ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
УХВАЛА

"26" листопада 2019 р. Cправа № 902/732/15

Господарський суд Вінницької області в складі: головуючий суддя Тісецький С.С., секретар судового засідання Поцалюк Н.В., розглянувши в приміщенні суду матеріали у справі

за заявою: Приватного акціонерного товариства промислово-торгової компанії "Вирій" (код 20107480, 22000, м. Хмільник, вул. Дзержинського, 47, Вінницька область)

про банкрутство

за участю :

арбітражного керуючого Бойка В.О.: Кучерява І.П., адвокат

Приватного аудитора Боднара А.І.: Клінчиков С.О., адвокат

АТ "Укрсиббанк": Лісовський С.В., за довіреністю

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Господарського суду Вінницької області перебуває справа за заявою Приватного акціонерного товариства промислово-торгової компанії "Вирій" про банкрутство.

10.06.2015 року судом винесено постанову про визнання боржника банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру.

Ухвалою від 12.10.2015 року ліквідатором банкрута призначено арбітражного керуючого Бойка В.О.

15.08.2019 року до суду від представника АТ "Укрсиббанк" надійшла скарга №21-5/433 від 08.08.2019 року на дії та бездіяльність арбітражного керуючого (ліквідатора) Бойка В.О.

В подальшому, ухвалою суду від 23.10.2019 року вказану скаргу призначено до розгляду на 04.11.2019 року.

31.10.2019 року до суду від представника арбітражного керуючого Бойка В.О. надійшло заперечення б/н від 31.10.2019 року на скаргу АТ "Укрсиббанк" на дії та бездіяльність арбітражного керуючого.

01.11.2019 року від Боднара А.І. до суду надійшов відзив на вищевказану скаргу АТ "Укрсиббанк".

Ухвалою суду від 04.11.2019 року розгляд скарги призначено на 26.11.2019 року.

25.11.2019 року до суду арбітражного керуючого надійшов супровідний лист б/н від 22.11.2019 року з доказами в спростування тверджень скаржника.

25.11.2019 року до суд від представника арбітражного керуючого надійшло клопотання б/н від 20.11.2019 року про огляд доказів.

В судове засідання на визначену дату з`явились представники скаржника, арбітражного керуючого та кредитора Боднара А.І. Інші учасники провадження у даній справі в судове засідання не з`явились.

В ході розгляду справи представник АТ "Укрсиббанк" підтримав вимоги скарги на дії та бездіяльність арбітражного керуючого (ліквідатора) Бойка В.О. у даній справі та просив її задоволити.

Представник арбітражного керуючого щодо задоволення скарги заперечив, з підстав наведених у відзиві.

Представник кредитора щодо скарги також заперечив, про що також відображено у поданому раніше до суду відзиві.

Також, в ході судового засідання представник арбітражного керуючого підтримала подане раніше клопотання б/н від 20.11.2019 року про огляд доказів.

Відповідно до ч. 7 ст. 82 ГПК України судом здійснено огляд електронних доказів, що розміщені на офіційному сайті Вищого господарського суду України http://www.arbitr.gov.ua/pages/157 та Міністерства юстиції України http://old.minjust.gov.ua/46406/?d=6l988&v=c7c24eadad&t=8, про що відображено у протоколі судового засідання.

Суд, заслухавши пояснення представників учасників справи, розглянувши скаргу АТ "Укрсиббанк" на дії та бездіяльність арбітражного керуючого Бойка В.О., дослідивши наявні у справі докази, встановив наступне.

Так, скарга мотивована наступним.

На думку скаржника, призначення арбітражного керуючого Бойка В.О. ліквідатором ПАТ промислово-торгової компанії "Вирій" у даній справі здійснено в порушення вимог ч.ч. 1,2 ст. 114 ЗУ "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", оскільки його визначено не шляхом застосування автоматизованої системи та вибору кандидатури з числа осіб, внесених до Єдиного реєстру арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) України, а на підставі власної ініціативи та заяви Бойка В.О. про призначення його ліквідатором саме у цій справі, тоді як вказана дія нормами ЗУ "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" не передбачена і ця обставина дає підстави для сумніву в неупередженості та незацікавленості Бойка В.О. у цій справі.

22.06.2019 року представнику АТ "Укрсиббанк" стало відомо, що майно банкрута, в тому числі майно, яке перебуває в заставі банку, передано для проведення торгів у формі аукціону до Першої української міжрегіональної товарної біржі.

Відповідно до тексту оголошення, розміщеного 13.05.2019 року на офіційному вебсайті Вищого господарського суду України (http://vgsu.arbitr.gov.ua/pаges/158/?d=60573&v=48c5912377&t=7), аукціон з реалізації майна банкрута було призначено на 24.06.2019 року, заяви на участь в аукціоні приймаються організатором до 09:00 год. 27.05.2019 року особисто або поштовим відправленням за адресою: 21050, м. Вінниця, вул. М.Оводова, 46, оф. 3 або на електронну пошту . Початкова вартість була визначена в сумі 5 474 825,29 грн. (загальна сума кредиторських вимог) без права зниження.

В тексті оголошення зазначено, що реалізується Лот № l ЦМК, до складу якого входить: ЦМК у складі: комплекс будівель та споруд загальною площею 1144 кв. м., що складається з основної будівлі ресторану "Червона Рута", з прибудовами та напівпідвалом А, хліва Б, хліва Д, хліва И, кіоску Е, хліва К, гаража Ж, вбиральні Л, огорожі №1, воріт №2, обладнання. Місцезнаходження будівель та споруд: Вінницька обл., м. Хмільник, вул. Дзержинського, 47. Інформація про площу будівель, план, характеристика зазначено у додатках цього оголошення, до складу обладнання входить майно яке забезпечує функціонування будівлі і є невід`ємною її частиною. Право власності на земельну ділянку до покупця не переходить.

27.05.2019 року на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України (http://vgsu.arbitr.gov.ua/pages/158/?d=59793&v=38d58е1666&t=8) було розміщено оголошення наступного змісту: "Аукціон не відбудеться. Підстава: заявки від фізичних та юридичних осіб не надходили".

Відповідно до оголошення, розміщеного 28.05.2019 року на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України (http://vgsu.arbitr.gov.ua/pages/158/?d=59827 &v=5e9c0b4d76&t=7) повторний аукціон було призначено на 01.07.2019 року. Заяви на участь в аукціоні приймаються організатором до 09:00 год. 03.06.2019 року особисто або поштовим відправленням за адресою: 21050, м. Вінниця, вул. М.Оводова, 46, оф. 3 або на електронну пошту .

Початкова вартість була визначена в сумі 4 379 860,23 грн. (загальна сума кредиторських вимог - 20%) з правом зниження до 50% від початкової вартості.

05.06.2019 року на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України (http://vgsu.arbitr.gov.ua/pages/158/?d=60050&v=69082812а4&t=8) було розміщено оголошення наступного змісту: "Аукціон не відбудеться. Підстава: заявки від фізичних та юридичних осіб не надходили".

Відповідно до оголошення, розміщеного 06.06.2019 року на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України (http://vgsu.arbitr.gov.ua/pages/158/?d=60 104&v=344a3eb5f4&t=7) другий повторний аукціон було призначено на 10.07.2019 року. Заяви на участь в аукціоні приймаються організатором до 09:00 год. 01.07.2019 року особисто або поштовим відправленням за адресою: 21050, м. Вінниця, вул. М.Оводова, 46, оф. 3, або на електронну пошту .

25.06.2019 року на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України (http://vgsu.arbitr.gov.ua/pages/158/?d=60564&v=d25408b549&t=10) було розміщено оголошення наступного змісту: "Аукціон не відбудеться. Підстава: рішення б/н від 24.06.2019 року організатора аукціону".

Відповідно до тексту оголошення, розміщеного 25.06.2019 року на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України http://vgsu.arbitr.gov.ua/pages/158/?d=60573&v=48c59l2377&t=7) другий повторний аукціон, призначений на 29.07.2019 року. Заяви на участь в аукціоні приймаються організатором до 10:00 год. 15.07.2019 року особисто або поштовим відправленням за адресою: 21050, м. Вінниця, вул. М.Оводова, 46, оф. 3, або на електронну пошту . Початкова вартість на другий повторний аукціон була визначена в сумі 3 503 888,18 грн. (загальна сума кредиторських вимог - 40%). Ціна знижується на крок аукціону (крок аукціону = 1% від початкової вартості лоту) до виявлення переможця.

10.07.2019 року на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України (http://vgsu.arbitr.gov.ua/pages/158/?d=60969&v=afc972335d&t=10) було розміщено оголошення наступного змісту: "Аукціон не відбудеться. Підстава: рішення організатора торгів".

Ліквідатором Бойко В.О. не було проведено належної інвентаризації й при передачі майна боржника-банкрута на реалізацію та останнім достеменно не встановлено кому саме належить майно, що передано на реалізацію як майно банкрута, на підставі яких документів підтверджується право власності, застави, не зрозуміло чим керувався ліквідатор, розміщуючи в оголошенні з реалізації майна банкрута інформацію про майно (обладнання), що взагалі належить іншому боржнику - банкруту ТОВ "Тріумф". Зазначене свідчить про те, що на аукціон було передано інше майно банкрута.

