РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

21.11.2019Справа № 910/11860/19

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Бондаренко Г. П.,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні справу № 910/11860/19

За позовом Приватного акціонерного товариства «УКРЕНЕРГОТРАНС» (49050, Дніпропетровська обл., вул. Володі Дубініна, буд. 8)

До Акціонерного товариства «УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ» (03680, м. Київ, вул. Тверська, буд. 5)

Про стягнення збитків у розмірі 75336,00 грн

Без виклику представників сторін

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство «УКРЕНЕРГОТРАНС» (далі - Позивач) звернулося з позовом до Акціонерного товариства «УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ» (далі - Відповідач) про стягнення збитків.

Позовні вимоги обґрунтовані бездіяльністю Відповідача, що виявилось у не забезпеченні збереження приватних вагонів. У зв`язку з цим, Позивач просить стягнути з відповідача суму збитків у розмірі 75336,74 грн, що складаються з: вартості придбання запасних запчастин у сумі - 68880,00 грн та витрат, пов`язаних з виконанням поточного ремонту з відчеплення пошкоджених (розукомплектованих) вагонів у сумі - 6456,74 грн. Також Позивач просить покласти на Відповідача судові витрати по сплаті судового збору.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.09.2019 позовну заяву було залишено без руху, встановлено Позивачі строк на усунення недоліків позовної заяви протягом 5 (п`яти) днів з дня вручення даної ухвали шляхом: 1) надати належні докази направлення копії позовної заяви з додатками на адресу відповідача; 2) зазначити про наявність у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви; 3) надати детальний обґрунтований розрахунок позовних вимог.

16.09.2019 від Позивача надійшла заява на усунення недоліків, якою останній усунув недоліки встановлені ухвалою суду від 05.09.2019.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.09.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, з огляду на малозначність справи в розумінні ч. 5 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України, беручи до уваги характер спірних правовідносин та предмет доказування, ціну позову, яка не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, суд дійшов висновку, що справа підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження на підставі ч. 1 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України, без проведення судового засідання та виклику сторін, запропоновано сторонам надати докази по справі та повідомлено, що подання ними додаткових письмових доказів, висновків експертів, клопотань, заяв, пояснень, можуть бути подані до суду у строк до 17.10.2019.

09.10.2019 від Відповідача надійшов відзив на позовну заяву (№ В-07/В10-19-77 від 03.10.2019) про стягнення збитків, в якому Відповідач просив відмовити Позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, поновити строк для подання відзиву на позов та судові витрати віднести до позивача.

Зі змісту поданого відповідачем відзиву вбачається, що відповідач просить суд поновити відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву, оскільки у відповідача був відсутній достатній час для обробки вхідної поштової кореспонденції та направлення відповідних документів відповідачем за належністю до філії та в свою чергу до відповідного структурного підрозділу, а той в свою чергу до належних виробничих структурних підрозділів з наступним зворотнім отриманням від останніх всіх необхідних доводів та документів, необхідних для вирішення спору, відповідач був (міг бути) позбавлений можливості підготувати та своєчасно направити до суду даний відзив у встановлений термін, витребувати та розглянути необхідні докази. Вважає, що встановлений строк для подання відзиву на позовну заяву відповідачем був (або міг бути) пропущений з поважних причин, враховуючи й поштовий обіг.

В силу приписів ч.8 ст.165 Господарського процесуального кодексу України, відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Як вбачається із матеріалів справи поштове відправлення 345, яким була направлена ухвала суду від 17.09.2019 було вручене представнику Відповідача 20.09.2019.

Таким чином останній день для подання відзиву на позовну заяву - 07.10.2019.

Відзив на позовну заяву надійшов до суду 09.10.2019, проте як вбачається із поштового конверта 510 направлений до суду він був 07.10.2019.

Відповідно до ч.7 ст.116 Господарського процесуального кодексу України, строк не вважається пропущеним, якщо до його закінчення заява, скарга, інші документи чи матеріали або грошові кошти здані на пошту чи передані іншими відповідними засобами зв`язку.

Отже, виходячи із вище викладеного, суд дійшов до висновку, що відзив на позовну заяву Відповідачем, був поданий в термін, встановлений в ухвалі суду від 17.09.2019.

