ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.11.2019 м. Івано-ФранківськСправа № 909/1072/19

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Шіляк М. А., секретар судового засідання Феденько Н. М., розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Стрільчук Транс"

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Європа Транс Агро"

про стягнення заборгованості в сумі 128 754,59 грн.

За участю:

від позивача: Гордієнко Т. В.

ВСТАНОВИВ:

До суду подано позов ТОВ "Стрільчук Транс" до ТОВ "Європа Транс Агро" про стягнення заборгованості в сумі 128 754,59 грн, в тому числі: 104 250,00 грн основного боргу, 11 107,23 грн пені, 3 761,36 грн 3% річних та 9 636,00 грн інфляційних втрат.

Ухвалою суду від 04.10.2019 позовну заяву ТОВ "Стрільчук Транс" залишено без руху та встановлено строк на усунення недоліків позовної заяви.

ТОВ "Стрільчук Транс" усунено недоліки позовної заяви, а саме 15.10.2019 надіслано суду докази направлення копії позовної заяви з додатками відповідачу (розрахунковий документ).

Ухвалою суду від 18.10.2019 постановлено прийняти позовну заяву до розгляду, відкрити провадження у справі та призначити розгляд справи по суті на 05.11.2019.

Ухвалою суду від 05.11.2019 постановлено відкласти розгляд справи на 20.11.2019.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги викладені у позовній заяві підтримав у повному обсязі та просив суд позов задовольнити. Позовні вимоги мотивовано невиконанням відповідачем прийнятих на себе зобов`язань згідно договору про надання транспортно-експедиторських послуг по перевезенню вантажів автомобільним транспортом, внаслідок чого утворилась заборгованість в сумі 104 250,00 грн. За прострочення виконання грошового зобов`язання відповідачу нараховано відповідачу пеню в сумі 11 107,23 грн, 3% річних в сумі 3 761,36 грн та інфляційні втрати в сумі 9 636,00 грн.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, причин неприбуття суду не повідомив, відзиву на позов не подав, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду справи, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення, вручене відповідачу 07.11.2019 (вх. № 22094 від 08.11.2019).

Матеріали справи не містять клопотань чи заяв від представника відповідача, ТОВ "Європа Транс Агро".

Відповідно до ч. 2 ст. 178 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Аналогічні норми містяться в частині 9 статті 165 ГПК України.

Згідно ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу без участі повноважного представника відповідача за наявними в ній матеріалами, запобігаючи, одночасно, безпідставному затягуванню розгляду спору та сприяючи своєчасному поновленню порушеного права.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представника позивача, оцінивши докази у відповідності до ст. 86 ГПК України, суд встановив наступне.

Між ТОВ "Європа Транс Агро" (далі - замовник) та ТОВ "Стрільчук Транс" (далі - виконавець) укладено договір про надання транспортно-експедиторських послуг по перевезенню вантажів автомобільним транспортом від 13.07.2017 № 1307 (далі - договір).

Відповідно до п. 1.1. договору, замовник (відповідач) доручив, а виконавець (позивач) взяв на себе зобов`язання організувати перевезення вантажів автомобільним транспортом на підставі надісланих заявок та товарно-транспортних накладних (далі - ТТН) до відповідного пункту призначення у встановлений договором та/або заявкою строк та видати його вантажоодержувачу (далі - послуги), в замовник (відповідач) в свою чергу взяв на себе зобов`язання сплатити виконавцю (позивачу) за організацію перевезення вантажу узгоджену сторонами плату.

Найменування, характеристики вантажу, кількість, вартість, спосіб перевезення та інші істотні умови надання послуг обумовлюються в заявці, яка подається замовником (відповідачем) виконавцю (позивачу) перед кожним перевезенням, що визначено п. 1.2, 2.1.6 договору.

Позивачем прийнято до виконання замовлення відповідача відповідно до наступних заявок: від 21.05.2018, від 28.05.2018, від 29.05.2018, від 03.06.2018, від 02.06.2018.

