ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2019 року Справа № 926/2208/19

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю УЛЬМА ОПАЛУБКА УКРАЇНА

до Товариства з обмеженою відповідальністю БУДТОРГІНВЕСТ

про відшкодування вартості майна 80189,95 грн

Суддя О.В.Гончарук

Секретар судового засідання М.В.Балух-Бзовик

Представники сторін:

від позивача не з`явився;

від відповідача не з`явився.

СУТЬ СПОРУ: Товариство з обмеженою відповідальністю УЛЬМА ОПАЛУБКА УКРАЇНА звернулося до Господарського суду Чернівецької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю БУДТОРГІНВЕСТ, в якому просить стягнути 80189,95 грн у якості відшкодування вартості неповернутих позивачу елементів опалубки, які передано відповідачу в оренду.

Свій позов позивач обґрунтовує обставинами, пов`язаними з порушенням відповідачем умов п.п. 3.8. Договору оренди №121/07-18 від 10.07.2018, яким передбачено, що у разі ухилення орендарем від повернення об`єкту оренди або його складових, орендодавець має право вважати, що вони втрачені та вимагати від орендаря відшкодування їх вартості.

Ухвалою від 01.10.2019 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено розгляд справи по суті на 21.10.2019.

21 жовтня 2019 року від позивача надійшла письмова заява (вх. № 2349) про закриття провадження у справі та повернення судових витрат, у якій повідомляється про те, що відповідач повністю розрахувався з позивачем.

У зв`язку з необхідністю надання доказів в підтвердження обставин, зазначених у заяві про закриття провадження у справі, у судовому засіданні 21.10.2019 оголошено перерву до 06.11 2019.

05 листопада 2019 від позивача надійшла заява про закриття провадження у справі та повернення судових витрат (вх. № 2454, вх. №2455), у зв`язку з поверненням відповідачем позивачу за актом приймання-передачі елементів опалубки на суму 80189,95 грн, що свідчить, на думку позивача про відсутність предмету спору.

Ухвалою суду від 06.11.2019 позивачу відмовлено у задоволенні заяви про закриття провадження у справі та з метою надання позивачу можливості подати дійсні докази в підтвердження обставин відсутності предмету спору, судове засідання відкладено на 18.11.2019.

У судове засідання 18.11.2019 сторони явку своїх представників не забезпечили. При цьому, від представника відповідача надійшла заява (вх. № 3709) про розгляд справи без його участі.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Отже, нез`явлення сторін в судове засідання не перешкоджає вирішенню спору по суті, справу може бути розглянуто без їхньої участі за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини у справі, дослідивши та оцінивши в сукупності надані докази, проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини між сторонами, суд встановив наступне.

10 липня 2018 року між товариством з обмеженою відповідальністю Ульма Опалубка Україна та товариством з обмеженою відповідальністю Будторгінвест укладено договір оренди № 121/07-18, згідно з умовами якого ТОВ Ульма Опалубка Україна зобов`язалось передати у строкове платне користування об`єкт оренди (опалубку згідно специфікацій, вказаних у додатку до договору, що є невід`ємною його частиною), а товариство з обмеженою відповідальністю Будторгінвест зобов`язалось прийняти об`єкт оренди, сплатити передоплату та щомісячно сплачувати орендну плату та оплачувати інші передбачені договором послуги, в порядку і розмірах, визначених цим договором.

Позивач передав відповідачу у користування опалубку (об`єкт оренди) відповідно до договору оренди від 10.07.2018 року № 121/07-18 в загальній кількості 1324 елементи, що підтверджується актом приймання-передачі майна в оренду WZ-12 від 18.07.2018.

10 липня 2018 року між товариством з обмеженою відповідальністю Ульма Опалубка Україна та товариством з обмеженою відповідальністю Будторгінвест було укладено договір поставки № 27-121/07-18, за яким сторони домовились, що орендоване майно відповідачем може бути викуплено на умовах, визначених договором поставки.

ТОВ Будторгінвест протягом 2018 року було викуплено за договором поставки 1316 елементів опалубки, що підтверджується видатковими накладними № 217 від 18.07.2018, № 259 від 31.08.2018 , № 296 від 28.08.2018, № 334 від 31.10.2018, № 372 від 30.11.2018, № 416 від 28.12.2018 та актами підтвердження прийому-передачі права власності на неповернене майно (відшкодування вартості) № 217 від 18.07.2018, № 259 від 31.08.2018, № 296 від 28.08.2018, № 334 від 31.10.2018, № 372 від 30.11.2018 та № 416 від 28.12.2018.

