СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" листопада 2019 р. Справа № 917/648/18

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий: судді при секретарі судового засідання За участю представників сторін: від апелянта віл інших кредиторів ліквідатор розглянувши апеляційну скаргу Мартюхіна Н.О. , Плахов О.В., Шутенко І.А., Єлфімовій Ю.О. Новоселецька І.Ю. - довіреність №747/16-31-10-21 від 12.11.2019; не з`явились; не з`явився; Головного управління ДФС у Полтавській області, м. Полтава (вх. № 3029П/2)
на ухвалу Господарського суду від Полтавської області 10.09.2019 (повний текст складено 16.09.2019)
у справі№917/648/18 (суддя Іванко Л.А.)
за заявою ініціюючого кредитора до боржника Головного управління ДФС у Полтавській області, м. Полтава Товариства з обмеженою відповідальністю "Агропромислова компанія Докучаєвські чорноземи", м. Карлівка Полтавської області
пробанкрутство

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 10.09.2019 у справі №917/648/18, окрім іншого, частково задоволено заяву арбітражного керуючого Болтіка С.М. (вх.№ 6707 від 01.07.2019) та стягнуто з Головного управління ДФС у Полтавській області на користь арбітражного керуючого Болтіка С.М. суму 23779,16 грн. грошової винагороди.

Не погодившись з постановленою ухвалою, до Східного апеляційного господарського суду звернулось Головне управління ДФС у Полтавській області з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Полтавської області від 10.09.2019 у справі №917/648/18 в частині стягнення з Головного управління ДФС у Полтавській області на користь арбітражного керуючого Болтіка С.М. суму 23779,16 грн. грошової винагороди та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви ліквідатора.

Звертаючись до суду з апеляційною скаргою, заявник посилається на порушення місцевим судом норм матеріального та процесуального права, неповне встановлення обставин, що мають значення для справи, та на невідповідність висновків суду, обставинам справи. В обґрунтування своїх доводів, скаржник зазначає наступне:

- оплата послуг розпорядника майна за період виконання ним своїх повноважень повинна здійснюватись за рахунок коштів, одержаних в результаті господарської діяльності боржника, або коштів, одержаних від продажу його майна (майнових прав), або із фонду для авансування грошової винагороди та відшкодування витрат арбітражного керуючого, якщо такий створено комітетом кредиторів боржника;

- як вказує апелянт, Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" не передбачено можливість стягнення в примусовому порядку із ініціюючого кредитора або з кредиторів пропорційно визнаних грошових вимог без згоди кредиторів та без утворення відповідного фонду кредиторами на користь розпорядника майна грошової винагороди та видачу відповідного наказу;

- виходячи із таких доводів, враховуючи відсутність коштів, одержаних від господарської діяльності, відсутнє майно підприємства, яке б реалізовувалось в процедурі ліквідації, а також не створення фонду для авансування грошової винагороди ліквідатора, на думку Головного управління ДФС у Полтавській області джерела сплати грошової винагороди та відшкодування витрат арбітражного керуючого у даній справі про банкрутство ТОВ "Агропромислова компанія Докучаєвські чорноземи" відсутні;

- крім того, як вказує апелянт, враховуючи положення п. 1 ч. 1 та ч. 5 ст. 45 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" вимоги арбітражного керуючого Болтіка С.М. є вимогами першої черги, які вважаються погашеними у зв`язку з недостатністю майна боржника;

