ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" листопада 2019 р. Справа№ 910/1351/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Агрикової О.В.

суддів: Чорногуза М.Г.

Хрипуна О.О.

Секретар судового засідання: Мельничук О.С.,

за участю представників сторін відповідно до протоколу судового засідання

розглянувши апеляційну скаргу

Публічного акціонерного товариства "Укpнaфта"

на рішення Господарського суду міста Києва від 12.06.2019 (повний текст рішення складено 19.06.2019)

у справі №910/1351/19 (суддя Джарти В.В.)

За позовом Публічного акціонерного товариства "Укpнaфта"

до:

1. Акціонерного товариства "Українська залізниця"

2. Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім - Укртатнафта"

про стягнення 280 322,79 грн (з урахуванням заяви про уточнення (зменшення) позовних вимог від 09.04.2019), -

ВСТАНОВИВ:

У 2019 році Публічного акціонерного товариства "Укpнaфта" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства "Українська залізниця" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім - Укртатнафта" про стягнення 280 322,79 грн. (з урахуванням заяви про уточнення (зменшення) позовних вимог від 09.04.2019 року).

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на порушення відповідачем-1, як перевізником, та відповідачем-2, як виконавцем транспортного обслуговування, вимог чинного законодавства України в частині збереження перевезеного вантажу, у зв`язку із чим позивачу заподіяні збитки у вигляді вартості втраченого майна, а саме нафтопродуктів.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 12.06.2019 року в задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивачем так і не було належними та допустимими у розумінні статей 76, 77 Господарського процесуального кодексу України доказами доведено обставин втрати частини вантажу внаслідок винних дій Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім - Укртатнафта".

Не погодившись із прийнятим рішенням, Публічного акціонерного товариства "Укpнaфта" подало до Північного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 12.06.2019 року та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що розбіжності в кількостях відправленого та отриманого вантажу, що свідчать про нестачу палива дизельного, викликані неточністю (хибністю) відомостей щодо маси вантажу, зазначених відповідачем 2 в залізничних накладних. Скаржник також зазначає, що цистерни знаходились у технічно-справному стані, пломби ЗПП вантажовідправника були в наявності та неушкоджені, люк цистерни опломбовано, запобіжно-впускний клапан заварено скобою та опломбовано металевою пломбою. Окрім цього, позивача звертає увагу, що в силу положень пункту 27 Правил видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 №644, вантаж вважається доставленим без утрати, якщо різниця між масою, вказаною в пункті відправлення в залізничній накладній, та масою, визначеною на станції призначення, не перевищує норм природної втрати і граничного розходження у визначенні маси нетто.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.07.2019 року сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Агрикова О.В., судді Чорногуз М.Г., Хрипун О.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 29.07.2019 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Укpнaфта" на рішення Господарського суду міста Києва від 12.06.2019 року у справі №910/1351/19 та призначено розгляд справи на 19.09.2019 року.

12.08.2019 року через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів від відповідача2 надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому останній просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

14.08.2019 року через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів від відповідача1 надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому останній просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідно до витягу з протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 18.09.2019 року, у зв`язку з відпусткою судді Хрипуна О.О., сформовано для розгляду апеляційної скарги у справі №910/1351/19 колегію суддів у складі головуючого судді: Агрикової О.В., суддів: Чорногуз М.Г., Тарасенко К.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.09.2019 року апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Укpнaфта" на рішення Господарського суду міста Києва від 12.06.2019 року у справі №910/1351/19 прийнято до провадження колегією суддів у визначеному складі, розгляд справи призначено на 31.10.2019 року.

11.10.2019 року через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів від Регіональної філії "Львівська Залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця", відповідача 1 у справі, надійшло клопотання про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції в приміщенні Господарського суду Львівської області, Західного апеляційного господарського суду, Шевченківського районного суду м. Львова.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.10.2019 року задоволено заяву Регіональної філії "Львівська Залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" про проведення судового засідання в режимі відео конференції, розгляд справи призначено на 31.10.2019 року в режимі відео конференції з Західним апеляційним господарським судом

Відповідно до витягу з протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 31.10.2019 року, у зв`язку з відпусткою судді Тарасенко К.В., сформовано для розгляду апеляційної скарги у справі №910/1351/19 колегію суддів у складі головуючого судді: Агрикової О.В., суддів: Чорногуза М.Г., Хрипун О.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 31.10.2019 року апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Укpнaфта" на рішення Господарського суду міста Києва від 12.06.2019 року у справі №910/1351/19 прийнято до провадження колегією суддів у визначеному складі, розгляд справи призначено на 21.11.2019 року.

08.11.2019 року через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів від Регіональної філії "Львівська Залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця", відповідача 1 у справі, надійшло клопотання про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції в приміщенні Господарського суду Львівської області, Західного апеляційного господарського суду, Шевченківського районного суду м. Львова.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.11.2019 року задоволено заяву Регіональної філії "Львівська Залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" про проведення судового засідання в режимі відео конференції, яке відбудеться 21.11.2019 року.

В судовому засіданні 21.11.2019 року представник позивача надав усні пояснення по справі, відповів на запитання суду, просив задовольнити апеляційну скаргу. Представник відповідача 1 надав усні пояснення по справі, відповів на запитання суду, просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги. Представник відповідача 2 в судове засідання не з`явився, про дату та час судового засідання повідомлений належним чином.

Відповідно до п. 12, ст. 270 Господарського процесуального кодексу України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Статтями 269 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, Північний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 30.12.2011 року між Публічним акціонерним товариством "Укрнафта" (замовник) та Публічним акціонерним товариством "Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія "Укртатнафта" (виконавець) було укладено договір №29/1717-Р транспортного обслуговування відповідно до якого в порядку та на умовах, визначених цим договором, замовник доручає, а виконавець бере на себе зобов`язання здійснювати транспортне обслуговування замовника, яке полягає у наданні послуг по відвантаженню, організації оформлення і відправленню вантажів замовника з промислового майданчика виконавця, що знаходиться за адресою: місто Кременчук, вулиця Свіштовська, 3, та оплаті перевезення вантажів замовника залізничним транспортом до вказаних останнім залізничних станцій призначення. (т.1, а.с. 225-227).

