ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24.10.19 р. Справа № 917/1356/18
про визнання права володіння та користування на умовах оренди земельною ділянкою та визнання укладеною Додаткової угоди до Договору оренди землі
Суддя Солодюк О.В.
Секретар судового засідання Олійник Н.І.
Представники сторін згідно протоколу судового засідання.
Ухвалою суду від 05.11.2018р. позовна заява залишена без руху (суддя Бунякіна Г.І.).
23.11.2018р. ухвалою суду відкрито провадження у справі, призначено позовну заяву до розгляду у порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання у справі на 25.12.2018р. на 10-00 год.
Позивач в обгрунтування позовних вимог посилається на те, що громадянин ОСОБА_1 , виконавши всі вимоги Закону України Про фермерське господарство (щодо порядку створення фермерського господарства) після укладення договору оренди землі від 28.11.2015 р. та створення Фермерського господарства Житниця Полтавщини змінив форму своєї діяльності та став засновником і головою фермерського господарства, яке фактично прийняло на себе права користування земельною ділянкою на умовах оренди для ведення фермерського господарства (за цільовим призначенням), тобто, набуло права та обов`язки орендаря по договору оренди землі від 28.11.2015 р., а у ОСОБА_1 такі права припинилися.
Проте, як зазначає позивач, оскільки в договорі оренди землі від 28.11.2015 р. орендарем формально залишається громадянин ОСОБА_1 (засновник та голова ФГ), який особисто за законом не може використовувати орендовану земельну ділянку за цільовим призначенням, тому необхідно замінити сторону Договору Орендаря на Фермерське господарство Житниця Полтавщини в особі голови Нелюби Віталія Михайловича.
Позивач посилається на пункт 4.3. Статуту ФГ Житниця Полтавщини, яким передбачено, що право володіння та користування земельними ділянками, які знаходяться у користуванні (оренді) засновника Господарства, на яких створене фермерське господарство, здійснює фермерське господарство, в зв`язку з чим Господарство звертається до орендодавця щодо заміни сторони Орендаря в договорі оренди, шляхом укладення додаткових угод.
Тому, з метою приведення договору оренди землі до вимог законодавства, 02 липня 2018 року Фермерське господарство Житниця Полтавщини звернулося до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області з клопотанням про внесення змін до договору оренди в частині заміни сторони орендаря з ОСОБА_1 на Фермерське господарство Житниця Полтавщини в особі Голови Нелюби Віталія Михайловича, шляхом укладення додаткової угоди до договору, в зв`язку з тим, що Фермерське господарство є належним володільцем та користувачем земельних ділянок, наданих Головним управлінням Держгеокадастру у Полтавській області Нелюбі В.М. До клопотання, як зазначає позивач, додано всі необхідні документи, а саме, копія протоколу про створення Фермерського господарства, копія статуту, копія виписки з ЄДР, а також проект додаткової угоди для підписання. Проект додаткової угоди підписаний первісним орендарем ОСОБА_1 та новим орендарем Фермерським господарством Житниця Полтавщини, а саме, головою господарства Нелюбою Віталієм ОСОБА_2 .
Проте, Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області листом від 09.07.2018 р. № 32-16-0.332-3967/2-18, як зазначає позивач, не виконало вимоги Закону та надало незаконну відмову Господарству, в якій зазначило, що ... Головним управлінням не вбачається правових підстав для задоволення Вашого клопотання.
При цьому, як зазначає позивач, ігнорування Головним управлінням Держгеокадастру норм законодавства та відмова від внесення змін до договору оренди від 28.11.2015 р. порушує законне право Фермерського господарства на користування земельною ділянкою на умовах оренди, отриманою саме для цілей - ведення фермерського господарства, використання якої фермерським господарством є невід`ємною складовою його створення та функціонування, та суперечить вимогам ст. 31 ЗК України, ст. 12 Закону України Про фермерське господарство, ст. 1 Закону України Про землеустрій.
Позивач в обгрунтування позовних вимог посилається на ч. 1 ст. 31 ЗК України, ч. 1 ст. 12 Закону України Про фермерське господарство, п. 4.1. Статуту ФГ та вказує, що землі фермерського господарства можуть складатися лише з земельних ділянок, що використовуються фермерським господарством на умовах оренди та не можуть складатися із земель сільськогосподарського призначення, які перебувають у користуванні (оренді) його засновника, в даному випадку, ОСОБА_1 .
Позивач також вказує на статтю 1 Закону України Про землеустрій, якою передбачено, що цільове призначення земельної ділянки - це використання земельної ділянки за призначенням, визначеним на підставі документації із землеустрою у встановленому законодавством порядку та відповідно до пунктів 14, 15 договору оренди землі від 28.11.2015 р. земельна ділянка передається в оренду для ведення фермерського господарства, цільове призначення земельної ділянки - землі сільськогосподарського призначення, код використання, згідно з КВЦПЗ А.01.01.02. (землі фермерського господарства).
