СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" листопада 2019 р. Справа № 905/561/19

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Медуниця О.Є., суддя Білецька А.М. , суддя Зубченко І.В.

при секретарі Казаковій О.В.

за участі представників сторін:

позивача - Шайтура О.М. (в.о. генерального директора), наказ №34 від 24.05.2018р.; згідно з витягом ЄДРПОУ № від 16.10.19 р.,

відповідача - не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу відповідача (вх.2770) на рішення господарського суду Донецької області від 13.08.2019 (суддя Лейба М.О., повний текст складено 13.08.2019) у справі №905/561/19

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВИЙ ДІМ "АГРОХІМ", м.Зміїв, Харківська область

до Приватного підприємства "Кінний завод "МІЛЛЕННІУМ", с.Ключове, Нікольський район, Донецька область

про стягнення 1577410,20 грн.,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВИЙ ДІМ "АГРОХІМ", звернувся до господарського суду Донецької області з позовною заявою до Приватного підприємства "Кінний завод "МІЛЛЕННІУМ" про стягнення 1577410,20 грн., з яких: сума боргу за поставку товару - 1010110 грн., пеня - 176010,25 грн., 3% річних - 14756,95 грн., штраф - 376533,00 грн., за договором постачання №Л2018/13/70 від 04.05.2018.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором постачання №Л2018/13/70 від 04.05.2018 в частині повної та своєчасної оплати вартості поставленого позивачем товару.

Рішенням господарського суду Донецької області від 13.08.2019 у справі №905/561/19 позов задоволено частково. Стягнуто з Приватного підприємства "Кінний завод "МІЛЛЕННІУМ" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВИЙ ДІМ "АГРОХІМ" суму основного боргу у розмірі 1010110 грн., 3% річних у розмірі 14749,87 грн., пеню у сумі 162770,04 грн., штраф у сумі 376533,00 грн. В задоволенні інших позовних вимог - відмовлено.

Задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення з відповідача суми основного боргу, суд першої інстанції встановив факт неналежного виконання відповідачем свого обов`язку з повної оплати поставленого позивачем товару за договором постачання №Л2018/13/70 від 04.05.2018, у зв`язку з чим у відповідача виникла заборгованість в розмірі 1010110 грн.

Перевіривши здійснений позивачем розрахунок 3% річних, суд першої інстанції встановив, що їх розмір за період з 12.05.2018 по 19.03.2019 складає 14749,87 грн., у зв`язку з чим позовні вимоги в цій частині задовольнив частково.

Частково задовольняючи позовні вимоги про стягнення з відповідача пені, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем при здійсненні розрахунку не дотримано вимоги ч.6 ст.232 Господарського кодексу України, у зв`язку з чим, здійснивши власний розрахунок, суд стягнув з відповідача пеню в розмірі 162770,04 грн.

Позовні вимоги в частині стягнення штрафу задоволені господарським судом Донецької області повністю, з посиланням на їх обґрунтованість та правильність нарахування.

Відповідач із вказаним рішенням не погодився, звернувся до Східного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить це рішення скасувати в частині задоволених позовних вимог про стягнення пені в розмірі 162770,04 грн. та штрафу в розмірі 376533 грн. Просить прийняти в цій частині нове рішення, яким в позові відмовити.

В апеляційній скарзі відповідач посилається на те, що в п.6.3 договору постачання №Л2018/13/70 прямо не передбачено обов`язку відповідача сплатити пеню та штраф у разі прострочення виконання зобов`язання з оплати товару, а зазначено лише про право позивача виставити відповідачу рахунок на сплату неустойки. Вказаним правом, як зазначає відповідач, позивач не скористався. Відповідач зазначає про те, що після спливу 31.12.2018 строку дії договору, припинилась на майбутнє дія п.6.3 договору щодо права позивача виставити відповідачу рахунок на сплату неустойки. Крім того, відповідач зазначає, що одночасне стягнення з нього штрафу та пені за одне й те саме порушення свідчить про недотримання судом першої інстанції положень ст.61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Позивач надав суду відзив на апеляційну скаргу, в якому проти доводів відповідача заперечує, зокрема, з тих підстав, що чинним законодавством передбачена можливість одночасного нарахування пені та штрафу за прострочення виконання зобов`язання, що узгоджується з практикою Верховного Суду. Вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, просить залишити його без змін, апеляційну скаргу відповідача - без задоволення.