- Головне управління ДФС у Полтавській області є бюджетною установою, яка фінансується за рахунок Державного бюджет України, розрахунково-касове обслуговування здійснюється Державною казначейською службою України і лише в межах відкритих асигнувань; однак, кошторисом фіскальної служби на 2019 рік фінансування виплат грошової винагороди арбітражного керуючого Болтіка С.М. за виконання повноважень ліквідатора ТОВ "Агропромислова компанія Докучаєвські чорноземи" не передбачено.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.10.2019 для розгляду апеляційної скарги сформовано колегію суддів у наступному складі: Мартюхіна Н.О. - головуючий (суддя-доповідач), суддя Плахов О.В., суддя Шутенко І.А.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 24.10.2019 відкрито апеляційне провадження за скаргою Головного управління ДФС у Полтавській області на ухвалу Господарського суду Полтавської області від 10.09.2019 у справі №917/648/18; встановлено сторонам строк для подання відзиву з доказами його надсилання іншим учасникам справи в порядку ст. 263 ГПК України до 08.11.2019; призначено справу до розгляду на 20.11.2019 о 15:45 год.

У відзиві на апеляційну скаргу, який надійшов на адресу апеляційного суду 08.11.2019 від ліквідатора ТОВ "Агропромислова компанія Докучаєвські чорноземи", арбітражний керуючий Болтік С.М. заперечував проти доводів та вимог апеляційної скарги, узагальнено мотивував свою позицію з посиланням на наступні обставини:

- ухвалою Господарського суду Полтавської області від 13.11.2018 у даній справі, яка не оскаржувалась кредиторами та набрала законної сили, затверджено звіт розпорядника майна про нарахування і виплату грошової винагороди за період з 26.07 по 31.10.2018 в розмірі 23779,16 грн.;

- на засіданні комітету кредиторів 07.11.2018 затверджено грошову винагороду розпорядника майна в розмірі 23779,16 грн.; при цьому, представник ініціюючого кредитора Головного управління ДФС у Полтавській області погодив, що винагорода розпоряднику майна повинна сплачуватись в порядку ст. 115 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом";

- в процедурі розпорядження майном арбітражним керуючим Болтіком С.М. вчинено всі дії, які вимагає Закон, зокрема, здійснено пошук майна боржника, результативно оскаржувались дії правоохоронних органів, щодо необхідності їх зобов`язання порушити кримінальне провадження по розшуку автотранспорту боржника, тощо; при цьому, скарг чи заперечень кредиторів про неналежне виконання розпорядником майна своїх повноважень не надходило;

- відсутність у кошторисі бюджетної установи видатків на сплату грошової винагороди арбітражного керуючого, на думку арбітражного керуючого Болтіка С.М., не може бути підставою для покладення на розпорядника майна боржника обов`язку виконувати свої повноваження за власний рахунок.

У судовому засіданні апеляційної інстанції, яке проводилось 20.11.2019, був присутній представник апелянта - Головного управління ДФС у Полтавській області, який підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги, просив суд її задовольнити, ухвалу Господарського суду Полтавської області від 10.09.2019 у справі №917/648/18 в частині стягнення з Головного управління ДФС у Полтавській області на користь арбітражного керуючого Болтіка С.М. суму 23779,16 грн. грошової винагороди скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви ліквідатора.

Уповноважені представники інших кредиторів та ліквідатор у судове засідання апеляційної інстанції, призначене на 20.11.2019 не з`явилися, хоча про дату, час та місце розгляду справи всі сторони були повідомлені належним чином, причини неявки суду не відомі.

Відповідно до ч. 12 ст. 270 ГПК України, неявка сторін, або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Зважаючи на те, що в матеріалах справи містяться докази повідомлення всіх учасників судового процесу, а також те, що явка сторін не визнавалася судом обовязковою, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності представників інших кредиторів та ліквідатора, у зв`язку з чим переходить до її розгляду по суті.

Згідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Частиною 2 наведеної статті передбачено, що суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Розглянувши матеріали господарської справи, доводи та вимоги апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, заслухавши пояснення присутнього представника апелянта, судова колегія Східного апеляційного господарського суду встановила наступне.

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 25.07.2018 порушено провадження у справі про банкрутство ТОВ "Агропромислова компанія Докучаєвські чорноземи"; введено процедуру розпорядження майном; розпорядником майна призначено арбітражного керуючого Болтіка С.М.