Про зазначені порушення щодо переліку майна, переданого ліквідатором на реалізацію як майно банкрута, банк повідомив ліквідатора листом № 21-5/372 від 04.07.2019 року, внаслідок чого 10.07.2019 року на сайті Вищого господарського суду України було розміщено публікацію про скасування аукціону з продажу майна банкрута, призначеного на 29.07.2019 року.

Натомість, 19.07.2019 року на сайті Вищого господарського суду України було розміщено нове оголошення (http://vgsu.arbitr.gov.ua/pages/158/?d=61163&v=cа938753е5а&t=10), згідно якого другий повторний аукціон призначено на 22.08.2019 року на 14:00 год. Заяви на участь в аукціоні приймаються організатором до 17:00 год. 16.08.2019 року особисто або поштовим відправленням за адресою: 21050, м. Вінниця, вул. М.Оводова, 46, оф. 3, або на електронну пошту . Початкова вартість на другий повторний аукціон була визначена в сумі 3 503 888,18 грн. (загальна сума кредиторських вимог - 40%). Ціна знижується на крок аукціону (крок аукціону = 1 % від початкової вартості лоту) до виявлення переможця.

В тексті оголошення ліквідатор зазначив, що реалізується Лот №1 ЦМК, до складу якого входить: лот №1. ЦМК у складі: комплекс будівель та споруд загальною площею 1144 кв.м., що складається з основної будівлі ресторану "Червона Рута", з прибудовами та напівпідвалом А, хліва Б, хліва Д, хліва И, кіоску Е, хліва К, гаража Ж, вбиральні Л, огорожі №1, воріт №2, обладнання. Місцезнаходження будівель та споруд: Вінницька обл., м. Хмільник, вул. Дзержинського, 47.

При цьому, аналіз переліку майна, що реалізується згідно оголошення від 19.07.2019 року та додатків до оголошення у вигляді документів щодо майна, свідчать про те, що з невідомих банку причин та без відповідного погодження з банком, як заставним кредитором, перелік майна (та доданих до оголошення документів), зазначеного як лот №l для реалізації на аукціоні, призначеному на 22.08.2019 року, суттєвo змінюється в порівнянні з переліком майна та документів, що були передані на аукціони з реалізації майна банкрута, призначені на 24.06.2019 року, 01.07.2019 року, 10,29.07.2019 року.

Зазначене, на думку скаржника, свідчить про зловживання з боку організатора аукціону - Першої української міжрегіональної товарної біржі та з боку ліквідатора як замовника за договором про проведення аукціону, які самовільно, на свій розсуд змінюють склад майна банкрута, яке передане на реалізацію.

Отже, на думку ліквідатора, майно яке передане на реалізацію є заставним майном, хоча за відсутності належної інвентаризації та документів, підтверджуючих статус майна як заставного, з таким висновком ліквідатора погодитись не можна.

На думку банку, без визначення статусу майна "заставне/не заставне" майно банкрута реалізовуватись єдиним лотом не може, що свідчить про повторне порушення з боку ліквідатора вимог ч. 4 ст. 42, ч. 1 ст. 44 ЗУ "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", оскільки на реалізацію знову передано майно банкрута у вигляді цілісного майнового комплексу, до складу якого включено як і заставне майно банку, так і інше майно банкрута, яке не є заставним майном банку, та знову ж таки без проведення інвентаризації активів банкрута.

Крім того, з тексту оголошення не зрозуміло яке це обладнання, заставне майно чи ні, документація щодо обладнання у додатках до оголошення відсутня.

Також скаржник посилається на те, що враховуючи що норми ЗУ "Про іпотеку" є спеціальними щодо врегулювання відносин про іпотеку, то майно, яке є предметом застави, не включається до складу ліквідаційної маси і реалізація такого майна може відбуватися виключно на підставі згоди іпотекодержателя.

Як вбачається з матеріалів справи, АТ "Укрсиббанк" згоди на продаж майна, яке є предметом іпотеки, не надавало, що свідчить про порушення ліквідатором положень спеціального Закону, а саме ч. 3 ст. 9 ЗУ "Про іпотеку".

Майно банкрута було передано на аукціон у складі цілісного майнового комплексу за початковою вартістю (сукупністю визнаних вимог кредиторів) 5 474 825,29 грн., яка є значно вищою, ніж реальна ринкова вартість майна банкрута, в тому числі й предмета застави.

За даними офіційного веб-сайту Вищого господарського суду України перший (24.06.2019 року) та повторний (01.07.2019 року) аукціони з продажу майна банкрута не відбулися, у зв`язку з відсутністю зареєстрованих покупців.

На думку банку, як заставного кредитора, саме початкова вартість майна банкрута у вигляді цілісного майнового комплексу на перший та повторний аукціони, яка є значно вищою, ніж його дійсна ринкова вартість, в тому числі й предмету застави, є причиною відсутності зацікавленості покупців в придбанні майна банкрута.

Продаж заставного майна у складі цілісного майнового комплексу за ціною суми всіх кредиторських вимог, яка є значно вищою ніж ринкова вартість предмету застави, тільки формально вказує на найвищу ціну майна банкрута, оскільки за наслідками першого та повторного аукціонів, які визнані такими, що не відбулися, фактично є маніпуляцією з вартістю майна при його продажу на аукціоні та призведе до його продажу за завідомо заниженою ціною, шляхом проведення другого повторного аукціону з можливістю пониження до 1 % від початкової ціни аукціону, чим порушуються вимоги ч. 2 ст. 42 та ч. 1 ст. 44 ЗУ "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", оскільки спосіб продажу майна банкрута у вигляді цілісного майнового комплексу та шляхом проведення аукціону обраний ліквідатором без згоди банку та з порушенням прав та інтересів банку, як заставного кредитора.

Також, скаржник посилається на те, що в матеріалах справи відсутній порядок, яким керувався ліквідатор при проведенні конкурсу по вибору організатора аукціону; відсутні документи, що підтверджують проведення конкурсу, наявності інших кандидатів організатора конкурсу, окрім Першої української міжрегіональної товарної біржі, яка, відповідно до оголошень про проведення аукціонів майна банкрута, розміщених на сайті Вищого господарського суду України, є організатором аукціонів з продажу майна банкрута.

Крім того, скаржник в обґрунтування неналежного виконання обов`язків ліквідатора у даній справі посилається на те, що за час здійснення повноважень ліквідатора Бойко В.О. у всіх його звітах наявна одна і та ж інформація про вчинені дії, а саме: підготовка заставного майна до реалізації, виготовлення технічної документації, написання запитів. За чотири роки арбітражним керуючим не було надано до суду остаточний звіт ліквідатора та ліквідаційний баланс банкрута.

Арбітражний керуючий, ігноруючи всі норми чинного законодавства та зловживаючи правами арбітражного керуючого, не скликав та не створив комітет кредиторів, всі рішення приймав одноособово, переслідуючи лише власні інтереси, нехтуючи інтересами кредиторів та боржника, що в свою чергу призвело до затягування ліквідаційної процедури та як наслідок збільшення винагороди ліквідатора.

Посилаючись на наведені обставини скаржник просить суд усунути арбітражного керуючого Бойка В.О. від виконання обов`язків ліквідатора, призначити ліквідатором банкрута арбітражного керуючого відповідно до автоматичного розподілу з числа осіб, внесення до Єдиного реєстру арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів).

Натомість, у запереченні на скаргу арбітражний керуючий Бойко В.О. зазначає наступне.

Ухвалою суду від 12.10.2015 року у даній справі ліквідатором ПАТ ПТК "Вирій" призначено арбітражного керуючого Бойка В.О. Зазначена ухвала набрала законної сили, не оскаржувалась жодним учасником справи, є чинною.

При призначенні ліквідатором банкрута - арбітражного керуючого Бойка В.О. застосування автоматизованої системи законом не вимагалось, оскільки призначення іншого ліквідатора не є призначенням вперше, як то передбачено абз. 1 ч.1 ст. 114 Закону про банкрутство.

З моменту призначення ліквідатором банкрута арбітражного керуючого Бойка В.О., протягом чотирьох років жодного заперечення щодо призначеного ліквідатора, від учасників справи, в тому числі й від АТ "Укрсиббанк" не надходило. Натомість, наразі банк ставить під сумнів визначення кандидатури ліквідатора.

Щодо неправомірного включення майна, яке є предметом іпотеки, до ліквідаційної маси та щодо бездіяльності ліквідатора під час ліквідаційної процедури, ліквідатор пояснює, що ухвалою суду від 24.04.2019 року було задоволено клопотання арбітражного керуючого Бойка В.О. та надано згоду на продаж майна ПАТ ПТК "Вирій", що є предметом забезпечення у справі № 902/732/15.

З метою своєчасного проведення ліквідаційної процедури у даній справі, ліквідатор звертався на адресу заставного кредитора АТ "Укрсиббанк" з листом про надання згоди на продаж майна банкрута, що є предметом забезпечення. Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення АТ "УкрСиббанк" отримано вказаний лист ліквідатора 14.06.2018 року. Станом на 22.08.2018 року відповідь заставного кредитора на вказаний лист ліквідатора про надання згоди на продаж майна, що є предметом забезпечення у справі № 902/732/15 не надходила. У зв`язку з тим, що ліквідатором було направлено повторно лист на адресу заставного кредитора про надання згоди на продаж заставного майна, вказаний лист було отримано банком 14.06.2018 року та станом на 22.08.2018 року відповідь не надано. Тому, виникла необхідність у зверненні до суду з клопотанням про надання судом згоди на продаж заставного майна, що є предметом забезпечення у даній справі.

