізі інформації, документів і матеріалів, що стосуються справи; наданні усних та письмових консультацій, роз`яснень щодо правових питань, які стосуються справи, або виконання окремих доручень клієнта; складанні необхідних для справи процесуальних документів, позовних заяв, скарг, претензій, відзивів, заперечень, письмових пояснень, запитів тощо; виконанні окремих доручень Клієнта про надання правової допомоги; представництві клієнта в судах, органах міністерства внутрішніх справ, що провадять дізнання, досудове слідство, органах прокуратури, державної влади, на підприємствах, в установах, організаціях всіх форм власності та підпорядкування з питань, що стосуються справи. Кожне доручення клієнта на ведення справи оформлюється окремою письмовою угодою, якою визначається обсяг правової допомоги, розмір винагороди (гонорар) адвоката та порядок його сплати.

Відповідно до п. 3.1 Договору про надання правової допомоги адвокатом від 24.01.2018 за надання правової допомоги клієнт сплачу адвокату гонорар щомісяця в розмірі 4500 грн. Виплата гонорару здійснюється не пізніше 15 числа кожного місяця;

Згідно з п. 3.2 Договору про надання правової допомоги адвокатом від 24.01.2018 оплата правової допомоги з виконання окремих (разових) доручень клієнта визначається прейскурантом цін на правову допомогу, з яким клієнт ознайомлений при укладенні цього договору.

У п. 3.3 Договору про надання правової допомоги адвокатом від 24.01.2018 сторонами погоджено, що не залежно від кількості процесуальних дій, та документів складених адвокатом в межах однієї справи - фіксований гонорар адвоката за надання правової допомоги у судових справах за участю клієнта складає не менше чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати та не більше 15% ціни позову.

Відповідно до п. 3.4 Договору про надання правової допомоги адвокатом від 24.01.2018 остаточний розрахунок з адвокатом здійснюється: - у немайнових спорах, та інших справах, що не підлягають грошовій оцінці, за виконання окремих доручень - не пізніше 5 днів з дня набрання чинності судовим рішенням, іншим актом індивідуальної дії прийнятим щодо клієнта або на виконання його доручення, або надання письмового підтвердження адвокатом виконання окремого (разового) доручення клієнта;

- у майнових спорах - не пізніше 5 днів з дати зарахування коштів стягнутих на користь Клієнта на його розрахунковий рахунок, отримання присудженого майна в натурі.

Згідно з п. 4.1 Договору про надання правової допомоги адвокатом від 24.01.2018 цей договір набирає чинності з моменту його підписання та діє до 31.12.2018. Якщо за місяць до закінчення строку дії договору жодна із сторін не заявить про намір припинити його дію - договір вважається продовженим на наступний рік на тих самих умовах.

Додатком №2 до Договору про надання правової допомоги адвокатом від 24.01.2018 (Прейскурант цін) сторонами погоджено, що гонорар адвоката за представництво в суді становить 5000,00 грн за 1 судове засідання; дослідження та правовий аналіз договору та документів по спірним правовідносинам - 2500,00 грн; забезпечення дотримання клієнтом досудового порядку врегулювання спору, що включає складання тексту вимоги, претензії та направлення їх боржнику - 3000,00 грн за 1 документ; складання тексту позовної заяви - 6000,00 грн за 1 документ; організація направлення засобами поштового зв`язку позовної заяви з додатками на адресу сторін та суду, складання опису поштового вкладення, оформлення інших поштових документів - 500,00 грн за 1 документ.

Судом встановлено, що 23.01.2019 між сторонами було укладено Угоду до Договору про надання правової допомоги адвокатом від 24.01.2018, відповідно до умов якої клієнт доручає адвокату ведення справи про стягнення заборгованості та штрафних санкцій з Акціонерного товариства «Українська залізниця» стосовно невиконання Договору поставки №ПВРЗ(ВМТП-18.704)ю від 31.10.2018.

У п. 3 Угоди від 23.01.2019 сторони зокрема погодили, що фіксований гонорар адвоката становить 16692,00 грн.; оплата наданих послуг відповідно до Додатку №2 орієнтовно складає 20000,00 грн.

Відповідно до п. 4 Угоди від 23.01.2019 оплата клієнтом професійної правничої допомоги здійснюється на підставі рахунку адвоката у строк, передбачений Договором про надання правової допомоги адвокатом від 24.01.2018.