08.11.2018 до суду першої інстанції від розпорядника майна ТОВ "Агропромислова компанія Докучаєвські чорноземи" надійшло клопотання про затвердження звіту про нарахування та виплату грошової винагороди, здійснення та відшкодування його витрат, в якому арбітражний керуючий Болтік С.М. просив суд затвердити грошову винагороду за період з 26.07.2018 по 31.10.2018 на загальну суму 23779,16 грн. та витрати за період з 26.07.2018 по 25.10.2018 на загальну суму 1055,72 грн.

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 13.11.2018 задоволено клопотання розпорядника майна ТОВ "Агропромислова компанія Докучаєвські чорноземи" - арбітражного керуючого Болтіка С.М.; затверджено звіт розпорядника майна ТОВ "Агропромислова компанія Докучаєвські чорноземи" про нарахування і виплату грошової винагороди за період з 26.07.2018 по 31.10.2018 в розмірі 23779,16 грн., здійснення та відшкодування його витрат на суму 1055,72 грн.

Постановою Господарського суду Полтавської області від 13.11.2018 боржника - ТОВ "Агропромислова компанія Докучаєвські чорноземи" визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедур; ліквідатором призначено арбітражного керуючого Болтіка С.М.

01.07.2019 до місцевого суду від ліквідатора ТОВ "Агропромислова компанія Докучаєвські чорноземи" - арбітражного керуючого Болтіка С.М. надійшла заява, в якій останній просив стягнути з ініціюючого кредитора - Головного управління ДФС у Полтавській області на свою користь 23779,16 грн. грошової винагороди за період з 26.07.2018 по 31.10.2018, а також 1055,72 грн. - витрат арбітражного керуючого.

Як вже зазначалось, Господарським судом Полтавської області 10.09.2019 постановлено ухвалу, якою частково задоволено вищевказану заяву арбітражного керуючого Болтіка С.М. та стягнуто з Головного управління ДФС у Полтавській області на його суму 23779,16 грн. грошової винагороди.

Приймаючи вказане судове рішення в частині стягнення з Головного управління ДФС у Полтавській області 23779,16 грн. грошової винагороди розпорядника майна, тобто в оскаржуваній в апеляційному порядку частині, господарський суд першої інстанції виходив з наступного:

- рішенням від 07.11.2018 комітет кредиторів ТОВ "Агропромислова компанія Докучаєвські чорноземи" погодив звіт розпорядника майна Болтіка С.М. про нарахування та виплату грошової винагороди в розмірі 23779,16 грн.;

- членами комітету кредиторів, в тому числі представником ініціюючого кредитора - Головного управління ДФС у Полтавській області погоджено, що винагороду розпорядника майна сплачує кредитор (заявник) в порядку ст. 115 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом";

- арбітражним керуючим Болтіком С.М. в статусі розпорядника майна ТОВ "Агропромислова компанія Докучаєвські чорноземи" вчинено ряд дій та заходів у відповідності з вимогами Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом"; при цьому, будь-які скарги чи заперечення з боку кредиторів у справі, або інші докази, які б свідчили про неналежне виконання розпорядником майна своїх повноважень, в матеріалах справи відсутні;

- крім того, місцевим судом відхилено заперечення кредитора щодо заяви арбітражного керуючого про відшкодування оплати його послуг, що він фінансується з державного бюджету, оскільки за висновком суду законодавець не ставить визначення джерела оплати послуг арбітражного керуючого в залежність від майнового стану ініціюючого кредитора у справі про банкрутство, правового статусу кредитора (особа, заснована на приватній чи державній формі власності, державний орган, громадська організація тощо), а також від джерел фінансування того чи іншого кредитора.

Заслухавши суддю-доповідача та присутнього представника апелянта, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, переглянувши справу з урахуванням меж перегляду визначених в ст. 269 ГПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а ухвалу суду першої інстанції в оскаржуваній частині слід залишити без змін, враховуючи наступне.