Наведені вище обставини встановлено в ухвалі суду від 24.04.2019 року та відповідно до приписів ч.4 ст. 75 ГПК України доказуванню не підлягають.

З наведеного вбачається, що скаржнику було достеменно відомо про вчинення дій з продажу майна банкрута, тому викладене у скарзі твердження про випадкову обізнаність лише 22.06.2019 року не відповідає матеріалам справи.

Також, продажу майна, на виконання вимог ч. 2 ст. 41 Закону про банкрутство, передувало проведення інвентаризації майна банкрута.

Так, твердження скаржника про непроведення арбітражним керуючим інвентаризації спростовують такі докази: наказ №2 від 30.11.2015 року "Про проведення інвентаризації", яким вирішено провести з 01.12.2015 року інвентаризацію товарно-матеріальних цінностей банкрута ПАТ ПТК "Вирій", для проведення інвентаризації в місцях товарно-матеріальних цінностей створити комісії у складі 3 осіб; інвентаризаційний опис №1 від 01.12.2015 року; звіряльна відомість результатів інвентаризації необоротних активів на 01.12.2015 року; протокол інвентаризаційної комісії від 30.12.2015 року.

Вищенаведеними письмовими доказами повністю спростовується доводи скаржника про не проведення інвентаризації майна банкрута. Відтак, арбітражним керуючим повністю дотримано вимог ч.2 ст. 41 Закону про банкрутство.

Твердження скаржника про не визначення ліквідатором майна, яке входить до ліквідаційної маси та майна, яке є заставним, спростовують наступні докази: інформаційна довідка № 73500482 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 21.11.2016 року; інформація № 186363790 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 15.08.2019 року; витяги з Державного реєстру обтяжень рухомого майна від 10.11.2016 року та від 15.08.2019 року; довідки КП "ВООБТІ" № 2828/2/01-5/16 від 30.11.2016 року, №15 від 20.03.2017 року; договори з КП "ВООБТІ" № 9703 від 29.11.2016 року та № 2057 від 16.03.2018 року; договір іпотеки від 28.12.2007 року, за яким банкрут є майновим поручителем за зобов`язаннями позичальника ТОВ "Тріумф" за генеральним договором про надання кредитних послуг № 0 від 28.12.2007 року, укладеним між ТОВ "Тріумф" та АКІБ "Укрсиббанк"; предмет іпотеки - нерухоме майно, зокрема, майновий комплекс ресторану "Червона рута", що знаходиться за адресою: Вінницька область, м. Хмільник, вул.Дзержинського, 47, загальна площа 1144 кв.м.; свідоцтво про право власності на майновий комплекс від 17.09.2004 року з реєстраційним посвідченням від 30.l l.2004 pоку, реєстровий № 32.

З наведених письмових доказів вбачається, що ліквідатором належним чином з`ясовано склад майна підприємства-банкрута та перевірено статус такого майна. Також згаданими доказами підтверджується здійснення ліквідатором низки дій, з метою виявлення майна підприємства-банкрута та перевірки зареєстрованого права власності на нерухоме майно за банкрутом.

Як слідує з матеріалів справи та судових рішень по справі про банкрутство ПАТ ПТК "Вирій", після офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури, зокрема 07.07.2015 року до суду надійшла заява ПАТ "Укрсиббанк" про визнання грошових вимог та включення до реєстру вимог кредиторів.

Ухвалою від 17.11.2015 року, судом було розглянуто по суті заяву ПАТ "Укрсиббанк" про визнання грошових вимог та включення до реєстру вимог кредиторів, а також встановлено обставини та надано їм відповідну оцінку, досліджено докази, якими обґрунтована заява. Із тексту вказаної ухвали вбачається, що розгляд кредиторської заяви відбувався, зокрема, за участі повноважного представника ПАТ "Укрсиббанк".

Зазначеним судовим рішенням встановлені, зокрема, обставини щодо майна ПАТ ПТК "Вирій", яке є предметом забезпечення у справі за вимогами скаржника АТ "Укрсиббанк": "…Як вбачається зі змісту заяви та доданих до неї письмових доказів, 28.12.2007 року між АКІБ "Укрсиббанк" та ТОВ "Тріумф" укладено Генеральний договір про надання кредитних послуг № 0 .

В забезпечення виконання зобов`язань за договором № 0 між банком та ПАТ ПТК "Вирій" було укладено договір іпотеки від 28.12.2007 року. Іпотекодавець передав в іпотеку банку нерухоме майно, а саме: майновий комплекс ресторану "Червона Рута", що знаходиться за адресою: м.Хмільник, Вінницької області, вул. Дзержинського за номером 47. Предмет іпотеки є власністю Іпотекодавця на підставі свідоцтва про право власності, виданого виконавчим комітетом Хмільницької міської ради 17.09.2004 року, зареєстрованого в КП "Вінницьке обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації 30.11.2004 року ... ".

Наведені відомості про майно ПАТ ПТК "Вирій" , яке є предметом забезпечення у справі за вимогами скаржника АТ "Укрсиббанк" - встановлені судовим рішенням, яке набрало законної сили.

Щодо твердження скаржника про порушення ліквідатором організації та проведення аукціону, у відзиві зазначено, окрім іншого те, що відповідно до положень ст.ст. 44,49 Закону про банкрутство, Порядку проведення конкурсів з визначення організаторів аукціонів щодо продажу майна підприємств-банкрутів, затвердженого 01.01.2018 року ліквідатором, з метою проведення конкурсу для визначення організатора торів, було опубліковано оголошення у засобах масової інформації, а саме "Вінницька газета" від 16.03.2018 року №12, наступного змісту: "арбітражний керуючий Бойко Василь Олегович проводить конкурс торгуючих організацій для реалізації майна банкрутів: 1. ТОВ "Тріумф" (, м. Хмільник, вул. Дзержинського, 47, Вінницька область); 2. ПАТ ПТК "Вирій" (код 20107480, м.Хмільник, вул. Дзержинського, 47, Вінницька область). Основні критерії - достатній (не менше як три роки) досвід проведення аукціонів; запропонована найменша сума винагороди. Заявки на участь в конкурсі приймаються впродовж 10 днів з дня виходу газети на адресу: м. Вінниця, вул. М.Оводова, 38, оф.304." Також у оголошенні зазначено адресу електронної пошти та номер телефону для додаткової інформації.

За результатами опублікування оголошення про проведення конкурсу торгуючих організації з реалізації майна банкрута, до ліквідатора надійшло три пропозиції, а саме: заява на участь у конкурсі Першої української міжрегіональної біржі №168 від 23.03.2018 року; заява про участь у конкурсі Правобережної товарної біржі № 22-Б/11-03 від 22.03.2018 року; заява про участь у конкурсі Товарної біржі "Європейська" №125/18 від 20.03.2018 року.

За результатами проведеного конкурсу та оцінки пропозицій від товарних бірж, рішенням ліквідатора № 02-02/3-РК від 30.03.2018 року "Про результати проведеного конкурсу та визначення (погодження) організатора аукціону з продажу майна ПАТ ПТК "Вирій" визначено переможцем конкурсу з визначення організатора аукціону з продажу майна банкрута - Першу українську міжрегіональну товарну біржу.

Арбітражним керуючим було повідомлено учасників конкурсу про його результати, що підтверджується інформаційними листами від 30.03.2019 року на адресу Першої Української міжрегіональної товарної біржі, Правобережної Товарної Біржі та Товарної біржі "Європейська".

Як вбачається з даних з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань щодо Першої української міжрегіональної товарної біржі, основним видом діяльності є КВЕД 46.19 "Діяльність посередників у торгівлі товарами широкого асортименту"; дата запису про проведення державної реєстрації 04.03.2005 року.

30.04.2019 року між ПАТ "ПТК "Вирій" та Першою українською міжрегіональною товарною біржею, було укладено договір про організацію та проведення аукціону, предметом якого була реалізація майнових активів банкрута.

З огляду на вказане, спростовуються твердження банку про наявність порушень закону з організації та проведення аукціону.

Щодо тверджень скаржника про розміщення ліквідатором в оголошенні з реалізації майна банкрута інформацію про майно (обладнання), яке належить іншому боржнику та про зміну ліквідатором складу майна, у відзиві повідомляється, що такі твердження є необґрунтованим та спростовується письмовими доказами та зокрема, зазначено, що ліквідатор у своїй заяві № 2-04/149 від 03.05.2019 року до Першої української міжрегіональної біржі, на виконання договору про організацію та проведення аукціону від 30.04.2019 року, ст. 59 Закону, просив організувати та провести аукціон з продажу цілісного майнового комплексу ПАТ "ПТК "Вирій" у складі: комплекс будівель та споруд загальною площею 1144 кв.м., що складається з основної будівлі ресторану "Червона рута", з прибудовами та напівпідвалом, хліва Б, хліва Д, хліва И, кіоску Е, хліва К, гаража Ж, вбиральні Л, огорожі № 1, воріт № 2 та обладнання. Майновий комплекс знаходиться за адресою: Вінницька обл., м. Хмільник. вул . Дзержинського , 47. Право власності на земельну ділянку до покупця не переходить. Технічна та правовстановлююча документація, фотографічні зображення майна додаються. Стартова ціна продажу/початкова вартість ЦМК 5 474 825,29 грн. (загальна сума вимог кредиторів у справі № 902/732/15).