Відповідно до пункту 1.4 договору №29/1717-Р від 30.12.2011 року при виконанні своїх зобов`язань за договором виконавець залучає третіх осіб для організації перевезень вантажів замовника.

За змістом пункту 4.1 договору розрахунки між виконавцем і замовником здійснюється в національній валюті України - гривні шляхом переказу грошових коштів на поточний рахунок виконавця.

Цей договір вважається укладеним і набирає чинності з 01.01.2012 року і діє до 31.12.2012 року, а в частині виконання взаєморозрахунків - до їх повного завершення. (пункт 8.1. договору)

Додатковою угодою №3 від 25.07.2013 року сторонами досягнуто згоди щодо визначення строку дії договору №29/1717-Р від 30.12.2011 року по 31.12.2013 року. (т.1, а.с. 228-229).

Додатковою угодою №18 від 24.11.2016 року сторони погодили викласти пункт 8.1 договору №29/1717-Р від 30.12.2011 року в наступній редакції: "цей договір вважається укладеним і набирає чинності з 01.01.2012 року і діє до 31.12.2017 року, а в частині виконання взаєморозрахунків - до їх повного завершення". (т. 1, а.с. 232).

У зв`язку з закінченням 31.12.2017 року строку дії договору № 29/1717-р від 30.11.2011 року, між Публічним акціонерним товариством "Укрнафта" (замовник) та Публічним акціонерним товариством "Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія "Укртатнафта" (виконавець) було укладено аналогічний за змістом договір транспортного обслуговування №04.3/1336-Р від 22.12.2017 року, положення якого набрали чинності з 01.01.2018 року. (т.1, а.с. 24-27).

Відповідно до п. 2.1.1. договору від 22.12.2017 року на підставі письмових розпоряджень замовника виконавець зобов`язаний організовувати навантаження залізничного рухомого складу, оформлення перевізних документів та передачу вантажів підприємствам залізничного транспорту - ПАТ «Укразалізниця» для подальшого перевезення на станції призначення, що вказані у письмових розпорядженнях замовника.

Пунктом 2.3. договору від 22.12.2017 року також встановлено обов`язок виконавця, що відповідно до письмових розпоряджень замовника, забезпечити своєчасне надання послуг на умовах договору (відвантаження вантажів замовника та, у разі замовлення, своєчасне приймання їх під охорону і супроводження на умовах визначених договором, до станцій, вказаних у додатку №1 до даного договору.

Згідно з п. 5.4. договору від 22.12.2017 року виконавець несе відповідальність за своєчасне відвантаження, оформлення і відправлення вантажів замовника. У випадку порушення замовником п. 3.1. даного договору, виконавець звільняється від відповідальності за несвоєчасне виконання письмового розпорядження замовника.

Відповідно до п. 5.5. договору від 22.12.2017 року у випадку, якщо забезпечення охорони та супроводження вантажу здійснюється виконавцем відповідно до умов даного договору, виконавець несе відповідальність за нестачу (втрату), пошкодження вантажу, що виникли внаслідок неналежної охорони або супроводження вантажу замовника, в розмірі вартості вантажу, який втрачено (пошкоджено) або нестачу якого виявлено одержувачем, з урахуванням норм природної втрати та гранично допустимого відхилення між результатами вимірювання маси нетто вантажу. Факт втрати та/або недостачі вантажу, підтверджується актом (копією акту) за формою 5-НП (форма акту наведено у додатку №1 до інструкції від 20.05.2008 року №281/171/578/155) або актом експертизи Торгово-промислової палати, або комерційним актом, або іншим актом, передбаченим чинним законодавством України, яким засвідчується наявність відповідної кількості вантажу при його прийманні від залізниці.

Як вбачається з матеріалів справи, з метою виконання зобов`язань за договором №29/1717-Р від 30.12.2011 року Публічним акціонерним товариством "Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія "Укртатнафта" було залучено Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім - Укртатнафта" на підставі договору №10118(2088/10/2119) від 01.07.2011 року, згідно умов якого виконавець зобов`язується за завданням замовника надати послуги, пов`язані з організацією перевезень вантажів замовника по території України та інших держав, а саме: при транспортуванні вантажів залізничним транспортом здійснювати організацію перевезення вантажів замовника з основної промислової ділянки за адресою: місто Кременчук, вулиця Святошинська, 3; при транспортуванні вантажів автомобільним транспортом здійснювати налив вантажів, виконання комплексу дій з направлення вантажів замовника. (т.1, а.с. 125-131).

В подальшому, 28.09.2011 року між Публічним акціонерним товариством "Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія "Укртатнафта" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий дім - Укртатнафта" було укладено угоду від 28.09.2011 року про заміну сторони в договорі №10118(2088/10/2119) від 01.07.2011 року, за умовами якої починаючи з 01.10.2011 року було здійснено заміну виконавця у вказаному правочині - на Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім - Укртатнафта". (т.1, а.с. 132-133).

Як свідчать матеріали справи, відповідно до залізничної накладної №44144145 від 09.03.2018 року (цистерна №75079806) Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий дім -Укртатнафта" було направлено на адресу вантажоодержувача НГВУ "Надвірнанафтогаз" 63 050 кг дизельного палива. Зі змісту залізничної накладної вбачається, що вантаж прибув до місця призначення 16.03.2018 року. (т.1, а.с. 34).

Згідно акта №90 від 21.03.2018 року приймання нафти або нафтопродуктів за кількістю (т.1, а.с. 35-36) та акта експертизи № В-129 від 21.03.2018 року (т.1, а.с. 37-38) маса нетто дизельного палива у цистерні №75079806, яка направлялась залізничною накладною №44144145 від 09.03.2018 року, складає 60 957 кг, що з відносною похибкою менше на 1589 кг проти даних залізничної накладної №44144145 від 09.03.2018 року.