Відповідач в судове засідання 19.11.2019 не з`явився, хоча належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

Розгляд справи вже відкладався ухвалою суду від 24.10.2019 у звязку із неявкою відповідача.

Відповідно до ч.12 ст.270 ГПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Оскільки судом апеляційної інстанції створено всі необхідні умови для реалізації відповідачем своїх процесуальних прав, належним чином повідомлено відповідача про час та місце розгляду справи, надано додатковий час для явки представника в судове засідання, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника відповідача.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила наступне.

04.05.2018р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВИЙ ДІМ "АГРОХІМ" (постачальник) та Приватним підприємством "Кінний завод "МІЛЛЕННІУМ" (покупець) укладено договір постачання №Л2018/13/70 (далі- договір) (а.с.11).

Згідно п.1.1 договору, постачальник зобов`язався поставляти (передавати) товар у власність покупця, а покупець - прийняти вказаний товар і сплатити за нього на умовах договору.

Предметом постачання є товар, вказаний в специфікаціях до цього договору (товар) (п.1.2 договору).

Відповідно до п.2.1.1, п.2.1.2 договору товар, вказаний в п.1.2 цього договору, поставляється покупцеві партіями. Кожна партія товару визначається специфікацією, в якій зазначається: найменування, загальна кількість, асортимент (номенклатура) і комплектність товару, а також вказується термін постачання і оплати товару.

Партія товару, яка погоджена відповідною специфікацією, має бути поставлена покупцеві не пізніше дати, вказаної в специфікації (п.3.1 договору).

Згідно п.3.2 договору базис постачання товару - EXW склад постачальника ("ІНКОТЕРМС 2010 Міжнародних правил тлумачення торгових термінів") або інший склад, що буде погоджено сторонами додатково.

Датою переходу права власності на товар є дата виписки видаткової накладної (п.3.3 договору).

В п.4.1, п.4.2 договору зазначено, що вартість і термін оплати кожної партії товару, що поставляється, визначається в специфікації. Оплата товару здійснюється в національній валюті України - гривні, шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок або внесення готівки в касу постачальника.

За умовами п.5.2.2 договору, покупець зобов`язався оплачувати товар відповідно до умов договору (у разі оплати шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника в платіжних документах покупець зобов`язаний вказати номер договору і номер специфікації, згідно якої робиться оплата товару).

У разі якщо покупцем в платіжних документах не вказано номер договору і номер специфікації, згідно якої робиться оплата товару або при оплаті товару шляхом внесення готівки в касу постачальника, зарахування оплати робиться в рахунок погашення заборгованості по специфікаціях на розсуд постачальника (п.5.3.2 договору).

Пунктом 6.3 договору передбачено, що за недотримання покупцем термінів оплати товару визначених специфікацією, постачальник має право виставити покупцю рахунок на сплату неустойки у вигляді: штрафу у розмірі 30% від загальної суми специфікації, по якій допущено прострочення, і пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ на суму заборгованості по специфікації, по якій допущено прострочення, за кожен день цього прострочення.

Договір набуває чинності з моменту підписання його сторонами і діє до 31.12.2018р., а в частині фінансових зобов`язань - до моменту повного виконання сторонами взятих на себе за даною угодою зобов`язань (п.9.1 договору).