Позивачем також долучено до матеріалів справи копію Довіреності №40-21/6 від 14.01.2019, виданої Публічним акціонерним товариством «Кременчуцький сталеливарний завод» адвокату Максименку А.Ю. (свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю №1114 від 25.11.2011).

Відповідно до Детального опису наданих послуг по справі №910/11852/19, наданого адвокатом 08.11.2019, загальна вартість професійної правничої допомоги, яка була надана адвокатом Максименком А.Ю., становить 29692,00 грн, та складається з: 1) гонорар адвоката за представництво в суді - 16692,00 грн. за 2 засідання; 2) дослідження та правовий аналіз Договору поставки №ПВРЗ(ВМТП-18.704)ю від 31.10.2018 - 2500,00 грн; 3) складання та направлення претензії відповідачу - 3000,00 грн - 1 документ; 4) складання тексту позовної заяви - 6000,00 грн; 5) організація направлення засобами поштового зв`язку позовної заяви з додатками на адресу сторін та суду, складання опису поштового вкладення, оформлення інших поштових документів - 1500,00 грн за 3 примірника.

Судом встановлено, що 07.11.2019 між сторонами було складено Акт №1 приймання-передачі наданих послуг до Угоди від 23.01.2019, в якій сторони зазначили, що адвокат надав, а клієнт прийняв послуги з професійної правничої допомоги щодо захисту прав і інтересів клієнта в досудовому та судовому порядку по стягненню основного боргу та штрафних санкцій в рамках Договору поставки №ПВРЗ(ВМТП-18.704)ю від 31.10.2018; вартість послуг становить 29692,00 грн та складається з 1) гонорар адвоката за представництво в суді - 16692,00 грн. за 2 засідання; 2) дослідження та правовий аналіз Договору поставки №ПВРЗ(ВМТП-18.704)ю від 31.10.2018 - 2500,00 грн; 3) складання та направлення претензії відповідачу - 3000,00 грн - 1 документ; 4) складання тексту позовної заяви - 6000,00 грн; 5) організація направлення засобами поштового зв`язку позовної заяви з додатками на адресу сторін та суду, складання опису поштового вкладення, оформлення інших поштових документів - 1500,00 грн за 3 примірника.

У вказаному Акті сторонами погоджено, що зазначений акт є підставою для проведення остаточних розрахунків, порядок яких визначений у договорі між клієнтом і адвокатом.

Як вбачається з матеріалів справи, адвокатом Максименком А.Ю. було підготовлено позовну заяву (яку подано до суду у справі №910/11852/19) за результатами опрацювання ним Договору поставки №ПВРЗ(ВМТП-18.704)ю від 31.10.2018 та направлено її на адресу відповідача (а також філії) і суду. Також, матеріали справи містять копію претензії про сплату заборгованості, яка адресована відповідачу та складена позивачем після дати укладення з адвокатом Угоди від 23.01.2019 (докази її направлення відповідачу та отримання відповідачем наявні в матеріалах справи).

Враховуючи викладені обставини, суд дійшов висновку, що матеріалами справи підтверджується факт надання адвокатом того виду та обсягу (вартості) послуг, які вказані в Акті №1 від 07.11.2019 (складений між адвокатом та позивачем) на суму 29692,00 грн.

Що стосується заперечень відповідача, суд зазначає наступне.

Так, 14.11.2019 до Господарського суду міста Києва від відповідача надійшло клопотання про зменшення витрат на правову допомогу адвоката.

У вказаному клопотанні відповідач зауважив, що у п. 3.3 Договору про надання правової допомоги адвокатом від 24.01.2018 передбачений фіксований гонорар адвоката, який визначається незалежно від кількості процесуальних дій та документів, складених адвокатом в межах однієї справи, у зв`язку з чим необґрунтованим є також нарахування та включення до акту приймання-передачі послуг з вивчення та аналізу умов договору; складання та направлення претензії відповідачу, складання тексту позовної заяви, організація направлення засобами поштового зв`язку копії позовної заяви стороні та суду, претензії, складання опису поштового вкладення, оформлення інших поштових документів, оскільки всі ці документи складені в межах однієї справи. Таким чином, як зазначив відповідач, вбачається подвійне нарахування оплати послуг адвоката.

Однак, суд вважає вказані твердження відповідача необгрунтованими, оскільки умова п. 3.3 договору передбачає, що фіксований гонорар адвоката не залежить від кількості процесуальних дій та кількості складених адвокатом документів, однак не містить умов, що такі документи (дії) не підлягають оплаті окремо за цінами, встановленими у Додатку №2 до договору.