Позивач дійшов висновку, що Фермерське господарство, як дійсний орендар земельної ділянки за договором від 28.11.2015р (наданої в оренду ОСОБА_1 для ведення фермерського господарства), має право на приведення останнього у відповідність з фактичними обставинами щодо сторони орендаря, тому відмова Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області у внесенні запропонованих змін до договору оренди означає невизнання відповідачем права Фермерського господарства Житниця Полтавщини на оренду спірної земельної ділянки і унеможливлює набуття ним цього права, тому в порядку статті 30 Закону України Про оренду землі фермерське господарство змушене звертатися до суду, з метою захисту своїх прав шляхом визнання права володіння та користування на умовах оренди та визнання додаткової угоди до договору оренди від 28.11.2015 року укладеною в редакції позивача.
Позивач у позові також просить стягнути з відповідача 7 400,00 грн. витрати на правничу допомогу та витрати по сплаті судового збору в розмірі 3 524, 00 грн.
В обгрунтування відзиву відповідач також посилається на ст. 124, ст. 134 ЗК України, Закон України від 16.02.2016р. № 1012-VIII "Про внесення змін до Земельного кодексу України щодо проведення земельних торгів, який набув чинності 03.04.2016р., і зазначає, що замінити сторону в договорі оренди земельної ділянки від 28.11.2015 р., а саме, орендаря - ОСОБА_1 на ФГ «Житниця Полтавщини» в даному випадку неможливо, оскільки порядок набуття права оренди земельної ділянки для ведення фермерського господарства відповідно до положень Земельного кодексу України, здійснюється в порядку аукціону.
Відповідач зазначає, що позивач, Фермерське господарство Житниця Полтавщини було створене ОСОБА_1 на виконання вимог ч. 1 ст. 1 ЗУ Про фермерське господарство і відповідно до зазначеного позивачем, земельна ділянка фактично використовується Фермерським господарством, яке при такому використанні несе всі витрати, сплачує усі обов`язкові платежі, пов`язані з користуванням землею, у тому числі орендну плату за неї.
Відповідач посилається на положення ч.1 ст. 7, ст. 12 ЗУ "Про фермерське господарство", ст. 15-1, ст. 152, ст. 186-1 Земельного кодексу України (в редакціях, що діяли станом на 2015 рік) і зазначає, що норма ст. 12 ЗУ "Про фермерське господарство" в частині підпункту "в" не ставить в залежність ту обставину, хто є формальним орендарем земельної ділянки, громадянин-учасник (засновник) фермерського господарства чи саме господарство як юридична особа.
Відповідач звертає увагу суду на те, що з Листа - відповіді №32-16-0.332-3967/2-18 від 09.07.2018р., надісланого Головним управлінням Держгеокадастру у Полтавській області позивачу випливає, що останньому надано відмову саме у внесенні змін до договору в частині заміни орендаря земельної ділянки і ніяким чином не заперечувалось право використання або володіння земельною ділянкою на умовах оренди відповідно до договору за ФГ Житниця Полтавщини .
Відповідач, посилаючись на п.2 ч.1 ст. 231 ГПК України, просить суд закрити провадження у зв`язку з відсутністю предмету спору в частині визнання за позивачем права володіння та користування земельною ділянкою на умовах оренди. В задоволенні вимоги щодо зміни сторони в договорі оренди землі від 28.11.2015 р. з громадянина ОСОБА_1 на ФГ Житниця Полтавщини просить відмовити.