В акті №90 від 21.03.2018 року приймання нафти або нафтопродуктів за кількістю вказано дані щодо дати та часу приймання вантажу, відповідно до якого приймання розпочато о 08:30 год. 21.03.2018 року, час, завершено о 10:55 год. 21.03.2018 року.

В акті експертизи № В-129 від 21.03.2018 року, складеного Івано-Франківською торгово-промисловою палатою, зазначено, що експерту пред`явлено залізничну цистерну №75079806 опломбована непошкодженим запірно-пломбувальним пристроєм №Я336645, однак встановлена пломба неналежним чином, що дає можливість відкривання запірного пристрою горловини ємкості залізничної цистерни без зривання пломби, порушено правила пломбування, повітряний клапан заварений, зливний люк не опломбований.

Також, згідно залізничної накладної №44423515 від 06.04.2018 року (цистерни №74956566 та №74167149) Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий дім -Укртатнафта" було направлено на адресу вантажоодержувача НГВУ "Долинанафтогаз" 111 250 кг дизельного палива. Зі змісту залізничної накладної вбачається, що вантаж прибув до місця призначення 18.04.2018 року. (т.1, а.с. 48).

Згідно акта №16 від 20.04.2018 року приймання нафти або нафтопродуктів за кількістю (т.1, а.с. 49) та акта експертизи № ВА-18 від 20.04.2018 року (т.1, а.с. 50-51) маса нетто дизельного палива, що направлялось залізничною накладною №44423515 від 06.04.2018 року у цистернах №74956566 та №74167149, складає 110 500 кг, що з відносною похибкою менше на 750 кг проти даних залізничної накладної №444423515 від 06.04.2018 року.

В акті №16 від 20.04.2018 року приймання нафти або нафтопродуктів за кількістю вказано дані щодо дати та часу приймання вантажу, відповідно до якого приймання розпочато о 10:05 год. 18.04.2018 року, час, завершено о 18:05 год. 20.04.2018 року.

В акті експертизи № ВА-18 від 20.04.2018 року, складеному Івано-Франківською торгово-промисловою палатою, зазначено, що експерту пред`явлено залізничні цистерни №74956566 та №74167149 опломбовані пломбами Я824771 та Я824773. Перед зняттям пломб люки цистерн оглянуті, доступу до товару не виявлено. В цистерні №74167149 біля горловини слід від розлитого вантажу. В цистерні №74956566 витікання палива по поверхні цистерни не встановлено.

Також, за змістом залізничної накладної №44285054 від 24.03.2018 року (цистерна №72303571) Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий дім -Укртатнафта" було направлено на адресу вантажоодержувача НГВУ "Надвірнанафтогаз" 48 200 кг дизельного палива. Зі змісту залізничної накладної вбачається, що вантаж прибув до місця призначення 04.04.2018 року. (т.1, а.с. 58).

Згідно акта №91 від 05.04.2018 року приймання нафти або нафтопродуктів за кількістю (т.1, а.с. 59) та акта експертизи № В-158 від 05.04.2018 року (т.1, а.с. 60-61) маса нетто дизельного палива у цистерні № 72303571, яка направлялась залізничною накладною №44285054 від 24.03.2018 року, 46 491 кг, що з відносною похибкою менше на 1709 кг проти даних залізничної накладної №44285054 від 24.03.2018 року.

В акті №91 від 05.04.2018 року приймання нафти або нафтопродуктів за кількістю вказано дані щодо дати та часу приймання вантажу, відповідно до якого приймання розпочато о 11:00 год. 05.04.2018 року, час, завершено о 15:30 год. 05.04.2018 року.

В акті експертизи № В-158 від 05.04.2018 року, складеного Івано-Франківською торгово-промисловою палатою, зазначено, що експерту пред`явлено залізничну цистерну №72303571 опломбована непошкодженим запірно-пломбувальним пристроєм №М1Я313528.

Відповідно до залізничної накладної №44283497 від 24.03.2018 року (цистерна №73745341) Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий дім -Укртатнафта" було направлено на адресу вантажоодержувача НГВУ "Надвірнанафтогаз" 52 850 кг дизельного палива. Зі змісту залізничної накладної вбачається, що вантаж прибув до місця призначення 09.04.2018 року. (т.1, а.с. 66).

Згідно акта №93 від 10.04.2018 року приймання нафти або нафтопродуктів за кількістю (т.1, а.с. 67) та акта експертизи № В-160 від 10.04.2018 року (т.1, а.с. 68-69) маса нетто дизельного палива у цистерні №73745341, яка направлялась залізничною накладною №44283497 від 24.03.2018 року, складає 50 376 кг, що з відносною похибкою менше на 2051 кг проти даних залізничної накладної №44283497 від 24.03.2018 року.

В акті №93 від 10.04.2018 року приймання нафти або нафтопродуктів за кількістю вказано дані щодо дати та часу приймання вантажу, відповідно до якого приймання розпочато о 10:00 год. 10.04.2018 року, час, завершено о 11:30 год. 10.04.2018 року.

В акті експертизи № В-160 від 10.04.2018 року, складеного Івано-Франківською торгово-промисловою палатою, зазначено, що експерту пред`явлено залізничну цистерну №73745341 опломбована непошкодженим запірно-пломбувальним пристроєм №М1Х407247.

За змістом залізничної накладної № 44283463 від 24.03.2018 року (цистерна №74048778) Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий дім -Укртатнафта" було направлено на адресу вантажоодержувача НГВУ "Долинанафтогаз" 52 700 кг дизельного палива. Зі змісту залізничної накладної вбачається, що вантаж прибув до місця призначення 06.04.2018 року. (т.1, а.с. 75).

Згідно акта №14 від 06.04.2018 року приймання нафти або нафтопродуктів за кількістю (т.1, а.с. 76) та акта експертизи № ВА-15 від 13.04.2018 року (т.1, а.с. 77-78) маса нетто дизельного палива у цистерні №74048778, яка направлялась залізничною накладною №44283463 від 24.03.2018 року, складає 51 600 кг, що з відносною похибкою менше на 936 кг проти даних залізничної накладної №44283463 від 24.03.2018 року.