Згідно із п. 4.1.1., 4.1.2. договору визначено, що ціна цього договору не є фіксованою сторонами, є договірною, дорівнює сумарній вартості наданих виконавцем (позивачем) та прийнятих замовником (відповідачем) послуг за цим договором, протягом строку дії та відображається в актах виконаних робіт (надання послуг) підписаних та скріплених печатками сторін. Вартість послуг за кожним перевезенням узгоджується сторонами у окремих заявках та/або додатках до договору та підтверджується сторонами в актах виконання робіт (надання послуг).

Факт надання позивачем транспортно-експедиційних послуг відповідачу підтверджується актами надання послуг та товарно-транспортними накладними з відмітками уповноважених представників вантажоодержувача про прийняття вантажу, а саме:

- акт надання послуг від 28.05.2018 № 1456 (надано транспортно-експедиційні послуги за маршрутом Лозуватка - Івано-Франківськ, а/м Івеко ВС4754ВІ/ НОМЕР_1 , водій ОСОБА_1 П ОСОБА_2 , ТТН від 22.05.2018 № AXPXF001418) на суму 48 000,00 грн;

- акт надання послуг від 29.05.2018 № 1405 (надано транспортно-експедиційні послуги за маршрутом Гуменці - Квітневе, а/м Даф НОМЕР_2 / НОМЕР_3 , водій ОСОБА_3 , ТТН від 28.05.2018 № ZP00-014309) на суму 12 500,00 грн;

- акт надання послуг від 02.06.2018 № 1567 (надано транспортно-експедиційні послуги за маршрутом Ковтуни - Івано-Франківськ - Гуменці, а/м Ман НОМЕР_4 / НОМЕР_5 , водій ОСОБА_4 , ТТН від 30.05.2018 № AIZIZ000165) на суму 30 000,00 грн;

- акт надання послуг від 04.06.2018 № 1566 (надано транспортно-експедиційні послуги за маршрутом Гуменці - Макарів, а/м Даф НОМЕР_6 / НОМЕР_7 , водій Соломко ОСОБА_5 , ТТН від 03.06.2018 № AZDZD011184) на суму 12 500,00 грн;

- акт надання послуг від 06.06.2018 № 1565 (надано транспортно-експедиційні послуги за маршрутом Валя Кузьміна - Копилів, а/м Даф НОМЕР_8 / НОМЕР_9 , водій ОСОБА_6 , ТТН від 04.06.2018 № ZP00-014547) на суму 15 500,00 грн.

Отже, позивач за період 28.05.2018 по 06.06.2018 за замовленням відповідача надав транспортно-експедиційні послуги на загальну суму 118 500,00 грн.

Пунктом 4.1.2.2. договору визначено, що в разі незгоди замовника (відповідача) з актом виконання робіт (надання послуг), замовник (відповідач) зобов`язаний надати обґрунтовану відмову від його підписання.

Вищезазначені акти надання послуг підписані і скріплені печатками сторін.

Відповідно п. 4.1.4. договору, замовник (відповідач) сплачує рахунки виконавця (позивача) на умовах відстрочки платежу - 30 банківських днів з дати отримання замовником (відповідачем) оригіналів документів, які підтверджують надання послуги.

Відповідачем частково оплачено транспортно-експедиційні послуги по акту надання послуг від 28.05.2018 № 1456 в розмірі 14 250,00 грн.

Отже, заборгованість відповідача перед позивачем за транспортно-експедиційні послуги становить 104 250,00 грн.

Матеріали справи не місять доказів сплати решти суми заборгованості.

Суд вважає позовні вимоги обґрунтованими частково виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 ГК України господарський договір є підставою виникнення господарських зобов`язань.

Частиною 1 статті 179 ГК України визначено, що майново-господарські зобов`язання, які виникають між суб`єктами господарювання або між суб`єктами господарювання і негосподарюючими суб`єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов`язаннями.

За договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату (ч. 1 ст. 307 ГК України). Вказане положення кореспондується з приписами ч. 1 ст. 909 ЦК України.

Частиною 1 статті 193 ГК України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ст. 525, 526, 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства (ч. 2 ст. 307 ГК України, ч. 3 ст. 909 ЦК України).

Відповідно до ст. 311 ГК України, плата за перевезення вантажів та виконання інших робіт, пов`язаних з перевезенням, визначається за цінами, встановленими відповідно до законодавства .