- визнати укладеною додаткову угоду до договору оренди землі від 09.09.2015р., укладеного між ОСОБА_1 та Головним управлінням Держгеокадастру у Полтавській області, право оренди землі на підставі якого зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 11096417 від 09.09.2015р. в редакції позивача;
- визнати укладеною додаткову угоду до договору оренди землі від 10.09.2015р., укладеного між ОСОБА_1 та Головним управлінням Держгеокадастру у Полтавській області, право оренди землі на підставі якого зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 11117748 від 10.09.2015р. в редакції позивача;
- визнати укладеною додаткову угоду до договору оренди землі від 28.11.2015р., укладеного між ОСОБА_1 та Головним управлінням Держгеокадастру у Полтавській області, право оренди землі на підставі якого зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 12271933 від 28.11.2015р. в редакції позивача;
- визнати укладеною додаткову угоду до договору оренди землі від 28.11.2015р., укладеного між ОСОБА_1 та Головним управлінням Держгеокадастру у Полтавській області, право оренди землі на підставі якого зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 12271834 від 28.11.2015р. в редакції позивача;
- визнати укладеною додаткову угоду до договору оренди землі від 28.11.2015р., укладеного між ОСОБА_1 та Головним управлінням Держгеокадастру у Полтавській області, право оренди землі на підставі якого зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 12272081 від 28.11.2015р. в редакції позивача;
- визнати укладеною додаткову угоду до договору оренди землі від 28.11.2015р., укладеного між ОСОБА_1 та Головним управлінням Держгеокадастру у Полтавській області, право оренди землі на підставі якого зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 12272204 від 28.11.2015р. в редакції позивача;
- визнати укладеною додаткову угоду до договору оренди землі від 28.11.2015р., укладеного між ОСОБА_1 та Головним управлінням Держгеокадастру у Полтавській області, право оренди землі на підставі якого зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 12272023 від 28.22.2015р. в редакції позивача;
- визнати укладеною додаткову угоду до договору оренди землі від 24.12.2015р., укладеного між ОСОБА_1 та Головним управлінням Держгеокадастру у Полтавській області, право оренди землі на підставі якого зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 13052023 від 26.01.2015р. в редакції позивача;
- визнати укладеною додаткову угоду до договору оренди землі від 24.12.2015р., укладеного між ОСОБА_1 та Головним управлінням Держгеокадастру у Полтавській області, право оренди землі на підставі якого зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 13051476 від 26.01.2015р. в редакції позивача;
- визнати укладеною додаткову угоду до договору оренди землі від 24.12.2015р., укладеного між ОСОБА_1 та Головним управлінням Держгеокадастру у Полтавській області, право оренди землі на підставі якого зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 13051768 від 26.01.2015р. в редакції позивача;
- визнати укладеною додаткову угоду до договору оренди землі від 24.12.2015р., укладеного між ОСОБА_1 та Головним управлінням Держгеокадастру у Полтавській області, право оренди землі на підставі якого зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 13052391 від 26.01.2015р. в редакції позивача;
- визнати укладеною додаткову угоду до договору оренди землі від 01.02.2016р., укладеного між ОСОБА_1 та Головним управлінням Держгеокадастру у Полтавській області, право оренди землі на підставі якого зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 13112392 від 02.02.2016р. в редакції позивача;
- визнати укладеною додаткову угоду до договору оренди землі від 01.02.2016р., укладеного між ОСОБА_1 та Головним управлінням Держгеокадастру у Полтавській області, право оренди землі на підставі якого зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 13113768 від 02.02.2016р. в редакції позивача;
- визнати укладеною додаткову угоду до договору оренди землі від 01.02.2016р., укладеного між ОСОБА_1 та Головним управлінням Держгеокадастру у Полтавській області, право оренди землі на підставі якого зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 13112110 від 02.02.2016р. в редакції позивача;
- визнати укладеною додаткову угоду до договору оренди землі від 01.02.2016р., укладеного між ОСОБА_1 та Головним управлінням Держгеокадастру у Полтавській області, право оренди землі на підставі якого зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 13113610 від 02.02.2016р. в редакції позивача;
- визнати укладеною додаткову угоду до договору оренди землі від 01.02.2016р., укладеного між ОСОБА_1 та Головним управлінням Держгеокадастру у Полтавській області, право оренди землі на підставі якого зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 13113386 від 02.02.2016р. в редакції позивача;
- визнати укладеною додаткову угоду до договору оренди землі від 01.02.2016р., укладеного між ОСОБА_1 та Головним управлінням Держгеокадастру у Полтавській області, право оренди землі на підставі якого зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 13113197 від 02.02.2016р. в редакції позивача;
- визнати укладеною додаткову угоду до договору оренди землі від 16.03.2016р., укладеного між ОСОБА_1 та Головним управлінням Держгеокадастру у Полтавській області, право оренди землі на підставі якого зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 14097119 від 06.04.2016р. в редакції позивача;
- визнати укладеною додаткову угоду до договору оренди землі від 16.03.2016р., укладеного між ОСОБА_1 та Головним управлінням Держгеокадастру у Полтавській області, право оренди землі на підставі якого зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 14097121 від 06.04.2016р. в редакції позивача;
- визнати укладеною додаткову угоду до договору оренди землі від 22.03.2016р., укладеного між ОСОБА_1 та Головним управлінням Держгеокадастру у Полтавській області, право оренди землі на підставі якого зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 14097125 від 06.04.2016р. в редакції позивача;
- визнати укладеною додаткову угоду до договору оренди землі від 22.03.2016р., укладеного між ОСОБА_1 та Головним управлінням Держгеокадастру у Полтавській області, право оренди землі на підставі якого зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 14097123 від 06.04.2016р. в редакції позивача;
- визнати укладеною додаткову угоду до договору оренди землі від 17.01.2017р., укладеного між ОСОБА_1 та Головним управлінням Держгеокадастру у Полтавській області, право оренди землі на підставі якого зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 18657900 від 19.01.2017р. в редакції позивача;
- визнати укладеною додаткову угоду до договору оренди землі від 17.01.2017р., укладеного між ОСОБА_1 та Головним управлінням Держгеокадастру у Полтавській області, право оренди землі на підставі якого зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 18658072 від 19.01.2017р. в редакції позивача.