В акті №14 від 06.04.2018 року приймання нафти або нафтопродуктів за кількістю вказано дані щодо дати та часу приймання вантажу, відповідно до якого приймання розпочато о 18:30 год. 06.04.2018 року, час, завершено о 19:10 год. 06.04.2018 року.

В акті експертизи № ВА-15 від 13.04.2018 року, складеного Івано-Франківською торгово-промисловою палатою, зазначено, що експерту пред`явлено залізничну цистерну №74048778 опломбована непошкодженим запірно-пломбувальним пристроєм №Я313531. Перед зняттям пломб люки цистерн оглянуті, доступу до товару не виявлено, витікання палива по поверхні цистерни не встановлено.

Відповідно до залізничної накладної №44285021 від 24.03.2018 року (цистерни №73043242 та №74251208) Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий дім -Укртатнафта" було направлено на адресу вантажоодержувача НГВУ "Долинанафтогаз" 113 200 кг дизельного палива. Зі змісту залізничної накладної вбачається, що вантаж прибув до місця призначення 06.04.2018 року. (т.1, а.с. 80).

Згідно акта №13 від 06.04.2018 року приймання нафти або нафтопродуктів за кількістю (т.1, а.с. 81) та акта експертизи № ВА-14 від 06.04.2018 року (т.1, а.с. 82-83) маса нетто дизельного палива у цистернах №73043242 та №74251208, яка направлялась залізничною накладною №44285021 від 24.03.2018, складає 109 650 кг, що з відносною похибкою менше на 3084 кг проти даних залізничної накладної №44285021 від 24.03.2018 року.

В акті №13 від 06.04.2018 року приймання нафти або нафтопродуктів за кількістю вказано дані щодо дати та часу приймання вантажу, відповідно до якого приймання розпочато о 09:15 год. 06.04.2018 року, час, завершено о 09:50 год. 06.04.2018 року.

В акті експертизи № ВА-14 від 06.04.2018 року, складеного Івано-Франківською торгово-промисловою палатою, зазначено, що експерту пред`явлено залізничні цистерни №73043242 та №74251208 опломбовані непошкодженими запірно-пломбувальними пристроями №Я313511 та №Я313522. Перед зняттям пломб люки цистерн оглянуті, доступу до товару не виявлено, витікання палива по поверхні цистерн не встановлено.

Також, згідно залізничної накладної № 43962687 від 17.02.2018 року (цистерна №72805658) Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий дім -Укртатнафта" було направлено на адресу вантажоодержувача НГВУ "Бориславнафтогаз" (відокремлений структурний підрозділ Публічного акціонерного товариства "Укрнафта") 49 850 кг дизельного палива. Зі змісту залізничної накладної вбачається, що вантаж прибув до місця призначення 27.02.2017 року. (т.1, а.с. 233).

Згідно акта №6/41 від 27.02.2018 року приймання нафти або нафтопродуктів за кількістю (т.1, а.с. 234 та акта експертизи № 2-110-В/1 від 27.02.2018 року (т.1, а.с. 237) маса нетто дизельного палива у цистерні №72805658, яка направлялась залізничною накладною №43962687 від 17.02.2018 року, складає 48 463 кг, що з відносною похибкою менше на 989 кг проти даних залізничної накладної №43962687 від 17.02.2018 року.

В акті №6/41 від 27.02.2018 року приймання нафти або нафтопродуктів за кількістю вказано дані щодо дати та часу приймання вантажу, відповідно до якого приймання розпочато о 12:00 год. 27.02.2018 року, час та дата завершення приймання товару не зазначена.

В акті експертизи № 2-110-В/1 від 27.02.2018 року, складеного Львівською торгово-промисловою палатою, зазначено, що експерту пред`явлено залізничну цистерну №72805658 з непорушним запірно-пломбувальним пристроєм вантажовідправника, люк цистерни опломбовано запірно-пломбувальним пристроєм №Я152144, запобіжно-впускний клапан заварено скобою та опломбовано металевою пломбою, номер якої визначити не вдалось через корозію та забрудненість.

За твердженнями позивача, з огляду на наявність нестачі вантажу, організація перевезення та безпосередньо саме перевезення якого здійснювалось відповідачами, у останніх виник обов`язок солідарно відшкодувати Публічному акціонерному товариству «Укрнафта» вартість нестач нафтопродуктів у відповідності до їх ціни, визначеної у відповідних договорах поставки нафтопродуктів, укладених між Публічним акціонерним товариством «Укрнафта» та Публічним акціонерним товариством «Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія «Укртатнафта».

Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, а доводи апеляційної скарги позивача не приймає до уваги з огляду на наступне.

Згідно статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди.

Стаття 22 Цивільного кодексу України визначає, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками у відповідності до частини 2 статті 22 Цивільного кодексу України є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі (частина 3 статті 22 Цивільного кодексу України).

Відшкодування збитків у сфері господарювання передбачено главою 25 Господарського кодексу України. Зокрема, відповідно до статті 224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Згідно зі статтею 225 Господарського кодексу України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Статтею 1166 Цивільного кодексу України визначені загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду. Зокрема визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

За змістом статей 22, 1166 Цивільного кодексу України для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування збитків, потрібна наявність повного складу цивільного правопорушення, як-то: протиправна поведінка, дія чи бездіяльність особи; шкідливий результат такої поведінки (збитки); причинний зв`язок між протиправною поведінкою та збитками; вина правопорушника. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які виникли у потерпілої особи, - наслідком такої протиправної поведінки. Тобто, протиправна дія є причиною, а шкода - наслідком протиправної дії.

Відсутність будь-якої з зазначених ознак виключає настання цивільно-правової відповідальності відповідача у вигляді покладення на нього обов`язку з відшкодування збитків.

Наведеної правової позиції дотримується Верховний Суд України, зокрема, у постановах від 18 травня 2016 року у справах №3-194гс16, №3-271гс16.