Відзив Відповідача надійшов до суду засобами поштового зв`язку, і у відповідності до Інструкції з діловодства в господарських судах України провідним спеціалістом відділу автоматизованого документообігу суду, моніторингу виконання документів (канцелярія) був складений акт від 09.10.2019 про виявлення відсутності при відкритті конверту додатку 3, а саме: Доказу відправки позивачу копії відзиву. Трек - номер поштового відправлення - на конверті даної кореспонденції.

Відповідно до п.2 ч.6 ст.165 Господарського процесуального кодексу України, до відзиву додаються документи, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи.

Враховуючи те, що відзив на позовну заяву поданий всупереч приписів п.2 ч.6 ст.165 Господарського процесуального кодексу України, суд не бере до його до уваги.

Згідно з ч. 2 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Згідно з частиною 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані позивачем документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

Як підтверджено матеріалами справи Відповідач у березні 2019 здійснював перевезення вантажів в приватних вагонах, які знаходяться в оперативному управлінні Позивача, а саме:

№ 52738184, № 56811540, № 52749249, № 529984861, № 53572830, № 53572061, № 53597266.

У березні 2019 року було виявлено пошкодження (розукомплектування) вищевказаних вагонів.

29.03.2019 у складі потягу №3709 на станцію Вечірній кут «Придніпровська залізниця» прибув вагон № 52738184 (залізнична накладні №4704129 від 28.03.2019) в пошкодженому (розукомплектованому) стані - відсутність головної частини повітророзподільника, на підставі чого було оформлене повідомлення про ремонт або технічне обслуговування форми ВУ-23М: №5363 від 29.03.2018, після чого вагон був направлений до структурного підрозділу «Експлуатаційне вагонне депо Батуринська» регіональної філії «Придніпровська залізниця», на технічне обслуговування.

27.03.2019 у складі потягу №3565 на станцію Кривий ріг «Придніпровська залізниця» прибув вагон № 56811540 (залізнична накладні №41955816 від 25.02.2019) в пошкодженому (розукомплектованому) стані - відсутність головної частини повітророзподільника, на підставі чого було оформлене повідомлення про ремонт або технічне обслуговування форми ВУ-23М: б/н від 28.03.2018, після чого вагон був направлений до структурного підрозділу «Експлуатаційне вагонне депо Батуринська» регіональної філії «Придніпровська залізниця», на технічне обслуговування.

29.03.2019 у складі потягу №3559 на станцію Кривий Ріг «Придніпровська залізниця» прибув вагон № 52749249 (залізнична накладні №32294456 від 20.02.2019) в пошкодженому (розукомплектованому) стані - відсутність головної частини повітророзподільника, на підставі чого було оформлене повідомлення про ремонт або технічне обслуговування форми ВУ-23М: №4048 від 29.03.2018, після чого вагон був направлений до структурного підрозділу «Експлуатаційне вагонне депо Батуринська» регіональної філії «Придніпровська залізниця», на технічне обслуговування.

29.03.2019 у складі потягу №3559 на станцію Кривий Ріг «Придніпровська залізниця» прибув вагон № 529984861 (залізнична накладні №41716291 від 18.02.2019) в пошкодженому (розукомплектованому) стані - відсутність головної частини повітророзподільника, на підставі чого було оформлене повідомлення про ремонт або технічне обслуговування форми ВУ-23М: №4047 від 03.04.2018, після чого вагон був направлений до структурного підрозділу «Експлуатаційне вагонне депо Батуринська» регіональної філії «Придніпровська залізниця», на технічне обслуговування.

26.03.2019 у складі потягу №3010 на станцію Інгулець «Придніпровська залізниця» прибув вагон № 53572830 (залізнична накладні №42122770 від 02.03.2019) в пошкодженому (розукомплектованому) стані - відсутність головної частини повітророзподільника, на підставі чого було оформлене повідомлення про ремонт або технічне обслуговування форми ВУ-23М: №4494 від 26.03.2018, після чого вагон був направлений до структурного підрозділу «Експлуатаційне вагонне депо Батуринська» регіональної філії «Придніпровська залізниця», на технічне обслуговування.

27.03.2019 у складі потягу №3565 на станцію Кривий Ріг «Придніпровська залізниця» прибув вагон № 53572061 (залізнична накладні №41415274 від 10.02.2019) в пошкодженому (розукомплектованому) стані - відсутність головної частини повітророзподільника, на підставі чого було оформлене повідомлення про ремонт або технічне обслуговування форми ВУ-23М: б/н від 28.03.2018, після чого вагон був направлений до структурного підрозділу «Експлуатаційне вагонне депо Батуринська» регіональної філії «Придніпровська залізниця», на технічне обслуговування.