Сторонами підписано специфікації №1-33Р(К) від 04.05.2018р., №2-33Р(К) від 05.05.2018р., №4-33Р(К) від 07.05.2018р., №5-33Р(К) від 08.05.2018р., №6-33Р(К) від 14.05.2018р., №7-33Р(К) від 22.05.2018р., №8-33Р(К) від 24.05.2018р., №9-33Р(К) від 31.05.2018р., №10-33Р(К) від 05.06.2018р., №11-33Р(К) від 08.06.2018р., №12-33Р(К) від 04.09.2018р. до договору, в яких зазначено найменування товару, одиницю виміру, кількість, ціну, строки, умови поставки та оплати товарів.

Згідно п.4 специфікації №1-33Р(К) від 04.05.2018р. (а.с.14) товар на загальну суму 214200 грн. оплачується покупцем в наступному порядку: 64260 грн. - до 15.05.2018р. (включно), 42840 грн. - до 01.09.2018р. (включно), 107100 грн. - до 01.11.2018р. (включно).

Згідно п.4 специфікації №2-33Р(К) від 05.05.2018р. (а.с.16) товар на загальну суму 141960 грн. оплачується покупцем в наступному порядку: 42588 грн. - до 11.05.2018р. (включно), 28392 грн. - до 01.09.2018р. (включно), 70980 грн. - до 01.11.2018р. (включно).

Згідно п.4 специфікації №4-33Р(К) від 07.05.2018р. (а.с.18) товар на загальну суму 171000 грн. оплачується покупцем в наступному порядку: 51300 грн. - до 14.05.2018р. (включно), 34200 грн. - до 01.09.2018р. (включно), 85500 грн. - до 01.11.2018р. (включно).

Згідно п.4 специфікації №5-33Р(К) від 08.05.2018р. (а.с.20) товар на загальну суму 2700 грн. оплачується покупцем в наступному порядку: 810 грн. - до 15.05.2018р. (включно), 540 грн. - до 01.09.2018р. (включно), 1350 грн. - до 01.11.2018р. (включно).

Згідно п.4 специфікації №6-33Р(К) від 14.05.2018р. (а.с.22) товар на загальну суму 18000 грн. оплачується покупцем в наступному порядку: 5400 грн. - до 21.05.2018р. (включно), 3600 грн. - до 01.09.2018р. (включно), 9000 грн. - до 01.11.2018р. (включно).

Згідно п.4 специфікації №7-33Р(К) від 22.05.2018р. (а.с.24) товар на загальну суму 201750 грн. оплачується покупцем в наступному порядку: 60525 грн. - до 11.06.2018р. (включно), 40350 грн. - до 01.09.2018р. (включно), 100875 грн. - до 01.11.2018р. (включно).

Згідно п.4 специфікації №8-33Р(К) від 24.05.2018р. (а.с.27) товар на загальну суму 120000 грн. оплачується покупцем в наступному порядку: 36000 грн. - до 11.06.2018р. (включно), 24000 грн. - до 01.09.2018р. (включно), 60000 грн. - до 01.11.2018р. (включно).

Згідно п.4 специфікації №9-33Р(К) від 31.05.2018р. (а.с.29) товар на загальну суму 189000 грн. оплачується покупцем в наступному порядку: 56700 грн. - до 15.06.2018р. (включно), 37800 грн. - до 01.09.2018р. (включно), 94500 грн. - до 01.11.2018р. (включно).

Згідно п.4 специфікації №10-33Р(К) від 05.06.2018р. (а.с.31) товар на загальну суму 40500 грн. оплачується покупцем в наступному порядку: 12150 грн. - до 22.06.2018р. (включно), 8100 грн. - до 01.09.2018р. (включно), 20250 грн. - до 01.11.2018р. (включно).

Згідно п.4 специфікації №11-33Р(К) від 08.06.2018р. (а.с.33) товар на загальну суму 60000 грн. оплачується покупцем в наступному порядку: 18000 грн. - до 15.06.2018р. (включно), 12000 грн. - до 01.09.2018р. (включно), 30000 грн. - до 01.11.2018р. (включно).

Згідно п.4 специфікації №12-33Р(К) від 04.09.2018р. (а.с.35) товар на загальну суму 96000 грн. оплачується покупцем в наступному порядку: 28800 грн. - до 12.09.2018р. (включно), 67200 грн. - до 01.11.2018р. (включно).