Обов`язок доказування та подання доказів відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

Це стосується позивача, який мав довести наявність тих обставин, на підставі яких він звернувся до господарського суду з позовними вимогами.

Відтак, на позивача покладається обов`язок доведення факту заподіяння йому збитків, розміру таких збитків, надання доказів протиправності поведінки відповідачів та причинно-наслідкового зв`язку між їх протиправною поведінкою та заподіяними збитками.

Частиною 1 статті 316 Господарського кодексу України визначено, що за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу. Договором транспортного експедирування може бути встановлений обов`язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, укладати від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечувати відправку і одержання вантажу, а також виконання інших зобов`язань, пов`язаних із перевезенням.

За приписами частини 1 статті 932 Цивільного кодексу України експедитор має право залучати до виконання своїх обов`язків інших осіб.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач стверджує, що підставою покладення відповідальності на ТОВ «ТД Укртатнафта» за виникнення нестачі вантажу є порушення останнім зобов`язання, яке полягає в невірно визначеній масі нетто пального у залізничних накладних.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено місцевим господарським судом, 01.07.2011 року між Публічним акціонерним товариством "Укрнафта" (замовник) та Публічним акціонерним товариством "Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія "Укртатнафта" (виконавець) було укладено договір №29/1717-Р транспортного обслуговування відповідно до якого в порядку та на умовах, визначених цим договором, замовник доручає, а виконавець бере на себе зобов`язання здійснювати транспортне обслуговування замовника, яке полягає у наданні послуг по відвантаженню, організації оформлення і відправленню вантажів замовника з промислового майданчика виконавця, що знаходиться за адресою місто Кременчук, вулиця Свіштовська, 3, та оплаті перевезення вантажів замовника залізничним транспортом до вказаних останнім залізничних станцій призначення.

Пунктом 6.1.4 договору №10118 (2088/10/2119) від 01.07.2011 року сторони погодили, що виконавець несе відповідальність за збереження (втрату, недостачу, порчу, пошкодження) вантажів замовника з моменту їх передачі виконавцю до моменту передачі перевізнику, що підтверджується штемпелем станції у залізничній накладній, в розмірі фактично заподіяної шкоди зменшеної на норми природної втрати та похибок вимірів при недостачі вантажу, відповідно до "Інструкції про порядок прийому, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України". Виконавець не несе відповідальність за виконання залізницею своїх обов`язків.

Колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції вірно зазначив, що відповідач 1 прийняв від Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім - Укртатнафта" вантаж (дизельне пальне, бензин), що належав позивачу та здійснив його відправлення, про що складено залізничні накладні № 43962687 від 17.02.2018 року (т.1, а.с. 233), №44144145 від 09.03.2018 року (т.1, а.с. 34), № 44423515 від 06.04.2018 року (т.1, а.с. 48), № 44285054 від 24.03.2018 року (т.1, а.с. 58), № 44283497 від 24.03.2018 року (т.1, а.с. 66), № 44283463 від 24.03.2018 року (т.1, а.с. 75), № 44285021 від 24.03.2018 року (т.1, а.с. 80).

Окрім цього в матеріалах справи наявні квитанції зважування №4971 від 17.02.2018 року, №5222 від 09.03.2018 року, №5655 від 06.04.2018 року, №5445 від 24.03.2018 року та №5452 від 24.03.2018 року. (т.1, а.с. 159-163).

У вказаних квитанціях зважування маса нетто вантажу в спірних вагоно-цистернах відповідає масі, зазначеній в залізничних накладних № 43962687 від 17.02.2018 року, №44144145 від 09.03.2018 року, № 44423515 від 06.04.2018 року, № 44285054 від 24.03.2018 року, № 44283497 від 24.03.2018 року, № 44283463 від 24.03.2018 року, № 44285021 від 24.03.2018 року.

Окремо слід зазначити, що 18.02.2018 року, 11.03.2018 року, 07.04.2018 року, 26.03.2018 року по станції Кременчук Регіональної філії „Південна залізниця" ПАТ „Українська залізниця" було здійснено контрольне зважування вагоно-цистерн №72805658, №75079806, №74167149, №74956566, №72303571, №73745341, №73043242, №74251208, що підтверджується листами залізниці № 492 від 02.03.2018 року, №669 від 26.03.2018 року, №2370 від 23.10.2018 року, №897 від 19.04.2018 року. (т.1, а.с. 164-167).

Відповідно до вказаних листі вбачається, що при переважуванні: у вагоні №72805658 маса брутто склала 72850 кг; у вагоні №75079806 маса брутто склала 88800 кг; у вагоні №74167149 маса брутто склала 80450 кг; у вагоні №74956566 маса брутто склала 78000 кг; у вагоні №72303571 маса брутто склала 70700 кг; у вагоні №73745341 маса брутто склала 76350 кг; у вагоні № 73043242 маса брутто склала 81950 кг; у вагоні №74251208 маса брутто склала 77550 кг.

Згідно п. 4.2.4.4. Інструкції про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України, ствердженої Наказом Міністерства палива та енергетики України, Міністерства економіки країни, Міністерства транспорту та зв`язку України, Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики № 281/171/578/155 від 20.05.2008 року маса нафти і нафтопродукту залізничних цистерн визначається як різниця між виміряною масою навантажених цистерн і масою порожніх цистерн, визначеною за результатами їх зважування.

Таким чином, зазначені вище докази в сукупності є достатніми для підтвердження факту, що вантаж у вагоно-цистернах №72805658, №75079806, №74167149, №74956566, №72303571, №73745341, №74048778, №73043242, №74251208 був переданий ТОВ „Торговий вм - Укртатнафта" для перевезення залізниці за залізничними накладними №43962687, №44144145, №44423515, №44285054, №44283497, №44283463, №44285021 в кількості, вказаній у накладних, що свідчить про виконання Відповідачем-2 своїх обов`язків. як вантажовідправника.

Колегія суддів також звертає увагу, що факт відповідності маси пального, зазначеної в перевізних документах, масі, фактично завантаженій ПАТ «Укртатнафта» у вагоно-цистерни, підтверджується також відвантажувальними відомостями. (т.1, а.с. 149-153).