20.03.2019 у складі потягу №3559 на станцію Кривий Ріг «Придніпровська залізниця» прибув вагон № 53597266 (залізнична накладні №48065866 від 28.01.2019) в пошкодженому (розукомплектованому) стані - відсутність головної частини повітророзподільника, на підставі чого було оформлене повідомлення про ремонт або технічне обслуговування форми ВУ-23М: №3623 від 20.03.2018, після чого вагон був направлений до структурного підрозділу «Експлуатаційне вагонне депо Батуринська» регіональної філії «Придніпровська залізниця», на технічне обслуговування.

Крім того, були складені акти форми ВУ-25М про пошкодження вагонів: № 56811540 від 28.03.2019; № 52749249 від 25.02.2019; № 53572061 від 27.03.2019; № 53597266 від 20.03.2019.

Проте, акти форми ВУ-25М про пошкодження вагонів № 52738184, № 529984861, № 53572830 як зазначає Позивач, їм не були отримані та матеріали справи іншого не містять.

Внаслідок пошкодження (розкомплектування) вагонів, їх було відправлено на поточний ремонт до структурного підрозділу «Експлуатаційного вагонного депо Батуринська» регіональної філії «Придніпровська залізниця», але як зазначає Позивач, що ремонт вагонів тривалий час не здійснювався. З огляду на це, він був змушений надати гарантійні листи, а саме: № 3.6-0545 від 20.03.2019; № 3.6-0636 від 30.03.2019; № 3.6-0576 від 24.03.2019; № 3.6-0631 від 29.03.2019; № 3.6-0589 від 26.03.2019; № 3.6-0576 від 24.03.2019 з проханням організувати проведення ремонтних робіт за власний рахунок (включаючи придбання та поставку запасних частин) та гарантувати оплату вартості ремонтних робіт.

Відповідно до повідомлень форми ВУ 36М (№5629 від 02.04.2019; №5636 від 03.04.2019; №596 від 05.04.2019; №5659 від 05.04.2019; №5547 від 03.04.2019), вагони були прийняті структурним підрозділом експлуатаційного вагонного депо регіональної філії Відповідача для проведення ремонту та технічного огляду.

«Експлуатаційним вагонним депо Батуринська» був виставлений рахунок № 6/253 від 04.04.2019, на проведення оплати за виконання робіт з технічного обслуговування на загальну суму 380 000, 00 грн з яких 6 456, 74 грн були витрачені на зазначені вагони. Відповідно до платіжних доручень №600022557 від 05.04.2019, №600022567 від 08.04.2019, №600022570 від 09.04.2019, №397 від 10.04.2019 Позивачем був оплачений зазначений рахунок.

Відповідно до рахунку-фактури №5 від 18.02.2019, видаткової накладної №6 від 18.02.2019, акта приймання-передачі від 18.02.2019 та платіжного доручення №600022368 від 22.02.2019 , Позивачем було придбано у Товариства з обмеженою відповідальністю «ОБ`ЄДНАННЯ ЄВРОТРЕЙД» головну частину повітророзподільника 270.023-1 в кількості 30 шт. на загальну суму - 295 200, 00 грн.

28.02.2019 між Позивачем та структурним підрозділом «Експлуатаційне вагонне депо Батуринська» регіональної філії «Придніпровська залізниця» Відповідача було підписано акт приймання-передачі деталей вантажних вагонів, згідно з яким Позивач передав структурному підрозділу регіональної філії Відповідача раніше придбані частини в кількості 30 шт., сім з яких (12/18.70111; 12/18.70572; 12/18.70576; 12/18.70580; 12/18.70582; 12/18.70644; 12/18.70873) відповідно до актів огляду та повідомлень форми ВУ-22 були встановлені на зазначені вагони.

Так, відповідно до актів огляду від 02.04.2019 частина 12/18.70582 була встановлена на вагон № 52738184, частина 12/18.70576 на вагон № 56811540, частина 12/18.70580 на вагон № 52749249.

Відповідно до актів огляду від 03.04.2019 частина 12/18.70644 була встановлена на вагон № 52984861, частина 12/18.70111 на вагон № 53597266.

Відповідно до актів огляду від 05.04.2019 частина 12/18.70572 була встановлена на вагон № 53572830, частина 12/18.70873 на вагон № 53572061.