Суд відмовив у прийнятті заяви позивача про уточнення (збільшення) позовних вимог, оскільки позивачем фактично було заявлено нові позовні вимоги у справі, про що зазначено в ухвалі суду від 27.12.2018р.
Ухвалою суду від 27.12.2018р. підготовче засідання відкладено на 24.01.2019р. на 11-00 год.
У відповіді на відзив (вх. № 222 від 11.01.2019р.) позивач зазначає, що заперечення відповідача викладені у відзиві на позов є безпідставними, необгрунтованими та такими, що полягають у хибному трактуванні законів, оскільки Закон України Про фермерське господарство передбачав і передбачає право ОСОБА_1 (засновника ФГ Житниця Полтавщини) на орендованій ним земельній ділянці за договором від 28.11.2015 р. заснувати таку форму підприємницької діяльності громадян як Фермерське господарство Житниця Полтавщини. При цьому, наявність у користуванні ОСОБА_1 орендованої ним за договором від 28.11.2015 р. земельної ділянки, в силу статті 8 Закону України Про фермерське господарство було обов`язковою умовою державної реєстрації Фермерського господарства Житниця Полтавщини.
Разом з тим, згідно з частиною 1 статті 12 Закону України Про фермерське господарства і частиною 1 статті 31 Земельного кодексу України до земель фермерського господарства не відносяться земельні ділянки, що використовуються громадянами - членами фермерського господарства на умовах оренди, проте, відносяться земельні ділянки, що належать на праві власності фермерському господарству як юридичній особі та/або громадянам - членам фермерського господарства, а також земельних ділянок, що використовується фермерським господарством на умовах оренди.
Тому, як вказує позивач, у даному випадку висновок про наявність у Фермерського господарства прав щодо земельної ділянки, переданої в оренду засновнику господарства Нелюбі ОСОБА_3 , прямо випливає з закону і є очевидним та обумовлює законні очікування позивача на заміну сторони в договорі. В зв`язку з чим, пропозиція Фермерського господарства Житниця Полтавщини, викладена в листі від 02.07.2018 р. щодо заміни сторони в договорі, є правомірною та повністю відповідає вимогам Закону.
Позивач в обгрунтування відповіді на відзив посилається також на позицію, висловлену Великою палатою Верховного суду у Постанові від 13.03.2018 р по справі № 348/992/16-ц, ... після укладення договору тимчасового договору тимчасового користування землею, у тому числі на умовах оренди, фермерське господарство реєструється в установленому законом порядку і з дати реєстрації набуває статус юридичної особи. З цього часу обов`язки землекористувача земельної ділянки здійснює фермерське господарство, а не громадянин, якому вона надавалася..., ... Тобто, у правовідносинах користування спірною земельною ділянкою відбулася фактична заміна орендаря і обов`язки землекористувача земельної ділянки перейшли до фермерського господарства з дня його державної реєстрації...
Враховуючи вищевикладене, як зазначає позивач, твердження відповідача про те, що ... замінити сторону в договорі оренди земельної ділянки від 28.11.2015 p., а саме орендаря - ОСОБА_1 на ФГ Житниця Полтавщини в даному випадку неможливо, оскільки порядок набуття права оренди земельної ділянки для ведення фермерського господарства відповідно до положень Земельного кодексу України, здійснюється в порядку аукціону... є хибним, оскільки у статті 7 Закону України Про фермерське господарство, частині 1 статті 134 Земельного кодексу України мова йде про надання земельних ділянок в користування для ведення уже створеного фермерського господарства, а не земельних ділянок на основі яких таке Фермерське господарство створювалося.
Крім того, позивач вказує, що набуття Фермерським господарством Житниця Полтавщини прав і обов`язків орендаря за договором від 28.11.2015 р. передбачає внесення до наявного договору змін щодо заміни сторони орендаря без прийняття орендодавцем нового рішення, оскільки у даному випадку таким рішенням для Фермерського господарства Житниця Полтавщини, як правонаступника прав та обов`язків ОСОБА_1 за договором від 28.11.2015 р., є наказ ГУ Держгеокадастру у Полтавській області від 20.11.2015 р. № 2484/0/75-15-СГ (адже, мова йде не про надання земельних ділянок в оренду, а про зміну умов (заміну сторони) в діючому договорі оренди землі).
Оскільки право володіння та користування земельною ділянкою Фермерським господарством Житниця Полтавщини не визнане органом влади, а саме, Головним управлінням Держегеокадастру у Полтавській області, то необхідним способом захисту такого права, як зазначає позивач, є його визнання в судовому порядку.
Позивач зазначає, що заперечення відповідача, викладені у відзиві на позов Фермерського господарства Житниця Полтавщини, є необгрунтованими, не містять жодного доказу, який би спростовував законні вимоги позивача, побудовані на хибному трактуванні законів, порушуючи законні права та інтереси позивача.