Враховуючи те, що умовами вказаного вище договору вставлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім - Укртатнафта" несе відповідальність за збереження вантажу з моменту передачі йому вантажу до моменту передачі Публічному акціонерному товариству "Українська залізниця", а відтак суд першої інстанції правомірно встановив, що відповідно до вказаних умов договору, матеріали справи не містять належних та допустимих у розумінні статей 76, 77 Господарського процесуального кодексу України , що втрата сталась з моменту отримання вантажу відповідачем 2 до моменту передачі відповідачу 1, оскільки з накладних вбачається, що відповідачем 1 було внесено дані до залізних накладних щодо маси товару, що відповідає зазначеним даним у відомостях, а твердження позивача про невірне заповнення відповідачем 2 документів на перевезення вантажу залізничним транспортом матеріалами справи не підтверджуються.

Таким чином, твердження позивача про невірне заповнення відповідачем-2 документів на перевезення вантажу залізничним транспортом, що призвело до понесення позивачем збитків у заявленому в позовній заяві розмірі, матеріалами справи не підтверджуються, а відтак відсутні підстави для покладення на відповідача-2 відповідальності у вигляді стягнення збитків.

Статтею 2 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №457 від 06.04.1998 передбачено, що Статут залізниць України визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом.

Відповідно до пункту 6 Статуту залізниць України, накладна це - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до Статуту та Правил і наданий залізниці разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажів, яка укладається між відправником і залізницею. Накладна одночасно є договором застави вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення, де видається одержувачу разом з вантажем.

У відповідності до пункту 28 Правил оформлення перевізних документів, затверджених Наказом №644 від 21.11.2000 Міністерства транспорту України та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України від 24.11.2000 за № 863/5084, договір про перевезення вантажу вважається укладеним з моменту проставляння календарного штемпеля станції відправлення в оформленій паперовій накладній або з моменту накладення електронного цифрового підпису працівником залізниці в електронній накладній.

Статтею 105 Статуту визначено, що залізниці, вантажовідправники, вантажоодержувачі, пасажири, транспортні, експедиторські і посередницькі організації та особи, які виступають від імені вантажовідправника і вантажоодержувача, несуть матеріальну відповідальність за перевезення у межах і розмірах, передбачених цим Статутом та окремими договорами.

Відповідно до статті 113 Статуту за незбереження (втрату, нестачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезення вантажу, багажу, вантажобагажу залізниці несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з не залежних від них причин.

Статтею 110 Статуту передбачено, що залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі згідно з Правилами іншому підприємству.

Положеннями Статуту визначено, що залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, зокрема, за втрату чи недостачу - у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі (частина 1 статті 114 Статуту).

Вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу (стаття 115 Статуту).

З огляду на те, що вантаж у спірних цистернах перевозився наливом, підлягають застосуванню Правила перевезення наливних вантажів, які затверджено наказом Міністерства транспорту України від 18.04.2003 року №299, та які поширюються на перевезення вантажів наливом залізничним транспортом України і є обов`язковими для працівників залізничного транспорту, відправників і одержувачів, підприємств, організацій, громадян, а також для транспортно-експедиційних підприємств, які обслуговують відправників і одержувачів.

Згідно з пунктом 1.2.5. Правил перевезення наливних вантажі відповідальність за правильність оформлення перевізних документів, у тому числі щодо назви вантажу, наявності відповідних знаків небезпеки, а також дотримання умов наливу, зливу і очищення цистерн, бункерних напіввагонів і контейнерів-цистерн покладається на відправника і одержувача.

До того ж, у відповідності до Інструкції «Про порядок приймання, транспортування, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України», затвердженої наказом Міністерства палива та енергетики України, Міністерства економіки України, Міністерства транспорту та зв`язку України, Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 20.05.2008 за №281/171/578/155, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02.09.2008 за № 805/15496, комісія позивача повинна була перевірити номер запірно-пломбувального пристрою, накладеного на цистерну та його справність; оглянути всі вузли та котел цистерни і визначити її технічний стан; для застосування об`ємно масового методу визначення ваги виміряти температуру, в лабораторних умовах встановити за допомогою денсиметра густину вантажу, виміряти за допомогою метрштоку рівень дизельного палива через горловину котла цистерни у двох її протилежних точках (вимірюється до міліметру), порівняти дані з градуювальними таблицями; під`єднати зливні пристрої (насос, шланг) і безпосередньо злити вантаж з цистерни, що, як встановлено господарськими судами, неможливо зробити за 7 хвилин.

При цьому, пункт 4.3. Технологічного процесу роботи залізничних станцій з наливу та зливання нафтовантажів і промивально-пропарювальних станцій з очищення та підготовки цистерн для перевезення (затверджений наказом №066-Ц від 31.03.2005 Укрзалізниці) містить примірний графік термінів виконання операцій зі зливання цистерн, відповідно до якого час відкриття кришок ковпаків цистерн, установка і закріплення зливальних пристроїв складає 10 хвилин, а норма часу на безпосередній злив цистерни складає 96 хвилин.

Крім того, пункт 4.3.3.4. вказаної вище Інструкції визначає, що вимірювання рівня і відбирання проб у залізничних цистернах необхідно здійснювати лише після їх відстоювання не менше ніж 30 хвилин з моменту початку приймання.

Тобто, для основних операцій при прийманні вантажу (виміру маси вантажу та зливу цистерни) необхідно більш як дві години часу, тоді як відповідно до наявних в матеріалах справи актів приймання нафти або нафтопродуктів за кількістю вбачається, що приймання тривало від 20 -30 хвилин.

Статтею 129 Статуту залізниць передбачено, що обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Комерційний акт складається для засвідчення таких обставин: а) невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах; б) у разі виявлення вантажу, багажу чи вантажобагажу без документів або документів без вантажу, багажу чи вантажобагажу; в) псування, пошкодження вантажу, багажу і вантажобагажу; г) повернення залізниці вкраденого вантажу, багажу або вантажобагажу. Залізниця зобов`язана скласти комерційний акт, якщо вона сама виявила зазначені вище обставини або якщо про існування хоча б однієї з них заявив одержувач або відправник вантажу, багажу чи вантажобагажу.