Відповідно до ч. 6 ст. 12 ГПК України, господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку, передбаченому цим Кодексом для позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (надалі - Закон про банкрутство).

Згідно із ч. 1 ст. 9 Закону про банкрутство, справи про банкрутство розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими ГПК України, з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

Приписами ст. 1 Закону про банкрутство передбачено, що арбітражний керуючий - це фізична особа, призначена господарським судом у встановленому порядку в справі про банкрутство як розпорядник майна, керуючий санацією або ліквідатор з числа осіб, які отримали відповідне свідоцтво і внесені до Єдиного реєстру арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) України.

Відповідно до ст. 22 Закону про банкрутство під розпорядженням майном розуміється система заходів щодо нагляду та контролю за управлінням і розпорядженням майном боржника з метою забезпечення збереження, ефективного використання майнових активів боржника, проведення аналізу його фінансового становища, а також визначення наступної оптимальної процедури (санації, мирової угоди чи ліквідації) для задоволення в повному обсязі або частково вимог кредиторів.

Розпорядник майна - фізична особа, яка відповідно до судового рішення господарського суду забезпечує здійснення процедури розпорядження майном. Про призначення розпорядника майна виноситься ухвала. Процедура розпорядження майном боржника вводиться строком на сто п`ятнадцять календарних днів і може бути продовжена господарським судом за вмотивованим клопотанням розпорядника майна, комітету кредиторів або боржника не більше ніж на два місяці.

Повноваження арбітражного керуючого як розпорядника майна припиняються з дня затвердження господарським судом мирової угоди чи призначення керуючого санацією або призначення ліквідатора.

Таким чином, вищенаведені положення законодавства містять певний перелік правових підстав з яким закон пов`язує момент припинення повноважень арбітражного керуючого, як розпорядника майна.

Приписами ч. 1 ст. 98 Закону про банкрутство передбачено, що арбітражний керуючий (розпорядник майна, керуючий санацією, ліквідатор) користується усіма правами розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора відповідно до законодавства, у тому числі має право отримувати винагороду в розмірі та порядку, передбачених цим Законом.

Порядок сплати грошової винагороди арбітражного керуючого під час виконання повноважень у справі про банкрутство визначено положеннями ст. 115 Закону про банкрутство.

Так, згідно ч. 1 ст. 115 Закону про банкрутство, арбітражний керуючий (розпорядник майна, керуючий санацією, ліквідатор) виконує повноваження за грошову винагороду.

За приписами ч. 3 ст. 115 Закону про банкрутство, грошова винагорода арбітражного керуючого за виконання повноважень керуючого санацією, ліквідатора складається з основної та додаткової грошових винагород. Основна грошова винагорода арбітражного керуючого за виконання повноважень керуючого санацією, ліквідатора визначається в розмірі двох середньомісячних заробітних плат керівника боржника за останні дванадцять місяців його роботи до введення господарським судом процедури санації боржника або відкриття процедури ліквідації банкрута за кожний місяць виконання арбітражним керуючим повноважень керуючого санацією або ліквідатора. Розмір основної грошової винагороди арбітражного керуючого за виконання повноважень керуючого санацією, ліквідатора не може перевищувати десяти мінімальних заробітних плат за кожний місяць виконання ним повноважень.

Право вимоги основної грошової винагороди виникає в арбітражного керуючого в останній день кожного календарного місяця виконання ним повноважень керуючого санацією, ліквідатора.