При цьому, як стверджує позивач, Фермерське господарство як дійсний орендар земельної ділянки за договором від 28.11.2015 р (наданої в оренду ОСОБА_1 для ведення фермерського господарства), має повне право на приведення останнього у відповідність з фактичними обставинами щодо сторони орендаря, з метою раціонального використання земельної ділянки та використання її за цільовим призначенням.
Відповідач у запереченні (вх. № 673 від 23.01.2019р.) посилається на те, що між Головним управлінням Держгеокадастру у Полтавській області та громадянином ОСОБА_1 було досягнуто усіх істотних умов договору оренди земельної ділянки. Замінити сторону в договорі оренди земельної ділянки від 28. 11.2015 року, без проведення земельних торгів, а саме, орендаря - ОСОБА_1 на ФГ Житниця Полтавщини" в даному випадку неможливо, оскільки потрібно припинити договірні відносини з ОСОБА_1 , а потім укласти договір оренди з ФГ " Житниця Полавщини, що у свою чергу без проведення процедури передбаченої ст. 134 - 137 ІК України є неможливим.
Відповідач вказує, що виходячи із приписів норм Закону України "Про фермерське господарство" в редакції, що діяла на момент укладення договору оренди, та Земельного Кодексу України, для користування земельною ділянкою фермерським господарством Нелюба ОСОБА_5 повинен був спочатку отримати земельну ділянку в користування на умовах оренди, що він й зробив, уклавши договір оренди землі із належним орендодавцем - Головним управлінням Держгеокадастру у Полтавській області. При цьому, проведення земельних торгів не потребувалося. Земельна ділянка, отримана ОСОБА_1 правомірно та ФГ Житниця Полтавщини створене відповідно до Закону та згідно його вимог.
Відповідач звертає увагу суду, що в Постанові ВС та Ухвалі, яку позивач додав до матеріалів справи, йдеться лише про констатацію факту, а саме про те, що громадянин, як засновник фермерського господарства, уклав договір на відповідну земельну ділянку, зареєстрував фермерське господарство, яке використовує земельні ділянки, що в свою чергу підтверджує відсутність предмета спору в даній ситуації.
Крім того, як зазначає відповідач, будь - яких листів від Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області позивачу та з боку інших контролюючих або правоохоронних органів щодо незаконного використання останнім земельної ділянки не направлялись.
Відповідач у запереченні, посилаючись на п.2 ч.1 ст. 231 ГПК України, просить суд закрити провадження у зв`язку з відсутністю предмету спору в частині визнання за позивачем права володіння та користування земельною ділянкою на умовах оренди. В задоволенні вимоги щодо зміни сторони в договорі оренди землі від 28.11.2015 р. з громадянина ОСОБА_1 на ФГ Житниця Полтавщини просить відмовити.
Розпорядженням керівника апарату господарського суду Полтавської області № 50 від 05.02.19р. призначений повторний автоматизований розподіл судової справи № 917/1356/18.
Згідно повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями склад суду змінено, справу № 917/1356/18 передано на розгляд судді Солодюк О.В.
Ухвалою суду від 08.02.2019р. прийнято справу до провадження у порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання у справі на 21.03.2019р. на 09-00 год.
21.03.2019р. ухвалою судом продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів, відкладено розгляд справи на 16.05.2019р. на 14-00 год.
У запереченні на клопотання про закриття провадження у справі (вх. № 4318 від 24.04.2019р.) позивач зазначає, що відмова Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області від укладення додаткової угоди до договору оренди від 28.11.2015 р. є безпосереднім невизнанням останнім права фермерського господарства на володіння та користування земельною ділянкою на умовах оренди, що в свою чергу повністю спростовує аргументи відповідача про відсутність в цій частині предмету позову та закриття провадження у зв`язку із цим.
Тому, як вказує позивач, оскільки право володіння та користування земельною ділянкою Фермерським господарством Житниця Полтавщини не визнане органом влади, а саме, Головним управлінням Держегеокадастру у Полтавській області (лист від 09.07.2018 р № 32-16,0332-3967/2-18), то необхідним способом захисту такого права є його визнання в судовому порядку.
Враховуючи вищевикладене, як стверджує позивач, вимоги позивача про визнання права володіння та користування земельною ділянкою на умовах оренди є повністю обґрунтованими, а обраний спосіб захисту права забезпечить ефективний захист та відновлення порушеного права Фермерського господарства Житниця Полтавщини на вільне здійснення господарської діяльності на земельній ділянці, наданій саме для цієї мети.
16.05.2019р. ухвалою суду закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду по суті на 25.07.2019р. на 11-00 год.
15.08.2019р. ухвалою судом призначено розгляд справи на 24.09.2019р. на 11-00 год., оскільки судове засідання, призначене на 25.07.2019р. на 11-00 год., не відбулося у зв`язку з перебуванням судді на лікарняному.
24.09.2019р. у судовому засіданні оголошено перерву до 24.10.2019р. до 15-00 год.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений, що підтверджується розпискою від 24.09.2019р.