Колегія суддів звертає увагу, що матеріали справи не містять відповідних актів на засвідчення викладених вище обставин (втрати вантажу у спірних цистернах).

Водночас, позивач у позовній заяві вказав на те, що залізницею було відмовлено у складенні такого акту, зокрема, з тих підстав, що вантаж прибув в опломбованій (справній) цистерні.

Відповідно до пункту 1.5.21 Правил перевезення наливних вантажів завантажені цистерни і контейнери-цистерни пред`являються до перевезення опломбованими відправником запірно-пломбувальними пристроями (ЗПП). Порядок пломбування цистерн і контейнерів-цистерн установлюються Правилами пломбування вагонів і контейнерів, затвердженими наказом Міністерства транспорту України від 20.08.2001 № 542 та зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 10.09.2001 за № 793/5984.

У матеріалах справи містяться відомості пломбування вагонів, в яких здійснювалось перевезення вантажу позивача. (т.1, а.с. 154-158).

У пункті 11 Правил видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України №644 від 21.11.2000, зазначено, що при передаванні завантажених вагонів і контейнерів сторони зобов`язані зовнішнім оглядом пересвідчитись у справності кузова вагона (контейнера), наявності та цілісності пломб, запірно-пломбувальних пристроїв (ЗПП), відповідності відтиску на них даним, зазначеним у перевізних документах. При перевезенні вантажів на відкритому рухомому складі сторони переконуються у відсутності слідів утрати й пошкодження вантажу. Якщо при передаванні вагонів чи контейнерів буде виявлено їх пошкодження, ознаки недостачі, псування або пошкодження вантажу на відкритому рухомому складі або в критих вагонах без пломб, коли таке перевезення передбачено Правилами, несправність пломб (ЗПП), їх відсутність, якщо у перевізних документах є відмітка про їх накладання, видача вантажу провадиться за участю представника залізниці із складанням у відповідних випадках комерційного акта. У таких випадках вагони, контейнери до перевірки вантажу пломбуються пломбами (ЗПП) станції із складанням акта загальної форми і до прибуття представника станції для перевірки вантажу не вважаються переданими в користування одержувачу. Знімаються ці пломби (ЗПП) в присутності представника залізниці.

Таким чином, у випадку надходження до станції призначення спірних цистерн з ознаками пошкодження, ознаками відсутності чи несправності пломб, видача вантажу залізницею відбувалась би за участю представника залізниці із складанням у відповідних випадках комерційного акту.

Крім того, відповідно до пункті 12 Правил видачі вантажів відповідно до статті 52 Статуту на станції призначення залізниця зобов`язана перевірити масу, кількість місць і стан вантажу в разі: прибуття вантажу в пошкодженому вагоні (контейнері), а також у вагоні (контейнері) з пошкодженими пломбами (ЗПП) відправника або пломбами (ЗПП) попутних станцій; прибуття вантажу з ознаками недостачі, псування або пошкодження на відкритому рухомому складі або в критих вагонах без пломб, якщо таке перевезення передбачено Правилами; прибуття швидкопсувного вантажу з порушенням граничного терміну його перевезення або з порушенням температурного режиму транспортування в рефрижераторних вагонах (контейнерах); прибуття вантажу, який був завантажений залізницею; видачі з місць загального користування вантажів, вивантажених залізницею. Перевірка вантажу не провадиться в разі вивантаження його залізницею за договором згідно зі статтею 30 Статуту.

Також, згідно з пунктом 17 Правил видачі вантажів видача вантажів, що прибули в справних цистернах за справними пломбами (ЗПП) відправника, а також без пломб (ЗПП), коли таке перевезення передбачено Правилами пломбування вагонів та контейнерів, затвердженими наказом Міністерства транспорту України від 20.08.2001 №542, зареєстрованими у Міністерстві юстиції України 10.09.2001 за №793/5984, або в справних бункерних напіввагонах, провадиться залізницею без перевірки маси. У разі порушення вказаних умов маса наливних вантажів перевіряється залізницею разом з одержувачем у порядку, передбаченому цими Правилами.

Втім, як вбачається із матеріалів справи, зокрема, актів приймання нафти або нафтопродуктів, висновків Івано-Франківської торгово-промислової палати та Львівської торгово-промислової палати, та стверджується самим позивачем, вантаж (дизельне паливо), який направлявся залізничними накладним №43962687, №44144145, №44423515, №44285054, №44283497, №44283463, №44285021, прибув до станцій призначення та прийнятий без пошкоджень відповідних пломб на цистернах, без ознак втрат (підтікань чи виливів) та нестач.

Наведені обставини свідчать про те, що цистерни №72805658, №75079806, №74167149, №74956566, №72303571, №73745341, №74048778, №73043242, №74251208 прибули на станції призначення у справному виді та з наявними пломбами (докази протилежного в матеріалах справи відсутні), з огляду на що у відповідача-1 відсутні були підстави здійснювати перевірку маси вантажу на станції призначення та, відповідно, складати комерційний акт (у випадку виявлення недостачі маси вантажу).

Частиною 1 статті 127 Статуту встановлено, що залізниця несе матеріальну відповідальність за втрату, недостачу, псування або пошкодження прийнятого до перевезення багажу, вантажобагажу, а також за прострочення його доставки, якщо не доведе, що втрата, недостача, псування, пошкодження, прострочення відбулися не з її вини.

Відповідно до статті 111 Статуту залізниць України залізниця звільняється від відповідальності за втрату, недостачу, псування або пошкодження вантажу, зокрема, у разі, коли вантаж надійшов у непошкодженому вагоні (контейнері) з непошкодженими пломбами.