Як факт виконання робіт між Позивачем та структурним підрозділом «Експлуатаційне вагонне депо Батуринська» регіональної філії «Придніпровська залізниця» Відповідача був підписаний акт №1 т/о виконаних робіт згідно з гарантійних листів від 12.04.2019. З якого вбачається, що технічне обслуговування вагонів з відчепленням склало - 190 890, 55 грн.

Відповідно до переліку до акту приймання-здавання послуг № 1 т/о від 12.04.2019, сума обслуговування зазначених вагонів склала: вагон № 52738184 - 1 093, 25 грн (без ПДВ); вагон № 56811540 - 720, 32 грн (без ПДВ); вагон № 52749249 - 720, 32 грн (без ПДВ); вагон № 53572830 - 685, 77 грн (без ПДВ); вагон № 53572061 - 720, 32 грн (без ПДВ); вагон № 53597266 - 720, 32 грн (без ПДВ).

Загальна вартість обслуговування зазначених вагонів становить - 5 380, 62 грн (без ПДВ); 6 456, 74 грн (з ПДВ).

Відповідно до рахунку-фактури №5 від 18.02.2019 та видаткової накладної №6 від 18.02.2019, вартість однієї головної частини повітророзподільника 270.023-1 становить 8 200,00 грн (без ПДВ). Таким чином вартість 7 шт. частин, які були встановлені на зазначені вагони становить - 57 400, 00 грн (без ПДВ); 68 880, 00 грн (З ПДВ).

Отже, загальні витрати пов`язані з відновленням пошкоджених вагонів становлять - (68880,00 грн. + 6456,74 грн )=75 336, 74 грн.

Спір між сторонами у справі виник з приводу того, що Відповідач , як перевізник, належним чином не виконав зобов`язань щодо збереження майна (вагонів) Позивача під час їх перебування на залізничній колії, у зв`язку з чим вагони № 52738184, № 56811540, № 52749249, № 529984861, № 53572830, № 53572061, № 53597266 були відчепленні, у зв`язку із несправністю, що стало підставою проведення їх технічного огляду та ремонту шляхом заміни деталей та завдало збитків Позивачу на загальну суму 75 336 грн 74 коп. (з урахуванням ПДВ), які Відповідач повинен відшкодувати.

Як вбачається із матеріалів справи Позивач 18.07.2019 надіслав Відповідачу лист претензію (№ 3.5-593 від 16.07.2019) , яку останній отримав 22.07.2019, в якому Позивач просив Відповідача відшкодувати витрати пов`язані з відновленням пошкоджених вагонів на загальну суму 75 336, 74 грн.

Докази, які б підтверджували виконання вимог претензії Відповідачем, матеріали справи не містять та Відповідачем не подані.

Відповідач проти задоволення позивних вимог заперечує з підстав їх недоведеності та необґрунтованості.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Відповідно до ст. 908 Цивільного кодексу України перевезення вантажу здійснюється за договором перевезення; загальні умови визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Статтею 307 Господарського кодексу України передбачено, що умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями встановлюються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до п. 2 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 № 457, Статут залізниць України (далі - Статут) визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом. Статутом регламентуються порядок укладання договорів, організація та основні умови перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, основні положення експлуатації залізничних під`їзних колій, а також взаємовідносини залізниць з іншими видами транспорту.

Згідно з ст. 5 Статуту нормативні документи, що визначають порядок і умови перевезень, користування засобами залізничного транспорту, безпеки руху, охорони праці, громадського порядку, перетину залізничних колій іншими видами транспорту і комунікаціями, пожежної безпеки, санітарні норми та правила на залізничному транспорті, є обов`язковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України.

Статтею 6 Статуту залізниць України визначено, що накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил перевезення вантажів, і наданий залізниці відправником разом з вантажем.

Відповідно до п. 5.4 Правил експлуатації власних вантажних вагонів, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від 29.01.2015 № 17 перевезення власних вантажних вагонів у завантаженому і порожньому стані в усіх випадках (передислокація, ремонт тощо) оформляється перевізним документом (накладною) в електронному (із накладенням електронного цифрового підпису) або паперовому вигляді згідно з Правилами оформлення перевізних документів.