Позивач, на виконання умов договору та специфікацій до нього, поставив відповідачу товар на загальну суму 1 255 110 грн., що підтверджується видатковими накладними: №ТД1078 від 04.05.2018р. на суму 214200 грн. (а.с.15), №ТД1243 від 08.05.2018р. на суму 141960 грн. (а.с.17), №ТД1245 від 08.05.2018р. на суму 171000 грн. (а.с.19), №ТД1244 від 08.05.2018р. на суму 2700 грн. (а.с.21), №ТД1358 від 14.05.2018р. на суму 18000 грн. (а.с.23), №ТД1538 від 22.05.2018р. на суму 180660 грн. (а.с.25), №ТД1852 від 08.06.2018р. на суму 21090 грн. (а.с.26), №ТД1581 від 24.05.2018р. на суму 120000 грн. (а.с.28), №ТД1742 від 01.06.2018р. на суму 189000 грн. (а.с.30), №ТД1818 від 05.06.2018р. на суму 40500 грн. (а.с.32), №ТД1856 від 08.06.2018р. на суму 60000 грн. (а.с.34), №ТД2540 від 06.09.2018р. на суму 96000 грн. (а.с.36).

Вказані накладні підписані представниками сторін та скріплені печатками підприємств.

Як зазначає позивач, відповідач оплатив товар частково, на суму 245000 грн., залишок боргу складає 1 010 110 грн.

Вказані обставини стали підставою для звернення позивача до суду з цим позовом про стягнення з відповідача основного боргу в розмірі 1 010 110 грн. Позивачем також нараховано пеню у розмірі 176010,25 грн. та штраф у сумі 376533 грн. на підставі п.6.3 договору, а також 3% річних у розмірі 14756,95 грн. на підставі ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України.

Судова колегія враховує наступне.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином згідно умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства...

Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За положеннями статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Факт поставки позивачем відповідачу товару на загальну суму 1255110 грн. підтверджується наданими до матеріалів справи видатковими накладними (а.с.15, 17, 19, 21, 23, 25, 26, 28, 30, 32, 34, 36).

Вказані накладні містять всі обов`язкові реквізити, передбачені Законом України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", зокрема, посилання на договір №Л2018/13/70 від 04.05.2018, дату складання, найменування, кількість та вартість товару, підписані представниками сторін без будь-яких зауважень, скріплені печатками підприємств.

Відповідач не заперечує факт поставки товару.

Відповідно до п.4.1 договору вартість і термін оплати кожної партії товару, що поставляється, визначається в специфікації.

В п.4 специфікацій №1-33Р(К) від 04.05.2018р., №2-33Р(К) від 05.05.2018р., №4-33Р(К) від 07.05.2018р., №5-33Р(К) від 08.05.2018р., №6-33Р(К) від 14.05.2018р., №7-33Р(К) від 22.05.2018р., №8-33Р(К) від 24.05.2018р., №9-33Р(К) від 31.05.2018р., №10-33Р(К) від 05.06.2018р., №11-33Р(К) від 08.06.2018р., №12-33Р(К) від 04.09.2018р. до договору сторони узгодили графіки оплати поставленого товару.

Враховуючи умови оплати, визначені в специфікаціях, відповідач мав сплатити вартість товару, отриманого від позивача згідно видаткової накладної №ТД1078 від 04.05.2018р. на суму 214200,00 грн. в наступному порядку: 64260,00 грн. - до 15.05.2018р. (включно), 42840,00 грн. - до 01.09.2018р. (включно), 107100,00 грн. - до 01.11.2018р. (включно);

згідно видаткової накладної №ТД1243 від 08.05.2018р. на суму 141960,00 грн. в наступному порядку: 42588,00 грн. - до 11.05.2018р. (включно), 28392,00 грн. - до 01.09.2018р. (включно), 70980,00 грн. - до 01.11.2018р. (включно);