На підтвердження виконання своїх зобов`язань за договором позивач долучив акти надання послуг та товарно-транспортні накладні з відмітками уповноважених представників вантажоодержувача про прийняття вантажу.

Підписавши акти надання послуг без застереження про наявність претензій по об`єму, якості та строках надання послуг відповідач підтвердив факт прийняття ним таких послуг та погодився з тим, що дані документи слугують підставою для проведення розрахунків в розмірі, зазначеному та визнаному сторонами в таких актах.

Отже, беручи до уваги матеріали справи, керуючись вищезазначеними нормами законодавства, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача щодо стягнення з відповідача основного боргу в сумі 104 250,00 грн.

Стосовно вимоги про стягнення пені суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 546, 549 ЦК України, ст. 230-232 ГК України одним із видів забезпечення виконання зобов`язання є неустойка у формі пені, яка сплачується боржником у разі порушення зобов`язання.

Частиною 6 статті 232 ГК України визначено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Умовами договору, зокрема, пунктом 6.2. передбачено, що за порушення термінів оплати замовник (відповідач) виплачує виконавцю (позивачу) пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період прострочення від суми простроченого платежу за кожен день такого прострочення.

Суд зазначає, що позивач визначив періоди стягнення пені обмежившись річним строком позовної давності щодо її нарахування, який передує моменту звернення до суду, що суперечить вимогам ч. 6 ст. 232 ГК України.

Частиною 3 статті 267 ЦК України визначено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Суд не застосовує строки позовної давності, оскільки в матеріалах справи відсутня відповідна заява відповідача.

Строк оплати визначено п. 4.1.4. договору відповідно до якого, замовник (відповідач) сплачує рахунки виконавця (позивача) на умовах відстрочки платежу - 30 банківських днів з дати отримання замовником (відповідачем) оригіналів документів, які підтверджують надання послуги.

Отже, періоди за які позивач мав право нараховувати відповідачу пеню у відповідності до ч. 6 ст. 232 ГК України:

- по акту надання послуг від 28.05.2018 № 1456 на суму 48 000,00 грн (із врахуванням проплати в сумі 14 250,00 грн) на суму боргу 33 750,0 грн з 11.07.2018 по 09.01.2019 (182 дні прострочки);

- по акту надання послуг від 29.05.2018 № 1405 на суму боргу 12 500,00 грн з 12.07.2018 по 10.01.2019 (182 дні прострочки);

- по акту надання послуг від 02.06.2018 № 1567 на суму 30 000,00 грн з 17.07.2018 по 15.01.2019 (182 дні прострочки);

- по акту надання послуг від 04.06.2018 № 1566 на суму 12 500,00 грн з 18.07.2018 по 16.01.2019 (182 дні прострочки);

- по акту надання послуг від 06.06.2018 № 1565 на суму 15 500,00 грн з 20.07.2018 по 18.01.2019 (182 дні прострочки).

При перевірці розміру нарахованої позивачем суми пені у відповідності до ч. 6 ст. 232 ГК України, судом встановлено інший розмір пені, а саме 16 561,36 грн. Оскільки позивачем заявлено вимогу про стягнення пені в сумі меншій, ніж та, що підрахована судом, суд вважає за доцільне задовольнити вимогу позивача щодо стягнення пені саме в сумі 11 107,23 грн за вищезазначені періоди.

Стосовно вимог про стягнення 3% річних та інфляційних втрат, слід зазначити наступне.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Періоди за які позивач нарахував відповідачу 3% річних:

- по акту надання послуг від 28.05.2018 № 1456 на суму 48 000,00 грн (із врахуванням проплати в сумі 14 250,00 грн) на суму боргу 33 750,0 грн з 11.07.2018 по 27.09.2019 (443 дні прострочки);

- по акту надання послуг від 29.05.2018 № 1405 на суму боргу 12 500,00 грн з 12.07.2018 по 27.09.2019 (442 дні прострочки);

- по акту надання послуг від 02.06.2018 № 1567 на суму 30 000,00 грн з 17.07.2018 по 27.09.2019 (437 днів прострочки);

- по акту надання послуг від 04.06.2018 № 1566 на суму 12 500,00 грн з 18.07.2018 по 27.09.2019 (436 днів прострочки);

- по акту надання послуг від 06.06.2018 № 1565 на суму 15 500,00 грн з 20.07.2018 по 27.09.2019 (434 дні прострочки).

