ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" листопада 2019 р. Справа № 911/2345/19

Господарський суд Київської області у складі судді Горбасенка П.В., розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення та виклику сторін матеріали справи

за позовом Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк»

до Фізичної особи-підприємця Тищенко Валентини Миколаївни

про стягнення 52 433,81 грн.

Обставини справи:

20.09.2019 до канцелярії господарського суду Київської області надійшла позовна заява Акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" (далі - позивач) до Фізичної особи-підприємця Тищенко Валентини Миколаївни (далі - відповідач) про стягнення 52 433,81 грн заборгованості, з яких: 20 000 грн боргу за кредитом, 26 328,16 грн боргу по процентам за користування кредитом та 6 105,65 грн пені за несвоєчасне виконання зобов`язань за договором.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за кредитним договором б/н від 15.02.2013.

Ухвалою господарського суду Київської області 24.09.2019 відкрито провадження у справі, постановлено розглядати дану справу за правилами спрощеного позовного провадження, встановлено строк для подання відзиву на позов - протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження, а також встановлено строк для подання додаткових доказів у справі (за наявності) до 23.10.2019.

Відповідач не скористався правом, наданим ст. 165 ГПК України, та відзив на позовну заяву не надав.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази та оцінивши їх в сукупності, суд

ВСТАНОВИВ:

15.02.2013 Фізична особа-підприємець Тищенко Валентина Миколаївна звернулася до позивача з заявою про відкриття поточного рахунку.

Згідно заяви відповідач приєднався до „Умов та правил надання банківських послуг" (надалі - Умови), тарифів банку, що розміщені в мережі Інтернет на сайті http://privatbank.ua , які разом із заявою складають кредитний договір б/н від 01.03.2017 та взяв на себе зобов`язання виконувати умови договору.

У відповідності до ч. 2 ст. 639 Цивільного кодексу України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Згідно п. 3.5.136 умов банк надає послугу гарантованих платежів за господарськими договорами, які укладаються між клієнтами банку. Послуга надається банком як за рахунок власних коштів платника, так і за рахунок кредитних коштів. Споживачами цієї послуги є платник і одержувач платежів за господарськими договорами.

Відповідно до п. 3.31.5.2. умов банк зобов`язується надати позичальнику кредит шляхом перерахування кредитних коштів на підставі виставлених клієнтом платіжних доручень з датою виконання у майбутньому, на цілі, відмінні від сплати страхових та/або інших платежів, у межах суми, обумовленої в заяві, а також за умови виконання клієнтом зобов`язань, передбачених пунктами 3.31.6.1., 3.31.6.12. договору.

Зобов`язання з видачі кредиту або його частини згідно з умовами цього договору виникають у банка зі дня надання клієнтом платіжних доручень з датою виконання у майбутньому у межах зазначених у них сум у порядку, передбаченому п. 3.31.8.2 та з урахуванням п. 3.31.1. договору.

Згідно п. 3.31.6.1. умов клієнт зобов`язується використовувати кредит на цілі та у порядку, передбаченому пунктом 3.31.1. договору.

Пунктами 3.31.6.2. та 3.31.6.3. умов на позичальника було покладено обов`язок сплатити проценти та винагороди за користування кредитом відповідно до пунктів 3.31.9, 3.31.19, а також повернути кредит у терміни, встановлені в заяві.

За змістом п. 3.31.9.1. умов за користування кредитом у період з дати списання коштів з позичкового рахунку до дати погашення кредиту згідно з пунктами 3.31.2., 3.31.6.3., 3.31.6.16., 3.31.6.17., 3.31.7.2., 3.31.8.1. цього договору клієнт сплачує проценти та винагороди у розмірі, зазначеному у заявці.

Відповідно до п. 3.91.9.2. умов та ст. 212 ЦК України у випадку порушення клієнтом будь-якого із зобов`язань, передбачених пунктами 3.31.2, 3.31.6.3., 3.31.6.3., 3.31.6.16., 3.31.6.17., 3.31.7.2., 3.31.8.1. цього договору, клієнт сплачує банку проценти у розмірі, зазначеному у п. 3.31.2.

Сплата відсотків за користування кредитом, передбачених пунктами 3.31.9.1., 3.31.9.2. умов здійснюється в дату сплати відсотків. Дата сплати відсотків вказана в заявці (п. 3.31.9.3. умов).

Суд встановив, що позивач свої зобов`язання за кредитним договором б/н від 15.02.2013 виконав належним чином, на виконання договору перерахував на поточний рахунок відповідача кредитні кошти у розмірі 20 000 грн, що підтверджується банківською випискою, копія якої наявна в матеріалах справи.