Станом на день звернення позивача з позовом в оренді у ТОВ Будторгінвест залишалось 8 елементів опалубки.

Згідно з п.9.3 Договору, строк оренди об`єкта оренди розпочинається з дати прийняття орендарем об`єкта оренди за актом приймання-передачі в оренду і триває до повернення об`єкта оренди орендодавцю за Актом повернення.

У додатковій угоді № 1 від 10.07.2018 року до договору оренди № 121/07-18 зазначено, що договір діє до 31.12.2018 року, проте до 31.08.2019 включно, об`єкт оренди перебував у орендаря.

Пунктом 3.1 договору передбачено, що орендар зобов`язаний повернути об`єкт оренди орендодавцю на склад не пізніше останнього робочого дня строку дії цього договору.

Згідно з п. 3.8 договору у разі ухилення орендарем від повернення об`єкту оренди або його складових, до чого прирівнюється ухилення від підписання акту повернення, протягом 5 (п`яти) робочих днів з дати, коли таке повернення або підписання повинно було відбутись, орендодавець має право вважати, що об`єкт оренди або його складові втрачені.

У разі втрати об`єкту оренди чи його складових орендар, на вимогу орендодавця, зобов`язаний відшкодувати останньому вартість втраченого об`єкту оренди або його втрачених складових. Вказане відшкодування здійснюється у розмірі вартості втраченого об`єкта оренди або втрачених складових об`єкта оренди, шо визначена у специфікаціях до договору (з врахуванням коригування вартості об`єкта оренди, що здійснюється в порядку, передбаченому п. 7.3 договору), з додаванням до цієї вартості податку на додану вартість за ставкою, встановленою чинним в Україні законодавством на дату такого відшкодування.

У зв`язку з неповерненням відповідачем у добровільному порядку опалубки, позивач звернувся з цим позовом про відшкодування вартості втраченої опалубки.

Таким чином, предметом спору у дані справі є вимога про стягнення з відповідача грошових коштів, визначених як відшкодування вартості втраченого майна позивача.

Суд констатує, що в процесі розгляду справи сторонами належних доказів сплати на користь позивача грошових коштів у якості відшкодування вартості втраченого майна позивача, не надано.

10 жовтня 2019 року, за актом прийому-передачі (повернення елементів) № PZ-04 108/UA відповідачем повернуто позивачу об`єкт оренди (8 елементів опалубки), а позивачем, в свою чергу, це майно прийнято та подано заяву про закриття провадження у справі, у зв`язку з відсутністю предмета спору, а також про повернення позивачу судових витрат з Державного бюджету України.

За загальним правилом, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Враховуючи, що предметом позову у даній справі є стягнення з відповідача 80189,95 грн вартості неповернутої відповідачем з оренди 8 елементів опалубки, а, станом на час розгляду справи, відпали фактичні обставини, які слугували для формування правових підстав позову (позивач втратив можливість посилатися на умови договору щодо обов`язку відповідача відшкодувати вартості втраченого майна), то у задоволенні позову слід відмовити.

Крім цього, згідно зі статтею 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право. На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо).

Відповідно до статті 224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Згідно з частиною 1 і 2 статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала; особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

За змістом статті 1166 названого Кодексу для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків, необхідною є наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками, вини боржника. Наявність перших трьох з числа зазначених елементів доводиться особою, яка звернулася з вимогою про відшкодування збитків.

Як встановлено судом, відповідачем повернено, а позивачем беззаперечно прийнято майно, вартість якого включено до суми збитків (шкоди), що є предметом даного спору.

За таких обставин, судом у процесі розгляду справи за результатами оцінки наявних у її матеріалах доказів, з`ясовано недоведеність позивачем наявності зазначених трьох елементів складу цивільного правопорушення з боку відповідача, що унеможливлює застосування до останнього цивільної відповідальності у вигляді стягнення збитків (відшкодування шкоди).

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити.

Пунктом 2 частини 4 статті 129 ГПК України визначено, що у разі відмови в позові, судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись статтями 13, 129, 233, 236, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів до Західного апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Інформацію по справі, що розглядається можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://cv.arbitr.gov.ua/sud5027/.

Повне судове рішення складено 28.11.2019.

Суддя О.В. Гончарук