В подальшому, аукціон з продажу майна банкрута призначено на 22.08.2019 року (оголошення від 18.07.2019 року та оголошення додаткове від 19.07.2019 року) з можливістю зниження ціни до виявлення переможця. Початкова вартість 3 503 888,18 грн. без ПДВ. Майно, що продається: комплекс будівель та споруд загальною площею 1144 кв.м., що складається з основної будівлі ресторану "Червона рута", з прибудовами та напівпідваломА, хліва Б, хліва Д, хліва И, кіоску Е, хліва К, гаража Ж, вбиральні Л, огорожі № 1, воріт № 2, обладнання, за адресою: Вінницька обл., м. Хмільник, вул. Дзержинського, 47. Інформація про площу будівель, план, характеристика зазначено у додатках цього оголошення, до складу обладнання входить майно, яке забезпечує функціонування будівлі і є невід`ємною її частиною. Право власності на земельну ділянку до покупця не переходить.".

Аукціон відбувся, переможець аукціону - учасник №2 ; ціна продажу 245 272,17 грн. без ПДВ, про що було розміщено повідомлення № 61988 від 27.08.2019 року.

При цьому, в оголошенні від 13.05.2019 року, яке було опубліковано у встановленому законом порядку, в описі майна, яке продається не було зазначено про обладнання.

Відповідно до абз. 10 п.3.4 договору про організацію та проведення аукціону від 30.04.2019 року встановлено, що організатор аукціону зобов`язаний зокрема, у разі допущення помилки в оголошенні про проведення аукціону подати додаткове оголошення з виправленням.

Відразу ж, на наступний день, 14.05.2019 року, організатором аукціону розміщено додаткове оголошення від 14.05.2019 року, з описом майна, серед якого зазначено про обладнання. Під час проведення аукціону без зниження вартості майна, повторного та другого повторного аукціону до майна підприємства - банкрута входило обладнання.

В результаті другого повторного аукціону майно підприємства-банкрута було продано, а саме: " ЦМК у складі: комплекс будівель та споруд загальною площею 1144 кв.м., що складається з основної будівлі ресторану "Червона рута", з прибудовами та напівпідвалом, хліва Б, хліва Д, хліва И, кіоску Е, хліва К, гаража Ж, вбиральні Л, огорожі №1, воріт №2, обладнання, яке забезпечує функціонування будівлі і є невід`ємною її частиною, що знаходиться за адресою: Вінницька обл., м. Хмільник, вул.Дзержинського, 47.

Відтак, з наведеного видно, що майно, яке первинно передавалось на аукціон залишилось незмінним.

Також у скарзі скаржник посилається на те, що аукціон, призначений на 10.07.2019 року було скасовано ліквідатором за заявою банку, у зв`язку з невідповідністю переданого на реалізацію майна.

Разом з тим, згідно повідомлення № 60564 від 25.06.2019 року, аукціон було скасовано за рішенням організатора аукціону від 24.06.2019 року.

Так, відповідно до отриманого на запит ліквідатора рішення біржового комітету Першої української міжрегіональної товарної біржі від 24.06.2019 року, аукціон, призначений на 14.00 10.07.2019 року з продажу цілісного майнового комплексу, що належить підприємству банкруту ПАТ "ПТК "Вирій" скасовано, у зв`язку з недостатньою інформацією про ліквідатора.

Тобто, організатором торгів було скасовано проведення аукціону не на підставі заяви банку чи ліквідатора, як стверджує скаржник, а у зв`язку з необхідністю виправлення помилки.

Щодо твердження скаржника про продаж майна банкрута за завищеною ціною, ліквідатор зазначає наступне.

Згідно із ч.1 ст. 43 Закону, початковою вартістю цілісного майнового комплексу є сукупність визнаних у встановленому цим законом порядку вимог кредиторів. У даній справі сукупність визнаних вимог кредиторів складала 5 474 825,29 грн. Саме така сума є початковою вартістю майна банкрута, що прямо передбачено законом.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 49, 66, ч. 5 ст. 44 Закону про банкрутство, законодавець визначає обов`язок ліквідатора застосувати, як переважний, продаж майна боржника цілісним майновим комплексом і тільки після того, якщо продати майно боржника у складі цілісного майнового комплексу не вдалося, ліквідатор здійснює продаж майна боржника частинами.

Отже, до компетенції ліквідатора належить прийняття рішення яким саме способом продаж майна дозволить отримати найвищу ціну та допоможе прискорити хід ліквідаційної процедури.

У даному випадку, повністю виконано приписи закону стосовно надання переваги продажу майна у вигляді цілісного майнового комплексу. Відтак, у даній справі було передано на продаж майно у вигляді цілісного майнового комплексу. За результатами проведення аукціону, повторного аукціону та другого повторного аукціону майно підприємства-банкрута продано у вигляді цілісного майнового комплексу за ціною продажу 245 272,17 грн.

Тобто, ліквідатором у даній справі досягнуто головну мету - найкращий варіант продажу майна підприємства-банкрута з метою здійснення всіх заходів, передбачених законом для ліквідаційної процедури.

За переконанням скаржника, суд не вправі надавати погодження на продажу, так як діють спеціальні норми Закону України "Про іпотеку".

Однак, ч. 4 ст. 42 Закону про банкрутство майно банкрута, що є предметом забезпечення, не включається до складу ліквідаційної маси і використовується виключно для задоволення вимог кредиторів за зобов`язаннями, які воно забезпечує. Продаж майна банкрута, що є предметом забезпечення здійснюється у порядку, передбаченому цим законом, виключно за згодою кредитора, вимоги якого воно забезпечує, або суду.

Відтак, скаржник намагається заперечити встановлену законом норму.

У зв`язку з ненаданням банком згоди на продаж майна, у ході розгляду даної справи, тривалий час розглядалось клопотання арбітражного керуючого про надання згоди на продаж заставного майна. Зокрема, ухвали суду від 28.08.2018 року, 18.09.2018 року (судове засідання проведено за участю представника банку), від 23.10.2018 року, від 26.11.2018 року, від 15.01.2019 року та від 27.02.2019 року.

Ухвалою суду від 22.04.2019 року надано згоду на продаж заставного майна.

При цьому, саме в результаті неявки представників банку в судові засідання, у зв`язку з ігноруванням банку надання відповіді на звернення арбітражного керуючого, питання про надання згоди на продаж заставного майна перебувало на розгляді суду близько року. Натомість, у скарзі банк стверджує про затягування ліквідаційної процедури арбітражним керуючим.

Окрім того, провадження у даній справі порушено згідно ст. 95 Закону про банкрутство, якою визначено особливості застосування процедури банкрутства до боржника, який ліквідується власником, в якій не передбачено формування комітету кредиторів.

Разом з тим, під час виконання своїх повноважень у даній справі, ліквідатором регулярно надавались звіти про виконану роботу суду (які ухвалами суду прийнято до відома), а також надсилались кредиторам. Звітування полягало у відображенні інформації про хід ліквідаційної процедури, починаючи з дати винесення постанови Господарського суду Вінницької області, яка доповнювалася по мірі її виникнення.

У таких звітах, зазначалось, зокрема, що для організації процедури продажу майна банкрута, замовлено виготовлення технічної документації стосовно майна банкрута, виявленого у ліквідаційній процедурі, а також інформації з бази державного земельного кадастру та інформації з Державних реєстрів речових прав на нерухоме майно, прав власності, обтяжень нерухомого майна, Єдиного реєстру іпотек. Направлено запити до: КП "ВМБТІ", КП "ВOOБТІ" про надання довідок про склад майна (комплексу будівель та споруд) зареєстрованого за банкрутом, про що укладений відповідний договір; ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області про надання інформації з бази Державного земельного кадастру про наявність/відсутність земельних ділянок зареєстрованих за банкрутом; заяву про надання інформаційної довідки до Державного реєстратора речових прав на нерухоме майно про реєстрацію нерухомого майна; запит до ТСЦ МВС України про надання інформації про реєстрацію транспортних засобів та інші. Зокрема, арбітражний керуючий зазначав, що ним вживаються заходи, передбачені Законом про банкрутство, спрямовані на належне проведення ліквідаційної процедури банкрута у даній справі, зокрема, стосовно отримання згоди на продаж заставного майна від заставного кредитора ПАТ "Укрсиббанк"; замовлено виготовлення технічної документації стосовно майна банкрута, виявленого у ліквідаційній процедурі, а також інформації з бази державного земельного кадастру та інформації з Державних реєстрів речових прав на нерухоме майно, прав власності, обтяжень нерухомого майна, Єдиного реєстру іпотек, для організації процедури продажу майна банкрута., а також про вчинення дій з продажу майна.

Щодо доводів про ненадання до суду остаточного звіту та ліквідаційного балансу банкрута, ліквідатор зазначає, що наразі, ліквідаційна процедура банкрута триває, ліквідатором вживаються заходи щодо належного проведення ліквідаційної процедури банкрута та відповідно її завершення , про що зазначено у поданих до суду проміжних звітах.

Також, не заслуговують на увагу й твердження банку про затягування ліквідатором ліквідаційної процедури, адже, як зазначалось вище, саме скаржник більше ніж протягом одного року не надавав згоди на продаж майна, у зв`язку з чим, таке питання розглядалось в судовому порядку. На відміну від банку, ліквідатор відразу ж приступив до процедури реалізації майна після винесення ухвали суду від 22.04.2019 року про надання згоди на продаж заставного майна.