Враховуючи вищевикладене, оскільки цистерни №72805658, №75079806, №74167149, №74956566, №72303571, №73745341, №74048778, №73043242, №74251208, в яких перевозився вантаж (дизельне паливо) надійшли до станції призначення у справному виді та з наявними непошкодженими пломбами, нанесеними вантажовідправником на станції відправлення, приймаючи до уваги положення статті 111 Статуту, колегія суддів дійшла висновку про недоведеність позивачем наявності всіх складових правопорушення, що є підставою для відповідальності відповідача-1, а саме протиправної поведінки відповідача-1, причинного зв`язку між протиправною поведінкою відповідача-1 та збитками, та вини Залізниці. У матеріалах справи відсутні, а позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що часткова втрата вантажу сталась з вини Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця».

Колегія суддів також звертає увагу, що пунктом 27 Правил видачі вантажів визначено, що вантаж вважається доставленим без утрати, якщо різниця між масою, вказаною в пункті відправлення в залізничній накладній, та масою, визначеною на станції призначення, не перевищує норми природної втрати і граничного розходження у визначенні маси нетто.

При видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) становить 2% маси, зазначеної в перевізних документах щодо вантажів рідких або зданих до перевезення в сирому (свіжому) або у вологому стані.

Таким чином, оскільки вантаж у цистернах №72805658, №75079806, №74167149, №74956566, №72303571, №73745341, №74048778, №73043242, №74251208 перевозився у рідкому стані (паливо дизельне) природна втрата такого вантажу при перевезенні становить 2% маси, зазначеної у провізних документах.

Тобто розрахунок позивача мав бути в наступному виглядів:

- Вагон № 72805658 - 49 850 кг х 2% = 997 кг - норма природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто.

- Вагон № 75079806 - 63 050 кг х 2% = 1 261 кг - норма природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто.

- Вагон № 74167149 - 58 550 кг х 2% = 1 171 кг - норма природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто.

- Вагон № 74956566 - 52 700 кг х 2% - 1 054 кг - норма природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто.

- Вагон № 72303571 - 48 200 кг х 2% = 964 кг - норма природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто.

- Вагон № 73745341 - 52 850 кг х 2% = 1 057 кг - норма природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто.

- Вагон .№> 74048778 - 52 700 кг х 2% = 1 054 кг - норма природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто.

- Вагон № 74251208 - 54 850 кг х 2% = 1 097 кг - норма природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто.

Вагон №73043242 - 58 350 кг х 2% = 1 167 кг - норма природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто.

Однак, згідно з п. 27 Правил видачі вантажів, зазначені маси не виходять за межі норм природних втрат, які обчислюються в будь-якому випадку. Таким чином маса вантажу у вищевказаних вагонах знаходиться у межах норм природних втрат 997 кг + 1 261 кг + 1 171 кг + 1 054 кг + 964 кг + 1 057 кг + 1 097 кг + 1 167 кг = 8 768 кг.

Таким чином, колегія суддів зазначає, що враховуючи встановлені норми природної втрати вантажу та масу втраченого вантажу, вказана позивачем в актах втрата вантажу у спірних цистернах відбулось в межах норм природної втрати.

Також, колегія суддів звертає увагу на відсутність солідарного обов`язку у відповідачів перед позивачем, адже на відповідача-2, згідно договору покладено обов`язок передати вантаж перевізнику, а на відповідача-1, згідно залізничних накладних, що в свою чергу є угодою на перевезення вантажу - забезпечити доставку вантажу одержувачеві.

Застосування статті 227 Господарського кодексу України стосується відшкодування збитків, що завдані одночасно кількома учасниками господарських відносин. За загальним правилом шкода, заподіяна кількома особами, відшкодовується кожною з них в частині, заподіяній нею (в порядку часткової відповідальності). Особи, які спільно заподіяли шкоду, тобто заподіяли неподільну шкоду взаємопов`язаними, сукупними діями, несуть солідарну відповідальність перед потерпілою особою.

Тобто, солідарна відповідальність виникає при спільному спричиненні кількома особами шкоди потерпілому і розрахована на ті випадки, коли неможливо встановити, які з дій і якою мірою спричинили збитки, тому в зобов`язанні беруть участь декілька боржників, які відповідають перед потерпілою особою солідарно.

Підставою солідарного відшкодування збитків є факт спільності дій учасників господарських відносин, в результаті яких завдано збитків.

Частиною 1 статті 196 Господарського кодексу України передбачено загальне правило виконання зобов`язання, згідно з яким кожний з управнених суб`єктів має право вимагати виконання, а кожний із зобов`язаних суб`єктів повинен виконати зобов`язання відповідно до частки цього суб`єкта, визначеної зобов`язанням. Відповідно до частини 2 вказаної статті зобов`язання повинно виконуватися солідарно лише у разі, якщо це передбачено законодавством або договором. Тому, вимога позивача стосовно солідарного стягнення збитків є неправомірною.

Отже, вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи, дав їм належну правову оцінку, дійшов правильних висновків щодо прав та обов`язків сторін, які ґрунтуються на належних та допустимих доказах.

Інших належних доказів на підтвердження своїх доводів та заперечень викладених в поданій апеляційній скарзі, скаржником не було надано суду апеляційної інстанції.

Колегія суддів також зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод. (рішення Суду у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03, від 28.10.2010).

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

У справі, що розглядається, колегія суддів доходить висновку, що судом першої інстанції було надано позивачу вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені в апеляційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків місцевого господарського суду.

Відповідно до ст. 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що рішення господарського суду першої інстанції відповідає чинному законодавству та матеріалам справи, підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.

Згідно із ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника.

Керуючись ст.ст. 74, 129, 269, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Укpнaфта" на рішення Господарського суду міста Києва від 12.06.2019 року у справі №910/1351/19 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 12.06.2019 року у справі № 910/1351/19 залишити без змін.

3. Повернути до Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/1351/19.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного суду у порядку та в строк передбаченими ст.ст. 287-289 ГПК України.

Повний текст постанови складено 21.11.2019 року.

Головуючий суддя О.В. Агрикова

Судді М.Г. Чорногуз

О.О. Хрипун