Суд здійснивши перерахунок 3% річних, дійшов висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача 3% річних в сумі 3 761,36 грн за вищезазначені періоди є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Суд, перевіривши розрахунок інфляційних втрат, поданий позивачем, визнає його арифметично невірним, при цьому вказує таке.

При застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця (постанова Вищого господарського суду України від 01.02.2012 за № 52/30).

Згідно ст. 3 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" індекс споживчих цін обчислюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики, і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.

Згідно офіційних даних про індекси інфляції за період прострочки сукупний індекс інфляції за липень 2018 серпень 2019 становить 108,36417177, а за серпень 2018 серпень 2019 - 109,12806825.

Враховуючи методику нарахування інфляційних збитків слід:

- по акту надання послуг від 28.05.2018 № 1456 на суму 48 000,00 грн (із врахуванням проплати в сумі 14 250,00 грн) - 33 750,00 грн (сума боргу) х 108,36417177 (сукупний індекс інфляції)/100 33 750,00 грн (сума боргу) = 2 822,91 грн.

- по акту надання послуг від 29.05.2018 № 1405 - 12 500,00 грн (сума боргу) х 108,36417177 (сукупний індекс інфляції)/100 12 500,00 грн (сума боргу) = 1 045,52 грн.

- по акту надання послуг від 02.06.2018 № 1567 - 30 000,00 грн (сума боргу) х 109,12806825 (сукупний індекс інфляції)/100 30 000,00 грн (сума боргу) = 2 738,42 грн.

- по акту надання послуг від 04.06.2018 № 1566 - 12 500,00 грн (сума боргу) х 109,12806825 (сукупний індекс інфляції)/100 12 500,00 грн (сума боргу) = 1 141,01 грн.

- по акту надання послуг від 06.06.2018 № 1565 - 15 500,00 грн (сума боргу) х 109,12806825 (сукупний індекс інфляції)/100 15 500,00 грн (сума боргу) = 1 414,85 грн.

Отже, суд дійшов висновку, що загальна сума інфляційних втрат, що підлягає до задоволення складає 9 162,71 грн. В частині заявленої вимоги про стягнення інфляційних втрат в сумі 473,29 грн слід відмовити.

Згідно з ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

За поданий позов позивач сплатив судовий збір у розмірі 1 931,32 грн.

За правилами, встановленими п. 3 ч. 4 ст. 129 ГПК України, судовий збір по справі слід покласти на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи часткове задоволення позову, судовий збір в сумі 1 924,22 грн слід покласти на відповідача, а в сумі 7,1 грн слід залишити за позивачем.

Керуючись ст. 2, 86, 123, 129, 165, 178, 202, 232, 233, 236-238, 240-241 ГПК України

УХВАЛИВ:

позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Стрільчук Транс" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Європа Транс Агро" про стягнення заборгованості в сумі 128 754,59 грн задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Європа Транс Агро" (76018, м. Івано-Франківськ, вул. В. Івасюка, 62; ідентифікаційний код 41101091) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Стрільчук Транс" (58000, м. Чернівці, вул. Руданського, буд. 44, кв. 1; ідентифікаційний код 37690326) 104 250,00 грн (сто чотири тисячі двісті п`ятдесят грн 00 коп.) основного боргу, 11 107,23 грн (одинадцять тисяч сто сім грн 23 коп.) пені, 3 761,36 грн (три тисячі сімсот шістдесят одна грн 36 коп.) 3% річних, 9 162,71 грн (дев`ять тисяч сто шістдесят дві грн 71 коп.) інфляційних втрат та 1 924,22 грн (одна тисяча дев`ятсот двадцять чотири грн 22 коп.) судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

В частині стягнення інфляційних втрат в сумі 473,29 грн відмовити.

Судовий збір в сумі 7,1 грн залишити за позивачем.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається відповідно до п.п 17.5 п. 17 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 22.11.2019.

Суддя М. А. Шіляк