Враховуючи викладене, представник ліквідатора боржника просить суд відмовити у задоволенні скарги в повному обсязі.

На підтвердження обставин, викладених у запереченні додано відповідні письмові докази.

Також, згідно відзиву представника кредитора - Боднара А.І. , останній просить відмовити у задоволенні скарги АТ "Укрсиббанк", оскільки скаржником не надано жодного належного доказу або судового рішення, яке б підтверджувало доводи скарги.

З урахуванням встановлених обставин, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 3 ГПК України, судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Згідно ч. 6 ст. 12 ГПК України, господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку, передбаченому цим Кодексом для позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

При цьому, 21.04.2019 року набрав чинності Кодекс України з процедур банкрутства.

Відповідно до п. 1 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу України з процедур банкрутства, цей Кодекс набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, та вводиться в дію через шість місяців з дня набрання чинності цим Кодексом.

Враховуючи наведене, Кодекс України з процедур банкрутства введено в дію з 21.10.2019 року.

Відповідно до п. 2 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу, з дня введення в дію цього Кодексу визнано таким, що втратив чинність, зокрема, Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

В силу ч. 3 ст. 13 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

В силу ч. 1, ч. 2 ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно ч.1, ч.2 ст. 79 ГПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За змістом ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод.

Як встановлено судом подана скарга, мотивована зокрема тим, що арбітражного керуючого Бойка В.О. призначено ліквідатором боржника у даній справі із порушенням вимог ЗУ "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом"; ліквідатором неправомірно включено майно, яке є предметом іпотеки, до ліквідаційної маси; ліквідатором не проведено інвентаризацію майна боржника; ліквідатором не погоджено із заставним кредитором продаж заставного майна боржника та ціну реалізації майна банкрута; ліквідатором порушено вимоги Закону з організації та проведення аукціону; ліквідатором на власний розсуд змінено склад майна банкрута, яке передано на реалізацію; ліквідатором порушено вимоги Закону в частині належного звітування перед кредиторами про свою діяльність та не виконано вимоги суду стосовно надання остаточного звіту ліквідатора та ліквідаційного балансу банкрута; ліквідатором порушено вимоги Закону щодо створення комітету кредиторів.

За змістом ст. 1 КУ з процедур банкрутства, ліквідатор - арбітражний керуючий, призначений господарським судом для здійснення ліквідаційної процедури.

Частина 1 ст. 2 КУ з процедур банкрутства передбачає, що провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.

В силу ч. 3 ст. 12 КУ з процедур банкрутства, під час реалізації своїх прав та обов`язків арбітражний керуючий зобов`язаний діяти добросовісно, розсудливо та з метою, з якою ці права та обов`язки надано (покладено).

Згідно ч. 4 ст. 28 КУ з процедур банкрутства, відсторонення арбітражного керуючого від виконання повноважень здійснюється господарським судом за клопотанням учасника провадження у справі або за власною ініціативою у разі: 1) невиконання або неналежного виконання обов`язків, покладених на арбітражного керуючого; 2) зловживання правами арбітражного керуючого; 3) подання до суду неправдивих відомостей; 4) відмови арбітражному керуючому в наданні допуску до державної таємниці або скасування раніше наданого допуску; 5) припинення діяльності арбітражного керуючого; 6) наявності конфлікту інтересів.

Комітет кредиторів має право в будь-який час звернутися до господарського суду з клопотанням про відсторонення арбітражного керуючого від виконання повноважень незалежно від наявності підстав.

За наявності підстав для відсторонення арбітражного керуючого від виконання повноважень або за клопотанням комітету кредиторів господарський суд протягом 14 днів постановляє ухвалу про відсторонення арбітражного керуючого від виконання повноважень.

Відповідно до ч. 2, ч. 3 ст. 60 КУ з процедур банкрутства, ліквідатор виконує свої повноваження до завершення ліквідаційної процедури в порядку, встановленому цим Кодексом. У ліквідаційній процедурі господарський суд розглядає скарги на дії (бездіяльність) ліквідатора та здійснює інші повноваження, передбачені цим Кодексом.

Згідно ч. 6 ст. 61 КУ з процедур банкрутства, дії (бездіяльність) ліквідатора можуть бути оскаржені до господарського суду учасниками справи про банкрутство, права яких порушено такими діями (бездіяльністю).

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою від 12.10.2015 року, окрім іншого, припинено повноваження ліквідатора ПАТ ПТК "Вирій" Чернова В.В. у справі №902/732/15. Призначено ліквідатором банкрута арбітражного керуючого Бойка В.О.

За змістом даної ухвали, 12.10.2015 року від ліквідатора боржника Чернова В.В. до суду надійшло клопотання з проханням припинити його повноваження як ліквідатора ПАТ ПТК "Вирій", в зв`язку із зайнятістю за основним місцем роботи, неможливістю приймати участь в судовому засіданні та виконувати обов`язки ліквідатора.

Також, 12.10.2015 року від арбітражного керуючого Бойка В.О. до суду надійшла заява про надання згоди на призначення ліквідатором у справі № 902/732/15.

Суд, розглянувши подані клопотання та заяву, дійшов висновку припинити повноваження ліквідатора ПАТ ПТК "Вирій" Чернова В.В. та призначити ліквідатором боржника у справі № 902/732/15 арбітражного керуючого Бойка В.О.

Водночас, арбітражного керуючого Бойка В.О. було призначено в порядку ч. 1 ст.114 ЗУ "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", яка передбачала, що кандидатура арбітражного керуючого для виконання повноважень керуючого санацією або ліквідатора визначається судом за клопотанням комітету кредиторів, а у разі відсутності такого клопотання - за ініціативою суду, крім випадків, передбачених цим Законом.

Зважаючи на те, що від арбітражного керуючого Бойка В.О. до суду надійшла заява про згоду на участь у справі № 902/732/15 та ліквідатор боржника призначався не вперше, суд дійшов висновку про його призначення без застосування автоматизованої системи з числа осіб, внесених до Єдиного реєстру арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) України.

При цьому, у своїй заяві, арбітражний керуючий Бойко В.О. вказав, що він раніше не здійснював управління боржником.

Водночас, скаржником не надано суду доказів, які б свідчили про зацікавленість та упередженість арбітражного керуючого Бойка В.О. в участі у цій справі.

При цьому, згідно ч. 1 ст. 17 ГПК України, учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Приписи ч. 1 ст. 18 ГПК України передбачають, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Водночас, вищевказана ухвала суду від 12.10.2015 року щодо призначення ліквідатором боржника у справі № 902/732/15 арбітражного керуючого Бойка В.О., учасниками справи в апеляційному порядку не оскаржувалась та є чинною.

Крім того, за весь час здійснення арбітражним керуючим Бойком В.О. повноважень ліквідатора банкрута у даній справі, ні скаржником, ні іншими учасниками провадження у справі не порушувалось питання щодо порядку призначення ліквідатора банкрута.

Стосовно тверджень скаржника про неправомірність включення майна, яке є предметом іпотеки, до ліквідаційної маси та щодо непроведення ліквідатором боржника під час ліквідаційної процедури ПАТ ПТК "Вирій" інвентаризації активів банкрута, суд зазначає наступне.

Приписи ч. 1 ст. 44 ЗУ "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" визначали, що після проведення інвентаризації та оцінки майна ліквідатор здійснює продаж майна банкрута такими способами: проведення аукціону; продаж безпосередньо юридичній або фізичній особі.

На підтвердження виконання даної норми Закону, ліквідатором боржника надано суду відповідні докази, зокрема, наказ ліквідатора № 2 від 30.11.2015 року "Про проведення інвентаризації", яким вирішено провести з 01.12.2015 року інвентаризацію товарно-матеріальних цінностей банкрута ПАТ ПТК "Вирій", для проведення інвентаризації в місцях товарно-матеріальних цінностей створити комісії у складі трьох осіб; інвентаризаційний опис №1 від 01.12.2015 року; звіряльна відомість результатів інвентаризації необоротних активів на 01.12.2015 року; протокол інвентаризаційної комісії від 30.12.2015 року.

Отже, твердження скаржника, що ліквідатором боржника Бойко В.О. не проведено інвентаризації майнових активів ПАТ ПТК "Вирій" спростовуються наданими доказами.

Крім того, ліквідатором боржника надано суду докази на підтвердження визначення ліквідатором майна, яке входить до ліквідаційної маси банкрута, а саме: інформаційна довідка № 73500482 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 21.11.2016 року; інформація № 186363790 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 15.08.2019 року; витяги з Державного реєстру обтяжень рухомого майна від 10.11.2016 року та від 15.08.2019 року; довідки КП "ВООБТІ" № 2828/2/01-5/16 від 30.11.2016 року, №15 від 20.03.2017 року; договори з КП "ВООБТІ" № 9703 від 29.11.2016 року та № 2057 від 16.03.2018 року; договір іпотеки від 28.12.2007 року, за яким банкрут є майновим поручителем за зобов`язаннями позичальника ТОВ "Тріумф" за генеральним договором про надання кредитних послуг № 0 від 28.12.2007 року, укладеним між ТОВ "Тріумф" та АКІБ "Укрсиббанк"; предмет іпотеки - нерухоме майно, зокрема, майновий комплекс ресторану "Червона рута", що знаходиться за адресою: Вінницька область, м. Хмільник, вул.Дзержинського, 47, загальна площа 1144 кв.м.; свідоцтво про право власності на майновий комплекс від 17.09.2004 року з реєстраційним посвідченням від 30.l l.2004 pоку, реєстровий № 32.