Відповідно до ч.ч. 4, 5 ст. 115 Закону про банкрутство, витрати арбітражного керуючого, пов`язані з виконанням ним повноважень у справі про банкрутство, відшкодовуються в порядку, передбаченому цим Законом, крім витрат на страхування його відповідальності за заподіяння шкоди внаслідок неумисних дій або помилки під час виконання повноважень розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора, а також витрат, здійснення яких безпосередньо не пов`язане з виконанням ним повноважень у справі про банкрутство, і витрат, пов`язаних з виконанням таких повноважень у частині, в якій зазначені витрати, що перевищують регульовані державою ціни (тарифи) на відповідні товари, роботи, послуги чи ринкові ціни на день здійснення відповідних витрат або замовлення (придбання) товарів, робіт, послуг; сплата грошової винагороди та відшкодування витрат арбітражного керуючого у зв`язку з виконанням ним повноважень у справі про банкрутство здійснюються за рахунок наявних у боржника коштів, одержаних у результаті господарської діяльності боржника, або коштів, одержаних від продажу майна (майнових прав) боржника.

Частиною 7 ст. 115 Закону про банкрутство, передбачено, що розпорядник майна звітує про нарахування та виплату грошової винагороди арбітражного керуючого, здійснення та відшкодування його витрат на першому засіданні комітету кредиторів, а також за результатами процедури розпорядження майном боржника. Керуючий санацією не рідше одного разу на три місяці, а ліквідатор - щомісяця звітують перед комітетом кредиторів про нарахування та виплату основної та додаткової грошових винагород арбітражного керуючого, здійснення та відшкодування витрат. Звіт арбітражного керуючого про нарахування і виплату грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат доводиться кредиторам до відома та повинен бути схвалений або погоджений комітетом кредиторів. Звіт про нарахування та виплату грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат за підсумками процедур розпорядження майном, санації, ліквідації подається арбітражним керуючим до господарського суду за п`ять днів до закінчення відповідної процедури, розглядається судом та затверджується ухвалою, що може бути оскаржена у встановленому порядку.

Як правильно зазначено місцевим судом, з чим також погоджується колегія суддів, згідно вимог Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" визначення джерела оплати послуг розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора не ставиться в залежність від майнового стану ініціюючого кредитора у справі про банкрутство, правового статусу кредитора (особа заснована на приватній чи державній формі власності, державний орган, громадська організація тощо) та від джерел фінансування того чи іншого кредитора.

Відповідно до абз.6 ст. 43 Конституції України, право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

З наведеного слідує, що надання послуг арбітражного керуючого, як суб`єкта незалежної професійної діяльності, відбувається на платній основі. Підстав для безоплатного здійснення функцій розпорядника майна Закон не визначає.

Дослідженими матеріалами справи підтверджується, що ухвалою Господарського суду Полтавської області від 25.07.2018 у даній справі, окрім іншого, встановлено грошову винагороду арбітражному керуючому Болтіку С.М. за виконання повноважень розпорядника майна ТОВ "Агропромислова компанія Докучаєвські чорноземи" в розмірі двох мінімальних заробітних плат за кожний місяць виконання ним повноважень.

08.11.2018 до місцевого суду від розпорядника майна ТОВ "Агропромислова компанія Докучаєвські чорноземи" - арбітражного керуючоого Болтіка С.М. надійшло клопотання (вх.№ 10416 від 08.11.2018), в якому останній просив суд затвердити йому:

- грошову винагороду за період з 26.07.2018 по 31.10.2018 на загальну суму 23779,16 грн.;

- витрати за період з 26.07.2018 по 25.10.2018 на загальну суму 1055,72 грн.

Як також встановлено, поданий до суду звіт арбітражного керуючого Болтіка С.М. про нарахування і виплату грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат погоджено на засіданні комітету кредиторів ТОВ "Агропромислова компанія Докучаєвські чорноземи" від 07.11.2018.

На вказаному засіданні комітету кредиторів був присутній представник Головного управління ДФС у Полтавській області, який, як і всі інші члени комітету кредиторів, одноголосно погодив, що винагороду розпорядника майна сплачує кредитор (заявник) в порядку ст.115 Закону.

