ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"21" листопада 2019 р. м. Черкаси справа № 925/1365/19

Господарський суд Черкаської області у складі: головуючого - судді Скиби Г.М., в приміщенні господарського суду без виклику представників сторін розглянув заяву приватного підприємства «Міськбуд-Плюс» про застосування заходів забезпечення позову приватного підприємства «Міськбуд-Плюс», м. Черкаси, бульв. Шевченка, 345

до Обласного комунального підприємства Готельний комплекс Дніпро, м. Черкаси, вул. Верхня Горова, буд. 13 та

до Черкаської обласної ради, м. Черкаси, бульв. Шевченка, 185

про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,

Приватне підприємство Міськбуд-Плюс звернулось в господарський суд Черкаської області з позовом до Обласного комунального підприємства Готельний комплекс Дніпро та до Черкаської обласної ради, в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність обласного комунального підприємства Готельний комплекс Дніпро та Черкаської обласної ради, що полягає у ненаданні ПП Міськбуд-Плюс дозволу на здійснення невід`ємних поліпшень орендованого майна, згідно з договором оренди комплексу будівель від 07.05.2015;

- зобов`язати комунальне підприємство Готельний комплекс Дніпро та Черкаську обласну раду вчинити дії щодо надання ПП Міськбуд-Плюс дозволу на здійснення невід`ємних поліпшень орендованого майна, згідно з договором оренди комплексу будівель від 07.05.2015 на підставі заяви №26 від 25.11.2016, відповідно до Положення Про порядок надання орендарю погодження власника майна обласної комунальної власності на здійснення невід`ємних поліпшень орендованого майна обласної комунальної власності, затвердженого рішенням Черкаської обласної ради №6-13/VI від 24.06.2011;

- відшкодувати судові витрати.

Разом з позовною заявою приватне підприємство «Міськбуд-Плюс» подало до суду заяву про забезпечення позову, в якій просить суд:

- вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони обласному комунальному підприємству «Готельний комплекс «Дніпро» () та Черкаській обласній раді () вчиняти дії, спрямовані на розірвання дії Договору оренди комплексу будівель від 07.05.2015 до закінчення строку його дії та/або передачі нерухомого майна, що є предметом вказаного договору, у власність/користування іншим особам.

Заява мотивована тим, що у зв`язку з бездіяльністю відповідачів, що полягає у ненаданні дозволу на здійснення невід`ємних поліпшень орендованого майна, заявник не може використовувати об`єкт оренди за цільовим призначенням. Крім того, заявник не може виконувати свої обов`язки щодо проведення ремонту орендованого майна, що передбачені п. 5.4 Договору.

У зв`язку з тим, що заявник не може використовувати майно, що є предметом договору оренди комплексу будівель від 07.05.2015, а також виконувати обов`язок щодо ремонту вказаного майна, передбачений Договором з вини відповідачів, заявник вважає, що існує загроза ініціювання відповідачами розірвання вказаного договору оренди, що може унеможливити виконання судового рішення у даній справі.

Згідно з частиною 1 статті 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду (частина 2 статті 136 ГПК України).

Згідно частини 1 статті 137 ГПК України позов забезпечується, зокрема, забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти певні дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Згідно пункту 1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 №16 «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову» особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову.

З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 74 ГПК, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Згідно з пунктом 3 постанови Пленуму ВГСУ від 26.12.2011 №16 достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо).

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням:

розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;

наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову;

імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів;

запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

У рішенні ЄСПЛ «Волошин проти України» зазначено - ключовим для концепції справедливого розгляду справи як у цивільному, так і кримінальному провадженні є те, щоб скаржник не був позбавлений можливості ефективно представляти свою справу в суді та мав змогу нарівні з протилежною стороною користуватися правами, передбаченими принципом рівності сторін (див. рішення у справі «Стіл та Морріс проти Сполученого Королівства» (Steel and Morris v. the United Kingdom), заява № 68416/01, п. 59, ECHR 2005). Принцип рівності сторін вимагає «справедливого балансу між сторонами», і кожній стороні має бути надано відповідну можливість для представлення своєї справи в умовах, що не ставлять її у суттєво невигідне становище порівняно з її опонентом (див. рішення від 26 травня 2009 року у справі «Бацаніна проти Росії» (Batsanina v. Russia), заява № 3932/02, § 22).

Приватне підприємство «Міськбуд-Плюс» не підтверджує належними доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування забезпечення позову, та неможливість в подальшому виконати рішення суду, оскільки заява приватного підприємства «Міськбуд-Плюс» ґрунтується лише на припущеннях можливого задоволення позову та можливого невиконання чи утрудненого виконання рішення суду.

Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ініціювання відповідачами розірвання вказаного договору оренди та ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Оцінюючи доводи та докази заявника, суд дійшов висновку, що заява приватного підприємства «Міськбуд-Плюс» до задоволення не підлягає, оскільки вона не мотивована, ґрунтується лише на припущеннях, без посилання на конкретні обставини та докази, які підтверджують можливе утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду без вжиття заходів до забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 136-140, 234 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

Відмовити приватному підприємству «Міськбуд-Плюс» в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Ухвалу про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено відповідно до чинного законодавства.

Суддя Г.М. Скиба