Відповідач заборгованість по кредиту не погасив, борг за кредитом не сплатив, що підтверджується наявними матеріалами справи, внаслідок чого заборгованість останнього перед позивачем за кредитним договором б/н від 15.02.2013 станом на момент судового розгляду справи склала 20 000 грн боргу за кредитом, 26 328,16 грн боргу по процентам за користування кредитом, що підтверджується наявними матеріалами справи та не спростовано відповідачем.

Предметом позову є вимоги про стягнення з відповідача 20 000 грн боргу за кредитом, 26 328,16 грн боргу по процентам за користування кредитом та 6 105,65 грн пені за несвоєчасне виконання зобов`язань за договором.

Суд встановив, що між сторонами виникли кредитні правовідносини.

Частиною першою ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (п. 1 ч. 2 ст. 175 Господарського кодексу України).

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ч. 2 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства (ст. 530 Цивільного кодексу України).

Пунктом першим статті 193 Господарського кодексу України та статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Суд встановив, що позивач свої зобов`язання за кредитним договором б/н від 15.02.2013 виконав належним чином, на виконання договору перерахував на поточний рахунок відповідача кредитні кошти у розмірі 20 000 грн, що підтверджується банківською випискою, копія якої наявна в матеріалах справи; відповідач заборгованість по кредиту не погасив, борг за кредитом не сплатив, що підтверджується наявними матеріалами справи, внаслідок чого заборгованість останнього перед позивачем за кредитним договором б/н від 15.02.2013 станом на момент судового розгляду справи склала 20 000 грн боргу за кредитом та 26 328,16 грн боргу по процентам за користування кредитом, що підтверджується наявними матеріалами справи та не спростовано відповідачем.

Враховуючи те, що борг відповідача перед позивачем на час прийняття судового рішення не погашено, розмір вказаного боргу відповідає фактичним обставинам справи, вимоги позивача про стягнення з відповідача 20 000 грн боргу за кредитом та 26 328,16 грн боргу по процентам за користування кредитом є обґрунтованими, підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами і підлягають задоволенню.

У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем грошового зобов`язання за кредитним договором б/н від 15.02.2013, позивачем за період з 01.08.2014 по 11.07.2019 нарахована пеня в сумі 6 105,65 грн пені.

Частинами першою і третьою ст. 549 Цивільного кодексу України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові в разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення.

У сфері господарювання згідно ч. 2 ст. 217 та ч. 1 ст. 230 ГК України застосовуються господарські санкції, зокрема, штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

У випадку порушення клієнтом будь-якого із зобов`язань зі сплати процентів за користування кредитом, передбачених пунктами 3.31.62., 3.31.9.1 - 3.31.9.3. цього договору, термінів повернення кредиту, передбачених пунктами 3.31.2., 3.31.6.3., 3.31.6.16., 3.31.7.2. цього договору, винагороди, передбаченої пунктами 3.31.6.5., 3.31.9.4. - 3.31.9.6. договору, клієнт сплачує банку за кожен випадок порушення пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла у період, за який сплачується пеня (у % річних) від суми простроченого платежу за кожен день прострочки платежу (п. 3.31.10.1. умов).

Відповідно до ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Враховуючи положення вищезазначених норм, а також період нарахування пені, що вказаний позивачем в поданому ним розрахунку пені, арифметично вірний розмір пені, нарахованої за період з 01.08.2014 по 11.07.2019 загалом становить 6 105,65 грн пені. Відтак, вимога про стягнення 6 105,65 грн пені підлягає задоволенню повністю.

За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з відповідача 20 000 грн боргу за кредитом, 26 328,16 грн боргу по процентам за користування кредитом та 6 105,65 грн пені за несвоєчасне виконання зобов`язань за договором є обґрунтованими, підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами і відповідно підлягають задоволенню.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до статті 129 ГПК України, покладаються судом на відповідача.

Керуючись ст.ст. 129, 233, 237-239, 240 ГПК України, господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Позов Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до Фізичної особи-підприємця Тищенко Валентини Миколаївни про стягнення 52 433,81 грн задовольнити повністю.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Тищенко Валентини Миколаївни ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д; ідентифікаційний код 14360570) 20 000 (двадцять тисяч гривень) 00 коп. боргу за кредитом, 26 328 (двадцять шість тисяч триста двадцять вісім гривень) 16 коп. боргу по процентам за користування кредитом, 6 105 (шість тисяч сто п`ять гривень) 65 коп. пені за несвоєчасне виконання зобов`язань за договором та 1 921 (одну тисячу дев`ятсот двадцять одну гривню) 00 коп. судового збору.

Видати наказ після набрання рішення суду законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається учасниками справи до Північного апеляційного господарського суду або через Господарський суд Київської області до Північного апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено: 21.11.2019.

Cуддя П.В.Горбасенко