РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

25.11.2019Справа № 910/13368/19

За позовомПриватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС»
доПриватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія»
простягнення 99 000,00 грн.
Суддя Босий В.П.

секретар судового засідання Єрмак Т.Ю.

Представники сторін:

від позивача:не з`явився
від відповідача:Опанасенко Б.Ю.

ОБСТАИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АРКС» (надалі - ПАТ «СК «АРКС») звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» (надалі - ПАТ «УТСК») про стягнення 99 000,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ПАТ «СК «АРКС» (до зміни найменування - ПАТ «СК «АХА Страхування») на підставі договору добровільного страхування наземного транспорту №161839а8к3 від 06.06.2018 внаслідок настання страхової події - дорожньо-транспортної пригоди (надалі - «ДТП») виплачено страхове відшкодування власнику автомобіля марки «Toyota», реєстраційний номер НОМЕР_1 , а тому позивачем відповідно до положень ст. 27 Закону України «Про страхування» та статей 993, 1191 Цивільного кодексу України отримано право вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду. За твердженнями позивача, відповідальність власника транспортного засобу - автомобіля марки «Volkswagen», реєстраційний номер НОМЕР_2 , водієм якого скоєно ДТП, було застрахована ПАТ «УТСК» згідно договору (полісу) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АМ/3897886, а тому позивач вказує, що обов`язок з відшкодування йому збитків у розмірі 99 000,00 грн. покладається на відповідача.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.10.2019 за вказаним позовом відкрито провадження у справі, вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, судове засідання призначено на 29.10.2019.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.10.2019 задоволено заяву судді Карабань Я.А. від 29.10.2019 про самовідвід від розгляду позовної заяви Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» до Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» про стягнення 99 000, 00 грн. страхового відшкодування, відведено суддю Карабань Я.А. від розгляду позовної заяви у справі № 910/13368/19, матеріали справи передано уповноваженій особі для вирішення питання про автоматизований розподіл справи.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.10.2019 справу №910/13368/19 передано для розгляду судді Босому В.П.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.11.2019 справу прийнято до свого провадження суддею Босим В.П. та призначено справу до розгляду на 25.11.2019.

13.11.2019 на адресу суду від відповідача до канцелярії суду надійшли заперечення щодо розгляду даної справи в порядку спрощеного позовного провадження, в яких відповідач просив суд постановити ухвалу про розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Судом в задоволенні даного клопотання відмовлено з огляду на те, що оскільки ціна позову становить 99 000,00 грн., що є менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (малозначна справа), суд вбачав пріоритетним для даної справи її швидкий розгляд, і не вбачав складності справи чи доцільності розглядати її у порядку загального позовного провадження.

15.11.2019 до канцелярії суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач проти задоволення позовних вимог заперечував та вказував на відсутність законних підстав для виплати страхового відшкодування, оскільки транспортний засіб - автомобіль марки «Volkswagen», реєстраційний номер НОМЕР_2 , знаходився на території України з простроченням терміну перебування у митному режимі «транзит».

Представник позивача в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №072.

Згідно із ч. 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Пунктом 1 ч. 3 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

З огляду на наведені приписи господарського процесуального законодавства, приймаючи до уваги відсутність будь-яких повідомлень представника позивача про причини його неявки в судове засідання 25.11.2019, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи за відсутності представника позивача.

Представник відповідача в судове засідання з`явився, надав пояснення по суті спору, проти задоволення позовних вимог заперечував з огляду на викладені у відзиві на позовну заяву обставини.

В судовому засіданні 25.11.2019 судом проголошена вступна та резолютивна частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника відповідача, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

06.06.2018 між ПАТ «СК «АХА Страхування» (після зміни найменування - ПАТ «СК «АРКС») (страховик) та ОСОБА_1 (страхувальник) укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №161839а8к3 (надалі - «Договір»), об`єктом страхування за яким є майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням наземним транспортним засобом, а саме: автомобілем марки «Toyota», реєстраційний номер НОМЕР_1 на випадок настання страхових випадків, зокрема, пошкодження чи знищення транспортного засобу, його окремих складових частин чи додаткового обладнання внаслідок ДТП. Строк дії Договору: з 08.06.2018 по 07.06.2019.

