ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2019 року м. ОдесаСправа № 915/657/13
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Бєляновського В.В., суддів: Богатиря К.В., Мишкіної М.А.

при секретарі - Лук`ященко В.Ю.

за участю представників:

Від позивача: не з`явився

Від відповідача: не з`явився

від третіх осіб: не з`явився

Від органу ДВС: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі

апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця Щербини Олексія Олексійовича

на ухвалу господарського суду Миколаївської області від 26.09.2019, суддя в І інстанції Давченко Т.М, повний текст якої складено 26.09.2019 в м. Миколаєві

за скаргою фізичної особи-підприємця Щербини Олексія Олексійовича на дії державного виконавця Арбузинського районного відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Миколаївській області

у справі № 915/657/13

за позовом: фізичної особи-підприємця Щербини Олексія Олексійовича,

до відповідача: Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Миколаївгаз",

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача:

1) ОСОБА_1 ,

2) ОСОБА_2 ,

3) ОСОБА_3 ,

4) ОСОБА_4 ,

5) ОСОБА_5 ,

6) ОСОБА_6 ,

7) ОСОБА_7 ,

8) ОСОБА_8 ,

9) ОСОБА_9 ,

10) ОСОБА_10 ,

11) ОСОБА_11 ,

12) ОСОБА_12 ,

13) ОСОБА_13 ,

14) ОСОБА_14

про зобов`язання відповідача вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Миколаївської області від 23.05.2013 у справі № 915/657/13 позов задоволено у повному обсязі, зобов`язано ПАТ по газопостачанню та газифікації "Миколаївгаз" за власний рахунок провести механічне від`єднання від належної ФОП Щербині О.О. газової мережі відводів до будинків абонентів: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 в смт Арбузинка Миколаївської області.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 30.07.2013 та постановою Вищого господарського суду України від 23.10.2013 рішення господарського суду Миколаївської області від 23.05.2013 у справі № 915/657/13 залишено без змін.

31.07.2019 року ФОП Щербина О.О. здав на пошту адресовану господарському суду Миколаївської області скаргу на дії державного виконавця, в якій просив визнати неправомірними дії державного виконавця Арбузинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області Дерій М.А. при винесення постанови ВП № 43488697 про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання наказу господарського суду Миколаївської області від 13.01.2014 у справі № 915/657/13; визнати незаконною та скасувати постанову ВП № 43488697 державного виконавця Арбузинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області Дерій М.А. від 11.07.2019 про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання наказу господарського суду Миколаївської області від 13.01.2014 у справі № 915/657/13.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 26.09.2019 скаргу ФОП Щербини О.О. на дії та рішення державного виконавця залишено без розгляду на підставі ст. 118 ГПК України.

ФОП Щербина О.О. у поданій до Південно-західного апеляційного господарського суду апеляційній скарзі просить зазначену ухвалу скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Підставами для скасування ухвали господарського суду скаржник зазначає неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело до невідповідності висновків суду обставинам справи та прийняття незаконного рішення.

Скаржник вказує те, що про порушене право йому стало відомо 25.07.2019р. виключно після того, як його уповноважений представник ознайомився з матеріалами виконавчого провадження. Отже, виходячи з положень п. «а» ч. 1 ст. 341 ГПК України моментом, коли стягувач дізнався про порушення свого права є 25.07.2019р. і скаргу подано 31.07.2019 р., тобто у межах строку, що визначений законом.

У відзивах на апеляційну скаргу акціонерне товариство оператор газорозподільної системи "Миколаївгаз" та Арбузинський районний відділ державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Миколаївській області заперечують проти її задоволення посилаючись на безпідставність викладених у ній доводів і просять оскаржувану ухвалу місцевого суду залишити без змін, вважаючи її законною та обґрунтованою.

Відповідач та орган ДВС зазначають, що постанова про закінчення виконавчого провадження ВП № 43488697 винесена державним виконавцем 11.07.2019, направлена скаржнику рекомендованим поштовим відправленням і отримана останнім 18.07.2019, про що свідчить роздруківка з офіційного сайту Укрпошти. У поданій апеляційній скарзі скаржник сам підтверджує, що постанову про закінчення виконавчого провадження винесену державними виконавцем 11.07.2019 отримав 18.07.2019.

Таким чином, останнім днем строку для оскарження постанови є 29.07.2019, а не 31.07.2019, коли скаржник звернувся до господарського суду Миколаївської області зі скаргою.

Виходячи з викладеного вище скаржник звернувся до господарського суду із пропуском десятиденного строку, встановленого пунктом «а» частини 1 статті 341 ГПК України, а відповідно до статті 118 ГПК України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Про день, час і місце розгляду апеляційної скарги усі учасники судового процесу в порядку передбаченому ст. ст. 120, 121 ГПК України заздалегідь були повідомлені належним чином, проте не скористалися наданим законом правом на участь своїх представників в засіданні суду.