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 13.11.2018 задоволено клопотання розпорядника майна ТОВ "Агропромислова компанія Докучаєвські чорноземи" - арбітражного керуючого Болтіка С.М. (вх.№ 10416 від 08.11.2018); затверджено звіт розпорядника майна ТОВ "Агропромислова компанія Докучаєвські чорноземи" - арбітражного керуючого Болтіка С.М. про нарахування і виплату грошової винагороди за період з 26.07.2018 по 31.10.2018 в розмірі 23779,16 грн., здійснення та відшкодування його витрат на суму 1055,72 грн.

Таким чином, матеріалами справи підтверджено, що судовими рішеннями, які набрало законної сили, було встановлено як розмір оплати послуг розпорядника майна, так і за погодженням з комітетом кредиторів (рішенням комітету кредиторів від 07.11.2018) визначено конкретний порядок погашення суми послуг розпорядника майна - за рахунок коштів кредитора (заявника) в порядку ст. 115 Закону про банкрутство.

Розпорядник майна - арбітражний керуючий Болтік С.М. виконував свої повноваження з 25.07.2018, тобто з моменту відкриття провадження у справі про банкрутство, та по 13.11.2018 (призначення його ліквідатором).

Згідного наявного у звіті арбітражного керуючого Болтіка С.М. розрахунку грошової винагороди, вона вирахувана у розмірі 2-х мінімальних заробітних плат за період з 26.07.2018 по 31.10.2018, всього на суму 23779,16 грн.

Колегією суддів апеляційної інстанції перевірено наданий арбітражним керуючим розрахунок оплати послуг та встановлено, що він є обґрунтованим, арифметично правильним та таким, що здійснений арбітражним керуючим Болтіком С.М. відповідно до приписів ч. 2 ст. 115 Закону про банкрутство та ухвали Господарського суду Полтавської області від 25.07.2018.

Разом з тим, в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази у розумінні ст.ст. 76 - 77 ГПК України на підтвердження авансування ініціюючим кредитором (заявником) - Головним управлінням ДФС у Полтавській області грошової винагороди арбітражному керуючому Болтіку С.М. за виконання повноважень розпорядника майна ТОВ "Агропромислова компанія Докучаєвські чорноземи".

Враховуючи встановлені у справі обставини (зокрема те, що ухвалою про відкриття провадження у цій справі встановлено розмір грошової винагороди арбітражного керуючого за виконання повноважень розпорядника майна, а ухвалою від 13.11.2018 покладено її авансування на ініціюючого кредитора (заявника), який погоджуючись та затверджуючи на комітеті кредиторів 07.11.2018 правомірно поданий арбітражним керуючим звіт, діє всупереч вимогам вказаної ухвали від 13.11.2018 та ст. 115 Закону про банкрутство), а також норм чинного законодавства, які підлягають до застосування у спірних правовідносинах, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком господарського суду першої інстанцій про наявність підстав для задоволення заяви арбітражного керуючого Болтіка С.М. (вх.№ 6707 від 01.07.2019) в частині стягнення з Головного управління ДФС у Полтавській області на користь арбітражного керуючого Болтіка С.М. суму 23779,16 грн. грошової винагороди.

Колегія суддів вважає, що викладені в апеляційній скарзі аргументи скаржника не можуть бути підставою для скасування судового рішення місцевого суду згідно ст. 277 ГПК України, оскільки вони суперечать дійсним обставинам справи та приписам чинного законодавства, враховуючи наступне.

Відносно доводів апелянта про те, що оплата послуг розпорядника майна повинна здійснюватись за рахунок коштів, одержаних в результаті господарської діяльності боржника, або коштів, одержаних від продажу його майна (майнових прав), або із фонду для авансування грошової винагороди та відшкодування витрат арбітражного керуючого, колегія суддів зазначає наступне.