В судовому засіданні 24.10.2019р. судом ухвалено рішення згідно ст. 240 ГПК України.
Розглянувши матеріали справи, суд встановив.
28.07.2015р. ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області з заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для ведення фермерського господарства орієнтованою площею 7,7 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення за межами населеного пункту, яка знаходиться на території Покровської сільської ради, Зіньківського району Полтавської області із земель державної власності (том 2, а.с.5).
05.08.2015р. наказом Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області № 596/0/75-15-СГ надано дозвіл громадянину ОСОБА_1 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності орієнтовною площею 7,7000 га для ведення фермерського господарства в оренду на території Покровської сільської ради Зіньківського району Полтавської області за межами населених пунктів (том 2, а.с.6).
Стаття 1 Закону України "Про землеустрій" від 22.05.2003р. N 858-IV дає визначення цільового призначенні земельної ділянки як використання земельної ділянки за призначенням, визначеним на підставі документації із землеустрою у встановленому законодавством порядку.
Відповідно до ст. 25 вищезазначеного Закону документацією із землеустрою, зокрема, є проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок.
Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки громадянину ОСОБА_1 для ведення фермерського господарства (код згідно КВЦПЗ - 01.02) в оренду із земель сільськогосподарського призначення державної власності за межами населених пунктів на території Покровської сільської ради Зіньківського району Полтавської області (том 2, а.с.1-38) розроблений ТОВ «Енселко Агро».
Відповідно до акту приймання-передачі межових знаків на зберігання від 21.08.2015 р. (том 2, а.с.22) межі земельної ділянки площею 7,7 га, яка знаходиться за межами населених пунктів на території Покровської сільської ради Зіньківського району Полтавської області і надана гр. ОСОБА_1 для ведення фермерського господарства, закріплені в натурі (на місцевості) межовими знаками в кількості 20 штук.
На земельній ділянці відсутні об`єкти нерухомого майна (п.3 договору), а земельна ділянка, яка передається в оренду, не має недоліків, що можуть перешкоджати її ефективному використанню за цільовим призначенням (п.6 договору).
Відповідно до п.15 договору цільове призначення земельної ділянки - землі сільськогосподарського призначення код використання згідно з КВЦПЗ А.01.01.02.
Земельна ділянка передається в оренду для ведення фермерського господарства (п.14 договору).
Право оренди земельної ділянки зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 12271933 від 28.11.2015 р., що підтверджується витягом (том 1, а.с. 39).
Засновником та головою фермерське господарство "Житниця Полтавщини" є Нелюба Віталій Михайлович.
Відповідно до частини 1 статті 93 Земельного кодексу України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.
Частиною 1 статті 2 Закону України Про фермерське господарство встановлено, що відносини, пов`язані із створенням, діяльністю та припиненням діяльності фермерських господарств, регулюються Конституцією України, Земельним кодексом України, Законом України Про фермерське господарство та іншими нормативно-правовими актами України. З чого випливає, що Закон України Про фермерське господарство є спеціальним нормативно-правовим актом у таких правовідносинах.
Згідно із ч. 1 ст. 1 Закону України Про фермерське господарство фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян зі створенням юридичної особи, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, займатися її переробкою та реалізацією з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм для ведення фермерського господарства, відповідно до закону.
Право на створення фермерського господарства має кожний дієздатний громадянин України, який досяг 18-річного віку та виявив бажання створити фермерське господарство (ч. 1 ст. 5 Закону).
Згідно з ч. 1 ст. 8 Закону України Про фермерське господарство після одержання засновником у власність земельної ділянки або укладення договору оренди земельної ділянки та його державної реєстрації фермерське господарство підлягає державній реєстрації у порядку встановленому законом для державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.
Судом встановлено, що стороною за договором оренди землі від 28.11.2015р. є фізична особа ОСОБА_1 , який є засновником та головою Фермерського господарства "Житниця Полтавщини".
Фактично ж, земельна ділянка використовується Фермерським господарством "Житниця Полтавщини", яке й було створене для цілей, зазначених в п. 1 Статуту ФГ.
Відповідно до п. 4.3 Статуту ФГ Житниця Полтавщини" передбачено, що право володіння та користування земельними ділянками, які знаходяться у користуванні (оренді) засновника Господарства, на яких створене фермерське господарство, здійснює фермерське господарство, в зв`язку з чим Господарство звертається до орендодавця щодо заміни сторони Орендаря в договорі оренди, шляхом укладення додаткових угод (том 1, а.с.20).