Оскільки матеріали справи містять обсяг відомостей, достатній для розгляду апеляційної скарги, а частиною 12 ст. 270 ГПК передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності в судовому засіданні представників сторін та за наявними у справі матеріалами.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, дослідивши наявні у справі матеріали, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваної ухвали, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено місцевим господарським судом, 13.01.2014 господарським судом Миколаївської області було видано відповідний наказ на виконання рішення господарського суду Миколаївської області від 23.05.2013 у справі № 915/657/13, який ФОП Щербина О.О. подав для виконання до Арбузинського відділу ДВС, і останній постановою від 28.05.2014 відкрив виконавче провадження ВП № 43488697 з примусового його виконання.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 20.10.2017 у справі № 915/657/13 задоволено заяву ПАТ "Миколаївгаз" та змінено спосіб та порядок виконання рішення суду у даній справі, виклавши абзац 2 його резолютивної частини в наступній редакції:

Зобов`язати Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації "Миколаївгаз" (54003, м.Миколаїв, вул.Чигрина, 159, ідентифікаційний код 05410263) за власний рахунок припинити (обмежити) газопостачання шляхом перекриття запірних пристроїв та їх опломбування від належної Фізичній особі-підприємцю Щербині Олексію Олексійовичу ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) газової мережі до будинків абонентів: ОСОБА_1 , АДРЕСА_2 , ОСОБА_2 , АДРЕСА_3 , ОСОБА_3 , АДРЕСА_4 , ОСОБА_4 , АДРЕСА_5 , ОСОБА_5 , АДРЕСА_6 , ОСОБА_6 , АДРЕСА_7 , ОСОБА_7 , АДРЕСА_8 , ОСОБА_8 , АДРЕСА_9 , ОСОБА_9 , АДРЕСА_10 , ОСОБА_10 , АДРЕСА_11 , ОСОБА_11 , АДРЕСА_12 , ОСОБА_12 , АДРЕСА_13 , ОСОБА_13 , АДРЕСА_14 .

Оскаржуваною постановою державного виконавця Арбузинського ВДВС Дерій М.А. від 11.07.2019 виконавче провадження № 43488697 з примусового виконання наказу суду від 13.01.2014 у даній справі закінчено на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39, ст. 40 Закону України "Про виконавче провадження" у зв`язку з повним фактичним виконанням судового рішення.

Того ж дня, вказану постанову було надіслано державним виконавцем сторонам виконавчого провадження та господарському суду Миколаївської області, що підтверджується супровідним листом від 11.07.2019 № 7294/4 і поштовим конвертом з відбитком календарного штемпелю та отримано ФОП Щербиною О.О. 18.07.2019, про що ним зазначено у своїй скарзі.

ФОП Щербина О.О. звернувся зі скаргою на дії державного виконавця щодо винесення постанови про закінчення виконавчого провадження ВП № 43488697 від 11.07.2019 до господарського суду Миколаївської області 31.07.2019 року.

Судове рішення за своєю суттю охороняє права, свободи та законні інтереси фізичних та юридичних осіб, а виконання судового рішення є завершальною стадією судового провадження, яким досягається кінцева мета правосуддя - захист інтересів фізичних та юридичних осіб і реальне поновлення їхніх порушених прав.

Гарантією прав фізичних і юридичних осіб у виконавчому провадженні є можливість оскарження дій або бездіяльності виконавців та посадових осіб органів державної виконавчої служби.

Так, оскарження рішень, дій або бездіяльності виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення передбачено нормами як Закону України "Про виконавче провадження" (частина 1 статті 74), так і нормами Господарського процесуального кодексу України (стаття 339).

Однак, норми Закону України "Про виконавче провадження" та норми Господарського процесуального кодексу України, які є законодавчими актами однакової юридичної сили, встановлюють неоднаковий строк для оскарження рішень, дій або бездіяльності державного, приватного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення.

Так, за приписами частини 5 статті 74 Закону України "Про виконавче провадження" рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

Натомість, приписами пункту "а" частини 1 статті 341 Господарського процесуального кодексу України, встановлено, що відповідну скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права.

При цьому, враховуючи положення статті 115 Господарського процесуального кодексу України та рішення Конституційного Суду України від 07.07.1998 №11-рп/98, десятиденний строк, зазначений у пункті "а" частини 1 статті 341 Господарського процесуального кодексу України, необхідно обчислювати в календарних днях.

За змістом частини 1 статті 3 Господарського процесуального кодексу України, при здійсненні судочинства господарський суд керується положеннями Господарського процесуального кодексу України, а не Законом України "Про виконавче провадження".