23.10.2018 о 22:60 год. у м. Києві на вул. Жилянській сталася ДТП за участі застрахованого автомобіля марки «Toyota», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та автомобіля марки «Volkswagen», реєстраційний номер НОМЕР_2 , а саме: ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки «Volkswagen», не зайняв відповідне крайнє положення на проїзній частині, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем марки «Toyota», чим було спричинено механічні пошкодження обом автомобілям.

Факт скоєння ДТП підтверджується довідкою №104074 про дорожньо-транспортну пригоду, складеною Управлінням патрульної поліції у місті Києві.

Вказана ДТП сталася в результаті порушення водієм ОСОБА_2 п. 10.4 Правил дорожнього руху України, що підтверджується постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 19.11.2018 у справі №761/42839/18, відповідно до якої ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

На підставі страхових актів №АХА2425276 від 12.11.2018, №АХА2429728 від 27.11.2018 та №АХА2441307 від 22.01.2019 позивач, виконуючи свої зобов`язання за Договором, здійснив відшкодування завданої страхувальнику внаслідок спірної ДТП шкоди у розмірі 233 522,96 грн., що підтверджується платіжними дорученнями №513709 від 13.11.2018, №517182 від 28.11.2018 та №530106 від 23.01.2019.

Статтею 27 Закону України «Про страхування» та статтею 993 Цивільного кодексу України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Із постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 19.11.2018 у справі №761/42839/18 вбачається, що транспортний засіб - автомобіль марки «Volkswagen», реєстраційний номер НОМЕР_2 , яким спричинено ДТП, що потягнуло нанесення шкоди автомобілю марки «Toyota», реєстраційний номер НОМЕР_1 , знаходився під керуванням ОСОБА_2 , а доказів незаконного заволодіння останнім таким транспортним засобом матеріали справи не містять.

Частинами першою та другою статті 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до пунктів 1, 3 частини 1 статті 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, а за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Таким чином, за змістом вказаних норм, у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципі вини.

Вина особи, яка керувала автомобілем марки «Volkswagen», реєстраційний номер НОМЕР_2 , - ОСОБА_2 , встановлена у судовому порядку.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації автомобіля марки Volkswagen», реєстраційний номер НОМЕР_2 , застрахована ПАТ «УТСК» на підставі договору (полісу) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АМ/3897886.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Тобто, наведеними положеннями встановлено, що розмір відповідальності страховика за полісом обмежується розміром відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу в межах встановлених відповідним полісом ліміту відповідальності та франшизи.

За змістом ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, може бути визначено як експертом, так і аварійним комісаром.

Отже, належним доказом розміру відновлювального ремонту з урахування коефіцієнту фізичного зносу може бути висновок особи, яка згідно чинного законодавства України має право на проведення експертної оцінки майна (суб`єкт оціночної діяльності або аварійний комісар).

Із доданого позивачем до позову звіту №239/18 про оцінку вартості майнової шкоди, завданої власнику транспортного засобу «Toyota», реєстраційний номер НОМЕР_1 , складеного 26.11.2018 суб`єктом оціночної діяльності - ФОП Ковтуном В.І., вбачається, що вартість відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу автомобіля «Toyota», реєстраційний номер НОМЕР_1 , складає 248 960,65 грн.

Таким чином, суд приходить до висновку, що матеріалами справи належним чином підтверджено вартість відновлювального ремонту з урахування коефіцієнту фізичного зносу автомобіля марки «Toyota», реєстраційний номер НОМЕР_1 , у розмірі 248 960,65 грн., що не спростовано відповідачем.

При цьому, позивачем на виконання зобов`язань за Договором сплачено відшкодування завданої страхувальнику внаслідок спірної ДТП шкоди у розмірі 233 522,96 грн., що підтверджується платіжними дорученнями №513709 від 13.11.2018, №517182 від 28.11.2018 та №530106 від 23.01.2019.