згідно видаткової накладної №ТД1245 від 08.05.2018р. на суму 171000,00 грн. в наступному порядку: 51300,00 грн. - до 14.05.2018р. (включно), 34200,00 грн. - до 01.09.2018р. (включно), 85500,00 грн. - до 01.11.2018р. (включно);

згідно видаткової накладної №ТД1244 від 08.05.2018р. на суму 2700,00 грн. в наступному порядку: 810,00 грн. - до 15.05.2018р. (включно), 540,00 грн. - до 01.09.2018р. (включно), 1350,00 грн. - до 01.11.2018р. (включно);

згідно видаткової накладної №ТД1358 від 14.05.2018р. на суму 18000,00 грн. в наступному порядку: 5400,00 грн. - до 21.05.2018р. (включно), 3600,00 грн. - до 01.09.2018р. (включно), 9000,00 грн. - до 01.11.2018р. (включно);

згідно видаткових накладних №ТД1538 від 22.05.2018р. на суму 180660,00 грн. та №ТД1852 від 08.06.2018р. на суму 21090,00 грн. в наступному порядку: 60525,00 грн. - до 11.06.2018р. (включно), 40350,00 грн. - до 01.09.2018р. (включно), 100875,00 грн. - до 01.11.2018р. (включно);

згідно видаткової накладної №ТД1581 від 24.05.2018р. на суму 120000,00 грн. в наступному порядку: 36000,00 грн. - до 11.06.2018р. (включно), 24000,00 грн. - до 01.09.2018р. (включно), 60000,00 грн. - до 01.11.2018р. (включно);

згідно видаткової накладної №ТД1742 від 01.06.2018р. на суму 189000,00 грн. в наступному порядку: 56700,00 грн. - до 15.06.2018р. (включно), 37800,00 грн. - до 01.09.2018р. (включно), 94500,00 грн. - до 01.11.2018р. (включно);

згідно видаткової накладної №ТД1818 від 05.06.2018р. на суму 40500,00 грн. в наступному порядку: 12150,00 грн. - до 22.06.2018р. (включно), 8100,00 грн. - до 01.09.2018р. (включно), 20250,00 грн. - до 01.11.2018р. (включно);

згідно видаткової накладної №ТД1856 від 08.06.2018р. на суму 60000,00 грн. в наступному порядку: 18000,00 грн. - до 15.06.2018р. (включно), 12000,00 грн. - до 01.09.2018р. (включно), 30000,00 грн. - до 01.11.2018р. (включно);

згідно видаткової накладної №ТД2540 від 06.09.2018р. на суму 96000,00 грн. в наступному порядку: 28800,00 грн. - до 12.09.2018р. (включно), 67200,00 грн. - до 01.11.2018р. (включно).

Таким чином, позивач має право вимагати у відповідача належного виконання умов договору на постачання, в тому числі, оплатити поставлений за видатковими накладними товар в строки, обумовлені в специфікаціях.

Як свідчать матеріали справи, відповідач оплатив товар частково, на суму 245000 грн., що підтверджується платіжними дорученнями №180 від 18.05.2018 на суму 65000 грн., №187 від 31.05.2018 на суму 40000 грн., №190 від 07.05.2018 на суму 40000 грн., №270 від 30.08.2018 на суму 100000 грн. (а.с.37-40).

Вказані платіжні доручення містять посилання на договір №Л2018/13/70 від 04.05.2018, однак, в них не зазначено номер специфікації, згідно якої здійснюється оплата товару.

За таких обставин, позивач скористався своїм правом, передбаченим п.5.3.2 договору щодо зарахування оплати на свій розсуд та зарахував здійснені відповідачем оплати в рахунок погашення заборгованості за договором в хронологічному порядку її виникнення, що відображено в розрахунку позивача (а.с.41-42).

Отже, неоплаченим залишився товар на суму 1 010 110 грн.

Сума боргу відповідача підтверджується наданим позивачем матеріалами (договором, специфікаціями до нього, видатковими накладними, платіжними дорученнями, розрахунком ціни позову).