Порядок сплати грошової винагороди арбітражного керуючого під час виконання повноважень у справі про банкрутство визначено положеннями ст. 115 Закону про банкрутство, за приписами ч. 5 якої сплата грошової винагороди та відшкодування витрат арбітражного керуючого у зв`язку з виконанням ним повноважень у справі про банкрутство здійснюються за рахунок наявних у боржника коштів, одержаних у результаті господарської діяльності боржника, або коштів, одержаних від продажу майна (майнових прав) боржника.

Поряд з цим, кредитори можуть створювати фонд для авансування грошової винагороди та відшкодування витрат арбітражного керуючого. Формування фонду та порядок використання його коштів визначаються рішенням комітету кредиторів та затверджуються ухвалою господарського суду.

Саме в такому випадку питання щодо формування фонду та порядку використання його коштів мають вирішуватись комітетом кредиторів; а відповідні рішення комітету кредиторів повинні затверджуватись ухвалою господарського суду.

Матеріали справи не містять доказів створення ініціюючим кредитором фонду для авансування грошової винагороди та відшкодування витрат арбітражного керуючого; матеріалами справи підтверджується відсутність майна у боржника, за рахунок якого можлива б була сплата грошової винагороди та відшкодування витрат арбітражного керуючого у зв`язку з виконанням ним повноважень у справі про банкрутство; докази здійснення господарської діяльності боржника у справі відсутні.

Відповідно до ч. 2 ст. 115 Закону про банкрутство, грошова винагорода арбітражного керуючого за виконання повноважень розпорядника майна визначається в розмірі двох мінімальних заробітних плат за кожний місяць виконання ним повноважень або в розмірі середньомісячної заробітної плати керівника боржника за останні дванадцять місяців його роботи до відкриття провадження (проваджень) у справі про банкрутство, якщо такий розмір перевищує дві мінімальні заробітні плати. Розмір грошової винагороди арбітражного керуючого за виконання повноважень розпорядника майна не може перевищувати п`яти мінімальних заробітних плат за кожний місяць виконання ним повноважень.

Право вимоги грошової винагороди виникає в арбітражного керуючого в останній день кожного календарного місяця виконання ним повноважень розпорядника майна боржника.

Сплата грошової винагороди арбітражному керуючому (розпоряднику майна) здійснюється шляхом її авансування заявником (кредитором або боржником) у розмірі, зазначеному у цій частині. Сума авансового платежу вноситься на депозитний рахунок нотаріуса та виплачується арбітражному керуючому (розпоряднику майна) за кожний місяць виконання ним повноважень розпорядника майна.

Отже, у випадку, коли оплата послуг арбітражного керуючого здійснюється не за рахунок коштів, одержаних від продажу майна боржника, чи коштів, одержаних у результаті виробничої діяльності боржника, то така оплата повинна здійснюватись за рахунок коштів кредиторів.

Така правова позиція викладена в постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду в постанові від 01.08.2018 у справі №912/1783/16.

За таких обставин, оскільки у даній справі порядок погашення суми послуг розпорядника майна за рахунок кредитора (заявника) визначено комітетом кредиторів, що підтверджено рішенням від 07.11.2018, та затверджено місцевим судом на підставі ухвали від 13.11.2018, яка Головним управлінням ДФС у Полтавській області не оскаржувалась та набрала законної сили, тому оплата грошової винагороди ліквідатора і відшкодування понесеним ним витрат має здійснюватись за рахунок саме ініціюючого кредитора.

При цьому, колегія суддів вважає за необхідне відзначити, що ініціюючи провадження у справі про банкрутство кредитори, як споживачі послуг арбітражного керуючого, котрі очікують на результат його діяльності, мають усвідомлювати, що надавши на свій ризик згоду на участь у справі про банкрутство, однак не знайшовши майна, як джерела своїх доходів і покриття видатків, арбітражний керуючий правомірно очікує покриття забезпечення процедури, яке у такому випадку лягає тягарем на кредиторів (кредитора) неплатоспроможного боржника (аналогічна правова позиція наведена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 30.01.2019 у справі 910/32824/15).