З огляду на вказане, що суд приходить до висновку, що ліквідатором вчинено дії по встановленню складу майна банкрута та його статусу, а також відомостей про право власності на відповідне майно.

Крім того, ухвалою від 17.11.2015 року було визнано вимоги ПАТ "Укрсиббанк" до ПАТ ПТК "Вирій" у розмірі 4 734 735,49 грн.; судовий збір - 1 218,00 грн., як такі, що забезпечені заставою. За змістом даної ухвали, судом наведено обставини щодо майна ПАТ ПТК "Вирій", яке є предметом забезпечення.

Відтак, даним судовим рішенням були встановлені відомості стосовно заставного майна боржника.

Окрім того, судом встановлено, що ліквідатором боржника вчинялись дії по визначенню організатора аукціону з продажу майна ПАТ ПТК "Вирій", про що також надано відповідні докази.

Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЗУ "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (чинного на момент організації продажу майна банкрута), після проведення інвентаризації та оцінки майна ліквідатор здійснює продаж майна банкрута такими способами: проведення аукціону; продаж безпосередньо юридичній або фізичній особі. Вибір способів продажу активів здійснюється ліквідатором з метою забезпечення його відчуження за найвищою ціною.

За змістом ч. 2 ст. 44 ЗУ "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", ліквідатор організовує проведення аукціону з продажу активів банкрута з урахуванням вимог цього Закону. Ліквідатор має право самостійно проводити торги на аукціоні відповідно до законодавства або залучити на підставі договору організатора аукціону - юридичну особу, яка відповідно до установчих документів має право проводити торги. Організатор аукціону не може бути заінтересованою особою стосовно кредитора чи боржника.

Відповідно до ч.ч. 1,4-6 ст. 49 ЗУ "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", продаж майна боржника в провадженні у справі про банкрутство здійснюється в порядку, встановленому цим Законом, шляхом проведення торгів у формі аукціону, за винятком майна, продаж якого відповідно до законодавства України здійснюється шляхом проведення закритих торгів. Суб`єктами аукціону є його замовник, організатор та учасники. Замовником є ліквідатор, призначений господарським судом у порядку, встановленому цим Законом. Організатором аукціону є визначена замовником фізична або юридична особа, що має ліцензію на проведення торгів і з якою замовник аукціону уклав договір на проведення аукціону. Організатор аукціону визначається замовником за конкурсом, що проводиться у визначеному замовником порядку, основними критеріями якого вважаються наявність ліцензії, достатній, але не менш як три роки, досвід проведення аукціонів, запропонована найменша сума винагороди. Організатором аукціону не може бути заінтересована особа стосовно боржника, кредиторів та замовника аукціону.

Виходячи з наведених вище положень закону, визначення організатора аукціону з продажу майна банкрута належить до повноважень саме ліквідатора та є його правом.

Відповідно до Порядку проведення конкурсів з визначення організаторів аукціонів щодо продажу майна підприємств-банкрутів, затвердженого арбітражним керуючим Бойком В.О. 01.01.2018 року, цей порядок встановлює процедуру визначення організаторів аукціонів під час організації проведення аукціонів у провадженні у справах про банкрутство та вимоги до організаторів аукціонів стосовно продажу майна підприємств-банкрутів.

Організатор аукціону визначається замовником за конкурсом, що проводиться згідно цього порядку (п. 3).

До участі в конкурсі допускаються спеціалізовані організації незалежно від форми власності, фізичні та юридичні особи, що відповідають таким вимогам: має право здійснювати продаж майна шляхом проведення аукціонів; має досвід роботи у цій сфері діяльності не менше трьох років; наявність технічних можливостей для забезпечення продажу майна боржника шляхом проведення аукціону (з урахуванням виду і особливостей майна, що підлягає продажу). Організатором аукціону не можу бути заінтересована особа стосовно боржника, кредиторів та замовника (п. 4).

З метою визначення організатора аукціону замовник розміщує в друкованому засобі масової інформації та (або) мережі Інтернет оголошення пре проведення конкурсу з визначення організатора аукціону (п. 5).

За результатами розгляду поданих заявниками документів на виконання функцій організатора аукціону та визначення організатора аукціону замовник протягом десяти днів від дати визначеної в оголошенні кінцевого терміну прийняття заяв на участь у конкурсі, приймає рішення про визначення організатора аукціону (п.10).

Рішення про результати проведення конкурсу (тендера) складається та підписується ліквідатором (п.10.1).

Так, як вбачається з матеріалів справи, ліквідатором з метою проведення конкурсу для визначення організатора торів було опубліковано оголошення у засобах масової інформації, а саме "Вінницька газета" від 16.03.2018 року №12, наступного змісту: "арбітражний керуючий Бойко В.О. проводить конкурс торгуючих організацій для реалізації майна банкрутів: 1. ТОВ "Тріумф" (, м. Хмільник, вул. Дзержинського, 47, Вінницька область); 2. ПАТ ПТК "Вирій" ( код 20107480, м. Хмільник, вул. Дзержинського, 47, Вінницька область). Основні критерії - достатній (не менше як три роки) досвід проведення аукціонів; запропонована найменша сума винагороди. Заявки на участь в конкурсі приймаються впродовж 10 днів з дня виходу газети на адресу: м. Вінниця, вул. М.Оводова, 38, оф.304." Також у оголошенні зазначено адресу електронної пошти та номер телефону для додаткової інформації.

За результатами опублікування оголошення про проведення конкурсу торгуючих організації з реалізації майна банкрута, до ліквідатора надійшли пропозиції від Першої української міжрегіональної біржі, Правобережної товарної біржі та Товарної біржі "Європейська".

За результатами проведеного конкурсу та оцінки пропозицій від товарних бірж, рішенням ліквідатора № 02-02/3-РК від 30.03.2018 року "Про результати проведеного конкурсу та визначення (погодження) організатора аукціону з продажу майна ПАТ ПТК "Вирій" визначено переможцем конкурсу з визначення організатора аукціону з продажу майна банкрута - Першу українську міжрегіональну товарну біржу.

При цьому, згідно даних з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань щодо Першої української міжрегіональної товарної біржі, основним видом діяльності є КВЕД 46.19 "Діяльність посередників у торгівлі товарами широкого асортименту"; дата запису про проведення державної реєстрації 04.03.2005 року.

30.04.2019 року між ПАТ "ПТК "Вирій" та Першою українською міжрегіональною товарною біржею, було укладено договір про організацію та проведення аукціону, предметом якого була реалізація майнових активів підприємства - банкрута ПАТ "ПТК "Вирій".

Відтак, виходячи з наведених вище обставин та положень закону, арбітражним керуючим Бойком В.О. з дотриманням положень закону та згаданого вище порядку було проведено конкурс з визначення організатора аукціону щодо продажу майна банкрута у даній справі та за результатами проведення якого було прийнято відповідне рішення про визначення переможця конкурсу, яким стала Перша українська міжрегіональна товарна біржа.

Водночас, скаржником не надано суду доказів, які б підтверджували неправомірність визначення ліквідатором боржника організатора аукціону - Першої української міжрегіональної товарної біржі по справі № 902/732/15.

Суд також зазначає, що положеннями ЗУ "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (чинного на момент організації продажу майна банкрута) не передбачено погодження кандидатури торгуючої організації з комітетом кредиторів боржника чи заставним кредитором та обов`язкового затвердження кандидатури судом; ліквідатор банкрута визначає організатора аукціону щодо продажу майна банкрута за конкурсом умови якого визначає саме ліквідатор, з урахуванням вимог до організатора аукціону, котрі передбачені положеннями ч. 6 ст. 49 ЗУ "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Така ж позиція висвітлена Верховним Судом у постановах від 25.09.2018 року у справі № 5010/1127/2012-Б-25/25, від 08.08.2018 року у справі № 911/739/15, від 04.07.2019 року у справі 916/4011/15 та від 07.11.2018 року у справі № 5009/2987/12.

Також, суд звертає увагу на доводи скаржника стосовно ненадання банком згоди на продаж майна, яке є предметом іпотеки, що свідчить про порушення ліквідатором положень спеціального Закону, а саме - ч. 3 ст. 9 ЗУ "Про іпотеку".

Так, ч. 3 ст. 9 ЗУ "Про іпотеку" передбачає, що іпотекодавець має право виключно на підставі згоди іпотекодержателя: зводити, знищувати або проводити капітальний ремонт будівлі (споруди), розташованої на земельній ділянці, що є предметом іпотеки, чи здійснювати істотні поліпшення цієї земельної ділянки; передавати предмет іпотеки у наступну іпотеку; відчужувати предмет іпотеки; передавати предмет іпотеки в спільну діяльність, лізинг, оренду, користування.

Ухвалою від 24.04.2019 року задоволено клопотання арбітражного керуючого про надання згоди на продаж заставного майна у справі №902/732/15 повністю; надано згоду на продаж заставного майна, що є предметом забезпечення у справі № 902/732/15 про банкрутство ПАТ "ПТК "Вирій" у порядку передбаченому ЗУ "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

За змістом вищевказаної ухвали, судом було встановлено, що ліквідатор боржника звертався до заставного кредитора у даній справі АТ "Укрсиббанк" з листом № 02-04/101 від 07.06.2018 року про надання згоди на продаж майна банкрута, що є предметом забезпечення. Як вбачається з матеріалів справи, вказаний лист отримано банком ще 14.06.2018 року. Разом з тим, відповіді на звернення ліквідатора боржника стосовно згоди/відмови у наданні згоди на продаж майна боржника, яке є предметом забезпечення кредиторських вимог АТ "Укрсиббанк" ліквідатору не надано.