Відповідач заборгованість в добровільному порядку не сплатив, не представив суду доказів погашення боргу.

Враховуючи непогашення відповідачем суми основного боргу, вказаної позивачем, колегія суддів погоджується з висновком господарського суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову про стягнення з відповідача на користь позивача 1010110 грн. основного боргу.

В апеляційній скарзі відповідач не заперечує факт поставки товару та розмір основного боргу, стягнутого за рішенням суду першої інстанції у цій справі.

Позивач в позові просив суд стягнути з відповідача пеню в розмірі 176010,25 грн. та штраф в розмірі 376533 грн. на підставі п.6.3 договору.

Судова колегія враховує наступне.

За порушення у сфері господарювання учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених ГК України, іншими законами та договором (ч. 2 ст. 193, ч. 1 ст. 216 та ч. 1 ст. 218 ГК України).

Одним із видів господарських санкцій згідно з ч. 2 ст. 217 ГК України є штрафні санкції, до яких віднесено штраф та пеню (ч. 1 ст. 230 ГК України).

Розмір штрафних санкцій відповідно до ч. 4 ст. 231 ГК України встановлюється законом, а в разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в передбаченому договором розмірі. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або в певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Такий вид забезпечення виконання зобов`язання як пеня та її розмір встановлено ч. 3 ст. 549 ЦК України, ч. 6 ст. 231 ГК України, статтями 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" та ч. 6 ст. 232 ГК України.

Право встановити в договорі розмір та порядок нарахування штрафу надано сторонам частиною 4 ст. 231 ГК України.

Можливість одночасного стягнення пені та штрафу за порушення окремих видів господарських зобов`язань передбачено частиною 2 ст. 231 ГК України.

В інших випадках порушення виконання господарських зобов`язань чинне законодавство не встановлює для учасників господарських відносин обмежень передбачати в договорі одночасне стягнення пені та штрафу, що узгоджується із свободою договору, встановленою статтею 627 ЦК України, коли сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання за договором, штрафу та пені не суперечить ст.61 Конституції України, оскільки згідно зі ст. 549 ЦК України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до ст. 230 ГК України - видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду у складі колегії Касаційного господарського суду від 27.09.2019 у справі №923/760/16, від 19.09.2019 у справі №904/5770/18, 09.02.2018 у справі №911/2813/17, а також від 22.03.2018р у справі №911/1351/17.

В п.6.3 договору сторони передбачили, що за недотримання покупцем термінів оплати товару визначених специфікацією, постачальник має право виставити покупцю рахунок на сплату неустойки у вигляді: штрафу у розмірі 30% від загальної суми специфікації, по якій допущено прострочення, і пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ на суму заборгованості по специфікації, по якій допущено прострочення, за кожен день цього прострочення.

Враховуючи наведене, доводи відповідача в апеляційній скарзі про неможливість одночасного застосування штрафу та пені за порушення строків виконання зобов`язань за договором поставки є помилковими, оскільки в договорі постачання №Л2018/13/70 від 04.05.2018 сторони передбачили можливість одночасного стягнення з покупця штрафу та пені у разі порушення останнім свого зобов`язання з оплати товару, і така умова договору не суперечить приписам чинного законодавства.

Відповідно до частини 6 статті 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання грошового зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Позивачем заявлено до стягнення пеню за період загалом з 12.05.2018 по 19.03.2019, із зазначенням дати виникнення прострочення, суми боргу та розміру пені за кожною видатковою накладною.

Колегією суддів встановлено, що при розрахунку розміру пені позивачем не враховано положень ч.6 ст.232 Господарського кодексу України та нараховано пеню поза межами шестимісячного строку з дня прострочення виконання відповідачем грошового зобов`язання.

Здійснивши власний розрахунок за допомогою інформаційно-аналітичного центру «Ліга» колегія суддів встановила, що розмір пені загалом складає 162770,04 грн., як правильно встановив суд першої інстанції.

В апеляційній скарзі відповідач не заперечує проти розрахунку розміру пені.