Як вбачається з системного аналізу умов Договору про надання правової допомоги адвокатом від 24.01.2018 та Угоди від 23.01.2019, по суті, гонорар адвоката складається як з фіксованої ставки (визначної на підставі п. 3.3 договору) у сумі 16692,00 грн, так і з додаткових послуг, наданих відповідно до Додатку №2 до договору.

Враховуючи викладені обставини, суд критично оцінює твердження відповідача про подвійне нрахування оплати послуг адвоката.

Відповідач також вказав на те, що такі види послуг як організація направлення засобами поштового зв`язку копії позовної заяви стороні та суду, претензії, складання опису поштового вкладення, оформлення інших поштових документів не є видами адвокатської діяльності, надання таких послуг не потребує володіння професійними адвокатськими навичками, а тому види таких послуг не можуть входити до розподілу адвокатських витрат.

Однак, суд зазначає, що у ст. 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» зазначено, що видами адвокатської діяльності є: 1) надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; 2) складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; 3) захист прав, свобод і законних інтересів підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, засудженого, виправданого, особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру або вирішується питання про їх застосування у кримінальному провадженні, особи, стосовно якої розглядається питання про видачу іноземній державі (екстрадицію), а також особи, яка притягається до адміністративної відповідальності під час розгляду справи про адміністративне правопорушення; 4) надання правової допомоги свідку у кримінальному провадженні; 5) представництво інтересів потерпілого під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні; 6) представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами; 7) представництво інтересів фізичних і юридичних осіб, держави, органів державної влади, органів місцевого самоврядування в іноземних, міжнародних судових органах, якщо інше не встановлено законодавством іноземних держав, статутними документами міжнародних судових органів та інших міжнародних організацій або міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; 8) надання правової допомоги під час виконання та відбування кримінальних покарань.

Адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом.

Відповідно до ст. 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» під час здійснення адвокатської діяльності адвокат має право вчиняти будь-які дії, не заборонені законом, правилами адвокатської етики та договором про надання правової допомоги, необхідні для належного виконання договору про надання правової допомоги, зокрема: 1) звертатися з адвокатськими запитами, у тому числі щодо отримання копій документів, до органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб, підприємств, установ, організацій, громадських об`єднань, а також до фізичних осіб (за згодою таких фізичних осіб); 2) представляти і захищати права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб у суді, органах державної влади та органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форми власності, громадських об`єднаннях, перед громадянами, посадовими і службовими особами, до повноважень яких належить вирішення відповідних питань в Україні та за її межами; 3) ознайомлюватися на підприємствах, в установах і організаціях з необхідними для адвокатської діяльності документами та матеріалами, крім тих, що містять інформацію з обмеженим доступом; 4) складати заяви, скарги, клопотання, інші правові документи та подавати їх у встановленому законом порядку; 5) доповідати клопотання та скарги на прийомі в посадових і службових осіб та відповідно до закону одержувати від них письмові мотивовані відповіді на ці клопотання і скарги; 6) бути присутнім під час розгляду своїх клопотань і скарг на засіданнях колегіальних органів та давати пояснення щодо суті клопотань і скарг; 7) збирати відомості про факти, що можуть бути використані як докази, в установленому законом порядку запитувати, отримувати і вилучати речі, документи, їх копії, ознайомлюватися з ними та опитувати осіб за їх згодою; 8) застосовувати технічні засоби, у тому числі для копіювання матеріалів справи, в якій адвокат здійснює захист, представництво або надає інші види правової допомоги, фіксувати процесуальні дії, в яких він бере участь, а також хід судового засідання в порядку, передбаченому законом; 9) посвідчувати копії документів у справах, які він веде, крім випадків, якщо законом установлено інший обов`язковий спосіб посвідчення копій документів; 10) одержувати письмові висновки фахівців, експертів з питань, що потребують спеціальних знань; 11) користуватися іншими правами, передбаченими цим Законом та іншими законами.

Суд зазначає, що такі дії адвоката як організація направлення засобами поштового зв`язку копії позовної заяви стороні та суду, претензії, складання опису поштового вкладення, оформлення інших поштових документів є безпосередньо пов`язаними з належним виконанням адвокатом своїх зобов`язань за Договором про надання правової допомоги адвокатом від 24.01.2018, оскільки спрямовані на захист прав клієнта (позивача) у спірних правовідносинах.