Частиною 4 ст. 42 ЗУ "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" передбачено, що майно банкрута, що є предметом забезпечення, не включається до складу ліквідаційної маси і використовується виключно для задоволення вимог кредитора за зобов`язаннями, які воно забезпечує. Продаж майна банкрута, що є предметом забезпечення, здійснюється в порядку, передбаченому цим Законом, виключно за згодою кредитора, вимоги якого воно забезпечує, або суду.

Отже, суд вправі надати згоду на продаж заставного майна боржника, у випадку неотримання відповідної згоди ліквідатором боржника від заставного кредитора.

Із таким висновком погодився Верховний Суд у своїй постанові від 05.03.2019 року у справі № 918/1738/14.

Стаття 9 ЗУ "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" визначала, що справи про банкрутство розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

Отже, при вирішенні питання щодо продажу заставного майна банкрута, було пріоритетним застосування норм ЗУ "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Також, у постанові Верховного суду від 04.09.2018 року по справі № 904/10897/16, зроблено висновок про те, що надання згоди Банком не на продаж в цілому, а за умови вчинення певних дій в рамках реалізації майна боржника у вигляді окремого попереднього погодження з Банком початкової вартості предмету застави та інших умов його продажу, є таким, що не відповідає вимогам Закону про банкрутство.

Аналогічний правовий висновок щодо застосування положень частини четвертої статті 42 Закону про банкрутство стосовно відсутності згоди заставного кредитора на продаж майна банкрута на повторному та другому повторному аукціоні викладено у постановах Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 903/481/16, від 29.03.2018 у справі №904/3719/15, від 26.04.2018 у справі № 18/1355/12, від 17.05.2018 у справі №915/220/14, від 17.05.2018 у справі № 905/3594/15, від 03.07.2018 у справі №904/10898/16, від 11.07.2018 у справі №11/5025/46/12.

З огляду на вказане, спростовуються твердження скаржника про неправомірність продажу майна банкрута, у вигляді цілісного майнового комплексу та шляхом проведення аукціону, який обраний ліквідатором без згоди AT "Укрсиббанк".

Суд також звертає увагу на твердження скаржника, що продаж заставного майна у складі цілісного майнового комплексу за ціною суми всіх кредиторських вимог, яка є значно вищою ніж ринкова вартість предмету застави, тільки формально, вказує на найвищу ціну майна банкрута, оскільки за наслідками першого та повторного аукціонів, які визнані такими, що не відбулися, фактично є маніпуляцією з вартістю майна при його продажу на аукціоні та призведе до його продажу за завідомо заниженою ціною шляхом проведення другого повторного аукціону з можливістю пониження до 1% від початкової ціни аукціону, чим порушуються вимоги ч. 2 ст. 42 та ч. 1 ст. 44 ЗУ "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Слід зазначити, що ліквідатором боржника здійснювалися заходи щодо проведення аукціонів з продажу майна банкрута на час чинності вищевказаного Закону.

Приписами ЗУ "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", визначалось право вибору способів продажу активів боржника, зазначаючи про те, що такий вибір повинен здійснюватися з метою забезпечення їх відчуження за найвищими цінами (частина 1 статті 44 Закону).

Так, частиною 5 статті 44 Закону визначено обов`язок ліквідатора застосувати, як переважний, продаж майна боржника цілісним майновим комплексом і тільки після того, якщо продати майно боржника у складі цілісного майнового комплексу не вдалося, ліквідатор здійснює продаж майна частинами. Отже, можна дійти до висновку, що продаж майна боржника цілісним майновим комплексом за сукупною вартістю визнаних вимог кредиторів (частина 1 статті 43 Закону) є обов`язковою умовою початку продажу майна боржника. Але законодавцем не визначено в обов`язковому порядку проведення трьох аукціонів з продажу майна цілісним майновим комплексом.

Таким чином, на розсуд ліквідатора відноситься обрання подальших способів продажу майна (проводити повторний, другий повторний продаж майна у складі цілісного майнового комплексу, а далі перейти до продажу майна з першого, повторного та другого повторного аукціонів з продажу майна окремими лотами, чи одразу перейти до продажу майна окремими лотами).

Отже, до повноважень ліквідатора належить прийняття рішення, яким саме способом здійснити продаж майна боржника, який дозволить йому отримати найвищу ціну для подальшого погашення вимог кредиторів.

Разом з тим, скаржником не надано суду доказів на підтвердження обставин, що обраний ліквідатором ПАТ "ПТК "Вирій" Бойком В.О. спосіб продажу активів банкрута призвів до порушення прав та інтересів AT "Укрсиббанк".

Також, стосовно доводів скаржника щодо самовільної зміни ліквідатором та організатором аукціону складу майна банкрута, переданого на реалізацію, суд зазначає наступне.

Так, ліквідатор у адресованій Першій українській міжрегіональній біржі заяві №2-04/149 від 03.05.2019 року, просив організувати та провести аукціон з продажу цілісного майнового комплексу ПАТ "ПТК "Вирій" у складі: комплекс будівель та споруд загальною площею 1144 кв.м., що складається з основної будівлі ресторану "Червона рута", з прибудовами та напівпідвалом, хліва Б, хліва Д, хліва И, кіоску Е, хліва К, гаража Ж, вбиральні Л, огорожі № 1, воріт № 2 та обладнання. Майновий комплекс знаходиться за адресою: Вінницька обл., м. Хмільник. вул . Дзержинського , 47. Право власності на земельну ділянку до покупця не переходить. Технічна та правовстановлююча документація, фотографічні зображення майна додаються. Стартова ціна продажу/початкова вартість ЦМК 5 474 825,29 грн. (загальна сума вимог кредиторів у справі № 902/732/15).

Відповідно до оголошення № 59428 від 13.05.2019 року призначено аукціон на 24.06.2019 року без можливості зниження початкової вартості у сумі 5 474 825,29 грн. без ПДВ. Майно, що продається: ЦМК у складі: комплекс будівель та споруд загальною площею 1144 кв.м., що складається з основної будівлі ресторану "Червона pyтa", з прибудовами та напівпідвалом, хліва Б, хліва Д, хліва И, кіоску Е, хліва К, гаража Ж, вбиральні Л, огорожі №1, воріт №2 та знаходиться за адресою: Вінницька обл., м. Хмільник, вул. Дзержинського, 47. Інформація про площу будівель, план, характеристика зазначено у додатках цього оголошення. Право власності на земельну ділянку до покупець не переходить.".

Відповідно до оголошення № 59459 від 14.05.2019 року (додаткове) призначено аукціон на 24.06.2019 року без можливості зниження початкової вартості у сумі 5 474 825, 29 грн. без ПДВ. Майно, що продається: зазначений вище ЦМК, у складі якого, зокрема, зазначено і обладнання.

Відповідно до повідомлення про результати проведення аукціону № 59793 від 27.05.2019 року, аукціон не відбувся з підстав відсутності заяв від фізичних та юридичних осіб.

Відповідно до оголошення № 59827 від 28.05.2019 року призначено повторний аукціон на 01.07.2019 року. Початкова вартість 4 379 860,23 грн. без ПДВ. Майно, що продається: зазначений вище ЦМК, у складі якого, зокрема, зазначено і обладнання, за адресою: Вінницька обл., м. Хмільник, вул. Дзержинського, 47. Інформація про площу будівель, обладнання, план, характеристика зазначено у додатках цього оголошення та надається за запитом зацікавлених осіб. Право власності на земельну ділянку до покупця не переходить.".

Відповідно до повідомлення про результати проведення аукціону № 60050 від 05.06.2019 року, аукціон не відбувся з підстав відсутності заяв від фізичних та юридичних осіб.

Другий повторний аукціон з можливістю зниження ціни до виявлення переможця було призначено на 10.07.2019 року (оголошення від 06.06.2019 року). Початкова вартість 3 503 888,18 грн. без ПДВ. Майно, що продається: зазначений вище ЦМК, у складі якого, зокрема, зазначено і обладнання, за адресою: Вінницька обл., м. Хмільник, вул. Дзержинського, 47. Інформація про площу будівель обладнання, план, характеристика зазначено у додатках цього оголошення та надається за запитом зацікавлених осіб. Право власності на земельну ділянку до покупця не переходить.".

Вказаний аукціон скасовано за рішенням організатора аукціону від 24.06.2019 року, про що розміщено відповідне повідомлення 25.06.2019 року.

В подальшому, цей же аукціон призначено на 22.08.2019 року (оголошення від 18.07.2019 року та оголошення додаткове від 19.07.2019 року) з можливістю зниження ціни до виявлення переможця. Початкова вартість 3 503 888,18 грн. без ПДВ. Майно, що продається: зазначений вище ЦМК, у складі якого, зокрема, зазначено і обладнання, за адресою: Вінницька обл., м. Хмільник, вул. Дзержинського, 47. Інформація про площу будівель, план, характеристика зазначено у додатках цього оголошення, до складу обладнання входить майно, яке забезпечує функціонування будівлі і є невід`ємною її частиною. Право власності на земельну ділянку до покупця не переходить.".