02.07.2018р. Фермерське господарство Житниця Полтавщини звернулося до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області з клопотанням про внесення змін до договору оренди в частині заміни сторони орендаря з ОСОБА_1 на Фермерське господарство Житниця Полтавщини в особі Голови Нелюби Віталія Михайловича, шляхом укладення додаткової угоди до договору, в зв`язку з тим, що Фермерське господарство є належним володільцем та користувачем земельних ділянок, наданих Головним управлінням Держгеокадастру у Полтавській області Нелюбі В.М. До клопотання додано всі необхідні документи, а саме, копія протоколу про створення фермерського господарства, копія статуту, копія виписки з ЄДР, а також проект додаткової угоди для підписання. Проект додаткової угоди підписаний первісним орендарем ОСОБА_1 та новим орендарем Фермерським господарством Житниця Полтавщини, а саме, головою господарства ОСОБА_1 , (том 1, а.с. 41-46).
Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області листом від 09.07.2018 р. № 32-16-0.332-3967/2-18 відмовило господарству у задоволенні клопотання за відсутністю правових підстав (том 1, а.с. 47-50).
Позивач зазначає, що Фермерське господарство як дійсний орендар земельної ділянки за договором від 28.11.2015 р (наданої в оренду ОСОБА_1 для ведення фермерського господарства), має право на приведення останнього у відповідність з фактичними обставинами щодо сторони "орендаря", тому відмова Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області у внесенні запропонованих змін до договору оренди означає невизнання відповідачем права Фермерського господарства "Житниця Полтавщини" на оренду спірної земельної ділянки і унеможливлює набуття ним цього права, тому в порядку статті 30 Закону України "Про оренду землі" фермерське господарство з метою захисту своїх прав, шляхом визнання права володіння та користування на умовах оренди та визнання додаткової угоди до договору оренди від 28.11.2015 року укладеною, звернулось до суду з даним позовом.
Вивчивши матеріали справи, дослідивши та оцінивши додані докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.
Згідно ч. 1 ст. 1 Закону України Про фермерське господарство (в редакції станом на 2015р.) фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян зі створенням юридичної особи, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, займатися її переробкою та реалізацією з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм для ведення фермерського господарства, відповідно до закону.
Фермерське господарство може бути створене одним громадянином України або кількома громадянами України, які є родичами або членами сім`ї, відповідно до закону.
Згідно ч. 1 ст. 7 Закону України "Про фермерське господарство" (в редакції станом на 2015р.) саме громадяни звертаються до відповідного розпорядника земель сільськогосподарського призначення державної власності для отримання в оренду земельної ділянки державної власності з метою ведення фермерського господарства.
Право на створення фермерського господарства має кожний дієздатний громадянин України, який досяг 18-річного віку та виявив бажання створити фермерське господарство. Для отримання (придбання) у власність або в оренду земельної ділянки державної власності з метою ведення фермерського господарства громадяни звертаються до відповідної районної державної адміністрації. Для отримання у власність або в оренду земельної ділянки із земель комунальної власності з метою ведення фермерського господарства громадяни звертаються до місцевої ради (частина перша статті 5, частина перша статті 7 Закону України «Про фермерське господарство»).
Після одержання засновником державного акта на право власності на земельну ділянку або укладення договору оренди земельної ділянки та його державної реєстрації фермерське господарство підлягає державній реєстрації в порядку, встановленому законом для державної реєстрації юридичних осіб (стаття 8 згаданого Закону).
Тобто, можливість реалізації громадянином права на створення фермерського господарства безпосередньо пов`язана з наданням (передачею) йому земельних ділянок для ведення фермерського господарства, що є обов`язковою умовою для державної реєстрації фермерського господарства.
До Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області звернувся ОСОБА_1 з заявою на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для ведення фермерського господарства орієнтовною площею 7,7 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення за межами населеного пункту, яка знаходиться на території Покровської сільської ради, Зіньківського району Полтавської області із земель державної власності (том 2, а.с.5).
ОСОБА_1 згідно виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців та громадських формувань станом на 06.06.2018р. (том 1, а. с. 14) є керівником Фермерського господарства "Житниця Полтавщини".
Таким чином, земельна ділянка надавалась громадянину ОСОБА_9 Віталію Михайловичу для ведення фермерського господарства із створенням юридичної особи - Фермерського господарства "Житниця Полтавщини".
Згідно ст. 12 Закону України "Про фермерське господарство" землі фермерського господарства можуть складатися із:
а) земельної ділянки, що належить на праві власності фермерському господарству як юридичній особі;
б) земельних ділянок, що належать громадянам - членам фермерського господарства на праві приватної власності;
в) земельної ділянки, що використовується фермерським господарством на умовах оренди.
При цьому зазначена норма (в частині підпункту в) не ставить в залежність ту обставину, хто є формальним орендарем земельної ділянки: громадянин-учасник (засновник) фермерського господарства чи саме господарство як юридична особа.
Зі змісту положень статті 12 Закону України «Про фермерське господарство» вбачається, що земельні ділянки, які використовуються фермерським господарством на умовах оренди, входять до складу земель фермерського господарства.