Крім того, колегія суддів зазначає, що законодавець не ставить порядок розподілу витрат на оплату послуг арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) в залежність від обсягу його діяльності (за умови достатності та відповідності цих дій вимогам Закону про банкрутство).

Тобто, не виявлення ліквідатором в процедурі ліквідації боржника його майна, інших активів та грошових коштів, за умови встановленого судом факту повноти та належності виконання ним своїх обов`язків у цій процедурі, жодним чином не впливає на оплату його послуг.

Дослідженими судом апеляційної інстанції наявними в матеріалах справи звітами розпорядника майна підтверджується, що арбітражний керуючий Болтік С.М. при виконанні повноважень розпорядника майна ТОВ "Агропромислова компанія Докучаєвські чорноземи" вчинено ряд дій та заходів у відповідності з вимогами Закону про банкрутство.

Дії розпорядника майна Болтіка С.М. у встановленому Законом порядку не оскаржувались сторонами у справі про банкрутство до суду, в тому числі й ініціюючим кредитором, та не визнавались у судовому порядку неналежними чи неправомірними.

Викладене спростовує доводи заявника апеляційної скарги щодо джерел фінансування оплати послуг та витрат розпорядника майна у даній справі, зокрема, щодо здійснення оплати послуг арбітражного керуючого Болтіка С.М. лише за умови створення за рішенням комітету кредиторів фонду для оплати його послуг.

При цьому, відмова від авансування, відсутність майна у боржника або ж відсутність інших джерел для покриття витрат на виплату винагороди арбітражному керуючому можна розцінювати як примушування до безоплатної праці, що забороняється та прирівнюється до рабства в контексті ст. 4 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та інших міжнародних актів (зокрема, Конвенції 1926 про заборону рабства, Конвенції Міжнародної організації праці про примусову чи обов`язкову працю 1930 ратифіковану Україною 10.08.1956, Конвенції Міжнародної організації праці №105 про скасування примусової праці 1957 ратифіковану Україною 05.10.2000), резолюції Економічної і Соціальної Ради ООН (ЕКОСОС) 1996 тощо) та суперечить ст. 43 Конституції України.

Таким чином, доводи скаржника про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права під час прийняття оскаржуваної ухвали не знайшли свого підтвердження, у зв`язку з чим підстав для зміни чи скасування законного та обґрунтованого судового акту в оскаржуваній частині колегія суддів не вбачає.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів апеляційного суду зазначає, що судом першої інстанції в повному обсязі досліджені обставини, що мають значення для справи, а викладені в оскаржуваній судовій ухвалі висновки відповідають фактичним обставинам справи, у зв`язку з чим апеляційна скарга Головного управління ДФС у Полтавській області задоволенню не підлягає, а ухвала Господарського суду Полтавської області від 10.09.2019 у справі №917/648/18 підлягає залишенню без змін.

З огляду на те, що апеляційна скарга залишається без задоволення, відповідно до ст. 129 ГПК України судовий збір за її подання покладається судом на скаржника.

Керуючись ст.ст. 129, 255, 269, 270, 271, 275, 276, 281 - 284 ГПК України, Східний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Полтавській області на ухвалу Господарського суду Полтавської області від 10.09.2019 у справі №917/648/18 - залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Полтавської області від 10.09.2019 у справі №917/648/18 в частині часткового задоволення заяви арбітражного керуючого Болтіка С.М. (вх.№ 6707 від 01.07.2019) та стягнення з Головного управління ДФС у Полтавській області на користь арбітражного керуючого Болтіка С.М. суму 23779,16 грн. грошової винагороди - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий суддя Н.О. Мартюхіна

Суддя О.В. Плахов

Суддя І.А. Шутенко

(У судовому засіданні 20.11.2019 проголошено вступну та резолютивну частину постанови. Повний текст постанови складено 21.11.2019).