За таких обставин, суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив позовні вимоги про стягнення пені частково та стягнув з відповідача на користь позивача пеню в розмірі 162770,04 грн.

Враховуючи встановлений факт прострочення виконання відповідачем зобов`язання з оплати товару, позивачем правомірно нараховано відповідачу штраф в розмірі 30% від загальної суми специфікацій на підставі п.6.3 договору.

Колегія суддів, перевіривши розрахунок позивача, погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог в цій частині повністю та стягнення з відповідача на користь позивача 376533 грн. штрафу.

В апеляційній скарзі відповідач посилається на те, що в п.6.3 договору постачання №Л2018/13/70 прямо не передбачено обов`язку відповідача сплатити пеню та штраф у разі прострочення виконання зобов`язання з оплати товару, а зазначено лише про право позивача виставити відповідачу рахунок на сплату неустойки. Вказаним правом, як зазначає відповідач, позивач не скористався. Відповідач зазначає про те, що після спливу 31.12.2018 строку дії договору, припинилась на майбутнє дія п.6.3 договору щодо права позивача виставити відповідачу рахунок на сплату неустойки.

Колегія суддів не погоджується з такими доводами відповідача, оскільки умовами п.6.3 договору передбачено саме право, а не обов`язок відповідача виставляти рахунок на сплату неустойки.

Крім того, положення п.6.3 договору кореспондуються з положеннями ч. 3 ст. 549 ЦК України, ч. 6 ст. 231 ГК України, якими передбачено відповідальність у вигляді сплати неустойки (штрафу та пені) у разі невиконання чи неналежного виконання учасником господарських відносин своїх зобов`язань.

Отже, не виставлення позивачем рахунку на сплату неустойки не свідчить про відсутність підстав для її стягнення з відповідача, з огляду на встановлений судом факт порушення останнім договірних зобов`язань, що є підставою для притягнення його до відповідальності у вигляді сплати неустойки на підставі п.6.3 договору, ч. 3 ст. 549 ЦК України, ч. 6 ст. 231 ГК України.

При цьому, строк дії договору та строк виконання зобов`язання за договором не є тотожними поняттями.

Закінчення строку дії договору не є підставою припинення зобов`язань за договором, зокрема, в частині оплати поставленого товару.

Таким чином, правомірним є нарахування позивачем пені, зокрема, після закінчення строку дії договору №Л2018/13/70 від 04.05.2018, за прострочення виконання відповідачем зобов`язання з оплати товару, яке мало місце під час дії цього договору, але з урахуванням часового обмеження, встановленого ч.6 ст.232 Господарського кодексу України.

Враховуючи наведене, доводи апеляційної скарги відповідача ґрунтуються на неправильному тлумаченні умов договору та приписів чинного законодавства, у зв`язку з чим не приймаються судом.

Рішення суду першої інстанції в частині стягнення з відповідача 3% річних в розмірі 14749,87 грн. сторонами не оскаржується, апеляційна скарга відповідача не містить доводів стосовно цієї частини позовних вимог, а тому, відповідно ч.1 ст.269 ГПК України, оскаржуване рішення суду в частині стягнення з відповідача 3% річних не переглядається в апеляційному порядку.

Доводи апеляційної скарги відповідача не спростовують висновків господарського суду Донецької області.

Приймаючи до уваги всі наведені обставини в їх сукупності, судова колегія дійшла висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, що є підставою для залишення апеляційної скарги відповідача без задоволення, а рішення господарського суду Донецької області від 13.08.2019 року у справі №905/561/19 - без змін.

З урахуванням приписів статті 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на відповідача.

Враховуючи викладене, керуючись ст.270, п.1 ч.1 ст. 275, ст.ст.276, 282, Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення

Рішення господарського суду Донецької області від 13.08.2019 року у справі №905/561/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку ст.ст.287-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 25.11.2019р.

Головуючий суддя О.Є. Медуниця

Суддя А.М. Білецька

Суддя І.В. Зубченко