Господарський процесуальний кодекс України регулює порядок оскарження саме до господарського суду дій державного/приватного виконавця, на виконанні якого перебуває судове рішення цього суду. Право на звернення зі скаргою і порядок її розгляду та постановлення ухвали пов`язані з наявністю ухваленого за правилами Господарського процесуального кодексу України судового рішення та з його примусовим виконанням.

В той час, як Закон України "Про виконавче провадження" регулює оскарження дій виконавця не тільки до суду, а й до інших органів, що вбачається з приписів частини 3 статті 74 Закону України "Про виконавче провадження".

Також Закон України "Про виконавче провадження" регулює відносини з оскарження рішень, дій або бездіяльності виконавців при виконанні не тільки судових рішень, але й інших виконавчих документів, про що зазначено у частині 1 статті 3 Закону України "Про виконавче провадження".

Отже, стаття 74 Закону України "Про виконавче провадження" є загальною нормою по відношенню до статтей 339-341 Господарського процесуального кодексу України, оскільки застосовується до більш широкого кола відносин, а саме: 1) відносин, які виникають при оскарженні дій щодо виконання будь-якого виконавчого документа, а не тільки рішення суду; 2) відносин, які виникають при оскарженні дій державного виконавця не тільки до суду, але й до органів Державної виконавчої служби.

Під час оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу Державної виконавчої служби або приватного виконавця, на виконанні яких перебуває виконавчий документ господарського суду, слід дотримуватися відповідних положень Господарського процесуального кодексу України, передбачених у розділі VI "Судовий контроль за виконанням судових рішень", зокрема щодо права на звернення зі скаргою у строк десять календарних днів, визначений пунктом "а" частини першої статті 341 цього Кодексу.

Наведена правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.03.2019 у справі № 920/149/18.

З матеріалів справи вбачається, що оскаржувана постанова про закінчення виконавчого провадження ВП № 43488697 з примусового виконання судового наказу виданого господарським судом Миколаївської області 13.01.2014 у справі № 915/657/13 була винесена державним виконавцем 11.07.2019 та отримана ФОП Щербиною О.О. 18.07.2019.

ФОП Щербина О.О. звернувся зі скаргою на дії державного виконавця щодо винесення вказаної постанови до господарського суду Миколаївської області 31.07.2019 року, тобто зі спливом десятиденного строку, встановленого ст. 341 Господарського процесуального кодексу України.

При цьому колегія суддів відхиляє доводи скаржника стосовно того, що про порушене право йому стало відомо 25.07.2019р. виключно після того, як його уповноважений представник ознайомився з матеріалами виконавчого провадження, оскільки факт отримання оскаржуваної постанови саме 18.07.2019 визнається ним самим у своїй скарзі та підтверджується роздруківкою з офіційного сайту Укрпошти.

За приписами статті 118 Господарського процесуального кодексу України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Приписами пункту "а" частини 1 статті 341 Господарського процесуального кодексу України, встановлено, що відповідну скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права.

Порівняльний аналіз змісту термінів "дізналася" та "повинна була дізнатися", що містяться в статті 341 Господарського процесуального кодексу України, дає підстави для висновку про презумпцію обов`язку особи знати про стан своїх прав у виконавчому провадженні.

При цьому, колегія суддів враховує, що процесуальні норми створюються для забезпечення належного відправлення правосуддя та дотримання принципу юридичної визначеності і сторони повинні очікувати їх застосування.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції прийнята з повним, всебічним та об`єктивним з`ясуванням обставин, які мають значення для справи, із дотриманням норм матеріального та процесуального права, підстав для її зміни чи скасування немає.

Колегія суддів зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент (рішення у справі "Серявін та інші проти України", пункт 58).

Тому інші доводи скаржника, що викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів не бере до уваги, оскільки вони висновків суду не спростовують та з урахуванням всіх обставин даної справи, встановлених судом, не впливають на правильність вирішення питання щодо наслідків пропуску процесуального строку.

З урахуванням наведених правових положень та встановлених обставин даної справи, колегія суддів вважає доводи викладені скаржником в апеляційній скарзі необґрунтованими, оскільки вони спростовуються зібраними по справі доказами та не відповідають вимогам закону, що регулює спірні правовідносини. За таких обставин колегія суддів не знаходить законних підстав для повного чи часткового задоволення вимог апеляційної скарги.

З огляду на те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, згідно зі ст. ст 129, 344 ГПК України, витрати зі сплати судового збору покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 253, 269, 270-271, 275, 276, 280-284 ГПК України, Південно-західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця Щербини Олексія Олексійовича залишити без задоволення, а ухвалу господарського суду Миколаївської області від 26 червня 2019 року у справі № 915/657/13 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повна постанова складена 25.11.2019

Головуючий суддя: Бєляновський В.В.

Судді: Богатир К.В.

Мишкіна М.А.