Аукціон відбувся, переможець аукціону - учасник №2 ; ціна продажу 245 272,17 грн. без ПДВ, про що розміщено повідомлення № 61988 від 27.08.2019 року.

Отже, з наведеного вище вбачається, що в оголошенні від 13.05.2019 року, в описі майна, яке продається не було зазначено про обладнання.

Відповідно до абз. 10 п.3.4 договору про організацію та проведення аукціону від 30.04.2019 року встановлено, що організатор аукціону зобов`язаний зокрема, у разі допущення помилки в оголошенні про проведення аукціону подати додаткове оголошення з виправленням.

Так, 14.05.2019 року організатором аукціону розміщено додаткове оголошення від 14.05.2019 року, з описом майна, серед якого зазначено про обладнання. Під час проведення аукціону без зниження вартості майна, повторного та другого повторного аукціону до майна підприємства - банкрута входило обладнання.

В результаті другого повторного аукціону майно банкрута було продано, а саме: "ЦМК у складі: комплекс будівель та споруд загальною площею 1144 кв.м., що складається з основної будівлі ресторану "Червона рута", з прибудовами та напівпідвалом, хліва Б, хліва Д, хліва И, кіоску Е, хліва К, гаража Ж, вбиральні Л, огорожі №1, воріт №2, обладнання, яке забезпечує функціонування будівлі і є невід`ємною її частиною, що знаходиться за адресою: Вінницька обл., м. Хмільник, вул. Дзержинського, 47.

Наведені вище обставини свідчать про те, що майно, яке первинно передавалось на аукціон так і залишилось незмінним та спростовують посилання скаржника на те, що ліквідатором на власний розсуд змінено склад майна банкрута, переданого на реалізацію.

Також, суд звертає увагу на те, що за приписами ч. 1 ст. 26 ЗУ "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", протягом десяти днів після винесення ухвали за результатами попереднього засідання господарського суду розпорядник майна письмово повідомляє кредиторів згідно з реєстром вимог кредиторів, уповноважену особу працівників боржника та уповноважену особу засновників (учасників, акціонерів) боржника про місце і час проведення зборів кредиторів та організовує їх проведення.

Отже, формування комітету кредиторів здійснюється в ході процедури розпорядження майном боржника за результатами попереднього засідання.

Разом з тим, провадження у даній справі порушено в порядку ст. 95 ЗУ "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", яка не передбачає формування комітету кредиторів боржника.

Відтак, твердження скаржника про порушення ліквідатором боржника вимог Закону щодо створення комітету кредиторів не відповідає приписам даного Закону.

Згідно ч. 3 ст. 26 ЗУ "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", збори кредиторів у провадженні у справі про банкрутство скликаються арбітражним керуючим за його ініціативою, за ініціативою комітету кредиторів чи інших кредиторів, сума вимог яких становить не менше ніж третину всіх вимог, внесених до реєстру вимог кредиторів, або за ініціативою однієї третини кількості голосів кредиторів.

Отже, за наявності обґрунтованого клопотання кредитора або кредиторів, сума вимог яких становить не менше ніж третину всіх вимог, внесених до реєстру вимог кредиторів, арбітражний керуючий забезпечує скликання та проведення зборів кредиторів.

Разом з тим, як вбачається з наявних матеріалів справи арбітражним керуючим Бойком В.О. систематично подавались до суду звіти про виконану роботу в ході ліквідаційної процедури банкрута у даній справі (станом на 28.10.2016 року, 29.05.2017 року, 12.09.2017 року, 12.12.2017 року, 19.03.2018 року, 19.06.2018 року, 19.07.2018 року, 17.09.2018 року, 10.12.2018 року, 20.05.2019 року, 21.08.2019 року, 20.09.2019 року та 07.10.2019 року) та, зокрема, ухвалами суду від 15.11.2016 року, 30.05.2017 року, 13.09.2017 року, 12.12.2017 року, 20.03.2018 року, 20.06.2018 року, 18.09.2018 року, 11.12.2018 року, 22.05.2019 року та 08.10.2019 року проміжні звіти ліквідатора прийнято судом до відома.

У поданих звітах, ліквідатором боржника повідомлялося про здійснення заходів в ході ліквідаційної процедури ПАТ "ПТК "Вирій" та ліквідатором подавалися клопотання про продовження строку ліквідаційної процедури.

Так, ухвалою суду від 08.10.2019 року продовжено строк ліквідаційної процедури ПАТ "ПТК "Вирій" та повноважень арбітражного керуючого (ліквідатора) Бойка В.О. по справі №902/732/15 до 14.01.2020 року.

За змістом даної ухвали суду, станом на 07.10.2019 року, арбітражним керуючим (ліквідатором) вживаються заходи, передбачені ЗУ "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", спрямовані на належне проведення ліквідаційної процедури банкрута - ПАТ ПТК "Вирій" у справі №902/732/15, зокрема, вживаються заходи спрямовані на завершення ліквідаційної процедури боржника. Так, ліквідатором повідомляється, що другий повторний аукціон з продажу майна Приватного акціонерного товариства промислово-торгової компанії "Вирій" відбувся із визначенням переможця. Повідомлення про результати проведення аукціону з продажу майна Приватного акціонерного товариства промислово-торгової компанії "Вирій" опубліковано на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України, а також на офіційному веб-сайті Міністерства юстиції України. Відповідно до вказаного повідомлення (публікація на сайті ВГСУ та Мін`юсту №61988, дата публікації: 27.08.2019 року) - аукціон відбувся. Переможець аукціону: учасник № 2. Ціна продажу 245 272,17 грн. без ПДВ.

На виконання вимог Закону, окрім іншого, ліквідатором банкрута кредиторам було направлено листи про надання актуалізованих реквізитів банківських рахунків.

Отже, ліквідатором боржника, наразі здійснюються заходи для завершення ліквідаційної процедури ПАТ ПТК "Вирій".

Також, в ухвалі суд зазначив, що Законом про банкрутство покладено на ліквідатора великий обсяг обов`язків (ст. ст. 41 - 44 Закону), які останній зобов`язаний виконати і тільки після цього подати на затвердження суд звіт та ліквідаційний баланс. В той час як невиконання ліквідатором цих дій у граничні строки, визначені Законом про банкрутство, не є підставою для припинення провадження у справі.

Крім того, відповідно до ч. 7 ст. 46 Закону про банкрутство, ліквідатор виконує свої повноваження до внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців запису про припинення юридичної особи - банкрута. Цей припис Закону кореспондується із нормами ч. 3 ст. 40 Закону про банкрутство, згідно положень якої ліквідатор виконує свої повноваження до завершення ліквідаційної процедури в порядку, встановленому Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Викладені положення Закону про банкрутство свідчать про те, що юридична особа, в якої в ліквідаційній масі наявне майно, повинна ліквідуватися протягом часу, який є достатнім, але не раніше ніж до настання факту, що має юридичне значення для справи про банкрутство, а саме до повного розпродажу майна та здійснення всіх заходів, передбачених Законом про банкрутство стосовно ліквідації банкрута, розрахунків з кредиторами й затвердження судом звіту ліквідатора, або ж через затвердження судом мирової угоди.

Отже, ліквідатор боржника надає суду на затвердження суд звіт та ліквідаційний баланс, лише після вчинення усіх дій, передбачених законодавством.

Відтак, неподання ліквідатором боржника звіту та ліквідаційного балансу з незалежних від нього обставин, не може свідчити про неналежне виконання ним своїх обов`язків.

Доказів, які б свідчили про неналежне виконання арбітражним керуючим (ліквідатором) Бойком В.О. обов`язків ліквідатора ПАТ ПТК "Вирій", скаржником суду не надано.

Враховуючи викладене та встановлені обставини справи, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні скарги АТ "Укрсиббанк" № 21-5/433 від 08.08.2019 року на дії та бездіяльність арбітражного керуючого Бойка В.О. у справі № 902/732/15 в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 2, 9 (ч. 4), 28, 60, 61 КУ з процедур банкрутства, ст.ст. 2, 3, 13, 18, 42, 73, 74, 76-79, 86, 232, 234-236 ГПК України, суд -

У Х В А Л И В :

1. Відмовити в задоволенні скарги АТ "Укрсиббанк" № 21-5/433 від 08.08.2019 року на дії та бездіяльність арбітражного керуючого (ліквідатора) Бойка В.О. по справі № 902/732/15, у повному обсязі.

2. Копію ухвали надіслати згідно переліку рекомендованим листом.

Згідно ч. 4 ст. 9 КУ з процедур банкрутства, ухвали та постанова про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури, прийняті господарським судом у справі про банкрутство, набирають законної сили з моменту їх прийняття, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Ухвала може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції в порядку та строки, встановлені статтями 254-256, пп. 17.5 п. 17 ч. 1 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Тісецький С.С.

Віддрук. 6 прим.:

1 - до справи;

2 - ПрАТ ПТК "Вирій" (22000, м. Хмільник, Дзержинського, 47, Вінницька область);

3 - Арбітражному керуючому Бойку В.О. (21050, м. Вінниця, вул. М. Оводова, 38, оф. 304);

4 - ГУ ДПС у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, 21018);

5 - ПАТ "УкрСиббанк" (вул. Мечникова, 11, м. Київ, 01021);

6 - Приватному аудитору Боднару А.І. ( АДРЕСА_3 ).