Відповідно до п. 12.1 ст. 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

В даному випадку, положеннями договору (полісу) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АМ/3897886 було встановлено франшизу у розмірі 1 000,00 грн.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

За змістом п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком. Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна; у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування. У разі якщо заява про здійснення страхового відшкодування чи інші документи, необхідні для прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування, подані з порушенням строку, встановленого цим Законом, строк прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування та його виплату збільшується на кількість днів такого прострочення. Протягом трьох робочих днів з дня прийняття відповідного рішення страховик зобов`язаний направити заявнику письмове повідомлення про прийняте рішення.

Із доданих до позову документів вбачається, що позивачем було направлено на адресу відповідача заяву про виплату страхового відшкодування №СУ/006161/3 від 06.03.2019, до якої було додано документи, передбачені ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Проте, відповідач відмовив листом №215-В від 30.05.2019 у виплаті страхового відшкодування, оскільки на момент ДТП водій ОСОБА_2 не мав законних підстав для керування транспортним засобом - автомобілем «Volkswagen», реєстраційний номер НОМЕР_2 , термін перебування на території України якого закінчився 17.05.2018.

Вказані обставини, на думку суду, не можуть свідчити про відсутність підстав для відмови у виплаті на користь позивача суми страхового відшкодування з огляду на наступне.

По-перше, згідно позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 08.04.2019 у справі №910/14693/17, порушення митних правил ввезення автомобілів на територію України може бути предметом адміністративної відповідальності особи, яка ввезла такий транспортний засіб. Зазначені обставини не є підставою звільнення від цивільної відповідальності учасників страхових відносин відповідно до статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування».

По-друге, на момент укладення зі страхувальником договору (полісу) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АМ/3897886, відповідач мав перевірити свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу - автомобіля марки «Volkswagen», реєстраційний номер НОМЕР_2 , та не був позбавлений права встановити обставини та терміни ввезення такого транспортного засобу на територію України.

При цьому, станом на момент укладення даного полісу, згідно відповіді Чернігівської митниці Державної фіскальної служби України №4319/7/25-70-18-02/26 від 19.04.2019, термін перебування спірного транспортного засобу в режимі транзиту вже сплив. В свою чергу, відповідач, перед укладанням такого договору, мав право пересвідчитися в правомірності перебування автомобіля марки «Volkswagen», реєстраційний номер НОМЕР_2 , на території України.

За таких обставин, відповідач, укладаючи договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів - поліс №АМ/3897886, повинен був усвідомлювати ризик тих наслідків, які можуть випливати за наслідками укладення такого договору в контексті принципів цивільного законодавства щодо обов`язковості виконання зобов`язання сторонами.

Крім того, суд зазначає, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (ст. 204 Цивільного кодексу України).

Суд наголошує на тому, що суду не надано доказів визнання договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс №АМ/3897886) недійсним.

За змістом ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Частиною 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Отже, враховуючи розмір права зворотної вимоги, який перейшов до позивача, який обмежений розміром ліміту відповідальності (100 000,00 грн.) та франшизи (1 000,00 грн.) за полісом №АМ/3897886, заявлені позивачем вимоги про стягнення з відповідача страхового відшкодування у розмірі 99 000,00 грн. є правомірними та не спростовані відповідачем.

Відповідачем доказів виконання зобов`язання не надано, як і не надано доказів існування правових підстав для звільнення його від виконання свого обов`язку.

За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог у повному обсязі та стягнення з ПАТ «Українська транспортна страхова компанія» на користь ПАТ «Страхова компанія «АРКС» суми страхового відшкодування у розмірі 99 000,00 грн.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 129, 233, 237-240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» (01033, м. Київ, вул. Саксаганського, 77; ідентифікаційний код 22945712) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» (04070, м. Київ, вул. Іллінська, 8; ідентифікаційний код 20474912) суму страхового відшкодування у розмірі 99 000,00 грн. та судовий збір у розмірі 1 921,00 грн. Видати наказ.

3. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

4. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 28.11.2019.

Суддя В.П. Босий