З комплексного аналізу норм статей 1, 5, 7, 8, 12 Закону України «Про фермерське господарство» можна зробити висновок, що після укладення договору тимчасового користування землею, у тому числі на умовах оренди, фермерське господарство реєструється в установленому законом порядку і з дати реєстрації набуває статусу юридичної особи. З цього часу обов`язки землекористувача земельної ділянки здійснює фермерське господарство, а не громадянин, якому вона надавалась.
Вищезазначена правова позиція викладена у постановах Великої палати Верховного суду від 13.03.2018 р. по справі № 348/992/16-ц, від 13.06.2018 р. у справі № 474/100/16-ц, від 12.12.2018 р. у справі № 704/29/17-ц.
Згідно ст. 152 Земельного кодексу України від 25.10.2001р. № 2768-III (зі змінами та доповненнями) держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю.
Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.
Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом, зокрема, визнання прав.
Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права.
Суд також зазначає, що в даному випадку визнання права користування та володіння на умовах оренди земельною ділянкою за ФГ "Житниця Полтавщини" є правомірним з огляду на гарантії, встановлені ст. 1 Протоколу № 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Посилання відповідача у відзиві та запереченнях на відсутність предмета спору у цій частині з проханням закрити провадження в частині позову, суд вважає безпідставним, оскільки в листі відповідача від 09.07.2018 р. № 32-16-0.332-3967/2-18 (том 1, а.с. 47-50) останній зазначив, що договір оренди від 28.11.2015 р., укладений з громадянином ОСОБА_1 . Отже, право володіння і користування земельною ділянкою належить на підставі вищезазначеного договору оренди землі громадянину ОСОБА_1 .
Згідно ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону (ч.1). Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування (ч. 2). Земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом (ч.5).
Згідно ст. 124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється за результатами проведення земельних торгів, крім випадків, встановлених частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, громадянам, юридичним особам, визначеним частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу, здійснюється в порядку, встановленому статтею 123 цього Кодексу. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Підставою для укладення договору оренди може бути цивільно-правовий договір про відчуження права оренди.
Згідно ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.
Згідно ст. 16 Закону України "Про оренду землі" укладення договору оренди земельної ділянки із земель державної або комунальної власності здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування - орендодавця, прийнятого у порядку, передбаченому Земельним кодексом України, або за результатами аукціону.
Як видно із змісту та преамбули договору оренди землі від 28.11.2015р., ФГ "Житниця Полтавщини" не є стороною в цьому договорі оренди землі, а тому не має права звертатися з вимогою про укладення додаткової угоди до договору.
Крім того, заміна Орендаря в договорі оренди землі у спосіб, запропонований ФГ "Житниця Полтавщини", шляхом укладення додаткової угоди до діючого договору оренди землі, про що зазначено у листі від 02.07.2018р., який надісланий Головному управлінні Держгеокадастру у Полтавській області та отриманий останнім 03.07.2018р. за вх. № Ф-9504/0/25-18 не ґрунтується на умовах набуття права оренди земельною ділянкою державної та комунальної власності, встановлених статтями 116, 124, 125 ЗК України та статтею 16 Закону України "Про оренду землі".
Крім того, ця вимога заявлена позивачем без врахування обмеження, встановленого частиною 3 статті 407 ЦК України та частиною 1 статті 8-1 Закону України "Про оренду землі".
Згідно ч.3 ст. 407 ЦК України право користування земельною ділянкою державної або комунальної власності для сільськогосподарських потреб не може бути відчужено її землекористувачем іншим особам, внесено до статутного фонду, передано у заставу.
Згідно ч.1 ст. 8-1 Закону України "Про оренду землі" право на оренду земельної ділянки державної або комунальної власності не може бути відчужено її орендарем іншим особам, внесено до статутного капіталу, передано у заставу, крім передбачених частиною другою цієї статті випадків.
Виходячи з вищенаведеного, ФГ "Житниця Полтавщини" відповідно до статті 8 Закону України "Про фермерське господарство" після його державної реєстрації вправі здійснювати лише право володіння та користування земельною ділянкою, яка була надана його засновнику - фізичній особі ОСОБА_1 з метою ведення фермерського господарства. Будь-яких інших прав щодо вищезазначеної земельної ділянки господарство відповідно до статей 116, 124, 125 ЗК України та статті 16 Закону України Про оренду землі не набуло.
Правомірну відмову Головного управління Держгеокадастру в Черкаській області ФГ "Климентина" у внесенні змін до договорів оренди в частині заміни Орендаря не можна вважати порушенням права користування господарством вищевказаною земельною ділянкою.
Відповідно до статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
Згідно зі статтею 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.
За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Згідно ст. 129 ГПК України судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись ст. ст. 123, 129, 232, 236, 238, 240, 241 ГПК України, суд, -
ВИРІШИВ:
1. Позов задовольнити частково.
Згідно ч.1, ч.2 ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Згідно ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Згідно ст. 257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.
Суддя Солодюк О.В.