Що стосується доводів відповідача, що адвокатом два рази включено така послуга як направлення претензії відповідачу, суд зазначає наступне.

Як вбачається з Прейскуранта цін, за складання претензії та направлення її боржнику вартість послуг становить 3000,00 грн. Вказана вартість за послугу зі складання та направлення претензії також зазначена сторонами в Акті №1 від 07.11.2019, складеному між адвокатом та позивачем.

Водночас, як вбачається з Прейскуранта цін, за надання послуги з організації направлення засобами поштового зв`язку позовної заяви з додатками на адресу сторін та суду, складання опису поштового вкладення, оформлення інших поштових документів вартість послуг адвоката становить 500,00 грн за 1 примірник.

Вказана вартість за вказані послуги також зазначена сторонами в Акті №1 від 07.11.2019, складеному між адвокатом та позивачем.

Зокрема, в акті зазначено вартість 1500,00 грн за 3 примірники (тобто, організація направлення засобами поштового зв`язку позовної заяви з додатками на адресу відповідача, філії та суду, складання опису поштового вкладення, оформлення інших поштових документів).

За наведених обставин, суд вважає недоведеними твердження відповідача, що адвокатом два рази включено така послуга як направлення претензії відповідачу.

При цьому, з огляду на те, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами, та саме на сторону, яка вказує на неспівмірність витрат, покладається обов`язок з надання доказів на обґрунтування невідповідності адвокатських витрат, суд вважає необгрунтованими та недоведеними твердження відповідача стосовно того, що розмір фіксованого гонорару адвоката у сумі 16692,00 грн є жодним чином необґрунтованим ані складністю справи, ані обсягом наданих послуг, ані витраченим часом, а позивачем не надано доказів, що такий розмір є розумним, співмірним із складністю справи; послуги «складання та направлення претензії відповідачу» та «складання тексту позовної заяви» не мають визначення часу, який був витрачений адвокатом на складання вказаних документів; завищено вартість складання тексту позовної заяви так як вона складалась з претензії.

Враховуючи викладене, за висновком суду, беручи до уваги час на підготовку матеріалів до судового розгляду, складність юридичної кваліфікації правовідносин у справі, заявлений до стягнення розмір витрат на оплату послуг адвоката є співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт та ціною позову, а відтак є обґрунтованими вимоги про стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

При цьому, суд зазначає, що за змістом пункту 1 частини 2 статті 126, частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Натомість положеннями пункту 2 частини 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України регламентовано порядок компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги (витрати на проїзд, проживання, поштові послуги тощо), для розподілу яких необхідною умовою є надання відповідних доказів, які підтверджують здійснення таких витрат.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19.

Таким чином, враховуючи наведені положення процесуального законодавства та беручи до уваги підтверджений матеріалами справи і не спростований відповідачем факт надання адвокатом Максименком А. Ю. (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю від 25.11.2011 № 1114, довіреність від 14.01.2019) професійної правничої допомоги у даній справі на суму 29692,00 грн., суд дійшов висновку в обґрунтованості клопотання позивача про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу адвоката.

Як зазначено у ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, оскільки рішенням Господарського суду міста Києва від 08.11.2019 у справі №910/11852/19 позов Публічного акціонерного товариства «Кременчуцький сталеливарний завод» було задоволено частково, витрати на правову допомогу адвоката, понесені позивачем у даній справі на суму 29692,00 грн, покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи викладені обставини, суд дійшов висновку про стягнення з Акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь Публічного акціонерного товариства «Кременчуцький сталеливарний завод» витрат на правову допомогу адвоката у розмірі 23574,56 грн. (пропорційно розміру задоволених позовних вимог).

Керуючись ст.ст. 123, 129, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» (03680, м. Київ, вул. Тверська, буд. 5; ідентифікаційний код: 40075815) на користь Публічного акціонерного товариства «Кременчуцький сталеливарний завод» (39621, Полтавська обл., м. Кременчук, вул. Івана Приходька, буд. 141; ідентифікаційний код: 05756783) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 23574 (двадцять три тисячі п`ятсот сімдесят чотири) грн 56 коп.

2. Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

3. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Північного апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

4. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складання та підписання повного тексту рішення: 18 листопада 2019 року.

Суддя О.В. Чинчин