Судом встановлено, що Акціонерним товариством «Українська залізниця» здійснювалось перевезення вантажних вагонів, які знаходяться в оперативному управлінні Приватного акціонерного товариства «УКРЕНЕРГОТРАНС», а саме: № 52738184, № 56811540, № 52749249, № 529984861, № 53572830, № 53572061, № 53597266.

За приписами п. 3.4 Правил експлуатації власних вантажних вагонів, затверджених Наказом Міністерства інфраструктури України від 29.01.2015 № 17, власні вантажні вагони, що виходять на колії загального користування, за конструкцією, строком служби, періодом проведення планових видів ремонту і технічним станом повинні відповідати всім вимогам, які встановлюються до вагонів інвентарного парку залізниць, включаючи спеціалізований рухомий склад, та мати відомості про комплектацію вагона.

Відповідно до п. 4.1 вказаних Правил, випуск власних вантажних вагонів на колії загального користування допускається після відповідного огляду їх технічного стану працівниками вагонного господарства, а для перевезення небезпечного вантажу в спеціалізованих вагонах - при пред`явленні відправником вантажу працівникам станцій і вагонного господарства свідоцтва про технічний стан вагона, що гарантує безпеку перевезення цього вантажу. Номер свідоцтва і результати огляду технічного стану вагонів працівник вагонного господарства записує в книзі пред`явлення вагонів вантажного парку до технічного обслуговування (форма ВУ-14).

Суд зазначає, що прийняття Відповідачем до перевезення вагонів свідчить про те, що останні перебували у технічно справному стані.

Як встановлено судом, 29.03.2019 на станції Вечірній кут, 27.03.2019 на станції Кривий Ріг, 29.03.2019 на станції Кривий Ріг, 29.03.2019 на станції Кривий Ріг, 26.03.2019 на станції Інгулець, 27.03.2019 на станції Кривий Ріг, 20.03.2019 на станції Кривий Ріг були виявлені пошкодження вагонів № 52738184, № 56811540, № 52749249, № 529984861, № 53572830, № 53572061, № 53597266, які полягали у відсутності головної частини повітророзподільника.

Відповідно до п. 6.2.7. Інструкції з експлуатації гальм рухомого складу на залізницях України, затверджена наказом Укрзалізниці №264-Ц від 28.10.1997 (зі змінами та доповненнями згідно наказом №312-Ц від 07.06.2001) забороняється ставити в состав поїзда вагони, гальмівне обладнання яких має хоча б одну з наступних несправностей:

несправні повітророзподільники, електроповітророзподільники, електричний ланцюг ЕПГ (у пасажирському поїзді), авторежим, кінцевий або роз`єднувальний кран, випускний клапан, гальмівний циліндр, резервуар, робоча камера.

Згідно п. 6.2.1. зазначеної інструкції при технічному обслуговуванні вагонів слід перевіряти дію автогальм на чутливість до гальмування і відпускання. Повітророзподільники й електроповітророзподільники, що працюють незадовільно, замінити справними.

Таким чином, відсутність головної та/або магістральної частини повітророзподільника є саме пошкодженням вагону, а їх несправність є забороною для поставки такого вагону в состав поїзду.

За фактом встановлення відсутності вищезазначених деталей, вагони які знаходяться в оперативному управлінню ПрАТ «УКРЕНЕРГОТРАНС» були направлені на технічне обслуговування, про що свідчать оформлені відповідні повідомлення форми ВУ-23М, а саме: №5363 від 29.03.2019; № б/н від 28.03.2019; №4048 від 29.03.2019; №4047 від 03.04.2019; №4494 від 26.03.2019; № б/н від 28.03.2019; №3623 від 20.03.2019.

Відповідно до п. 4.6. Правил обслуговування залізничних під`їзних колій, затверджених, наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644, обов`язок охорони вагонів і вантажів на під`їзній колії покладається на підприємство. Якщо під`їзна колія обслуговується локомотивом залізниці, то охорону вагонів і вантажів до моменту фактичної подачі вагонів і з моменту збирання вагонів з під`їзної колії організовує залізниця.

Згідно з пунктами 20, 21 Правил користування вагонами і контейнерами, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 25.02.1999 № 113, пошкодження вантажного вагона - це порушення справного стану вагона або його складових частин унаслідок зовнішніх впливів, що перевищують рівні, установлені ГОСТ 22235-76, а також унесення змін у конструкції вагонів, заварювання дверей, люків, знімання бортів платформ, дверей напіввагонів, знімного устаткування вагонів тощо, свердління (пробивання, пропалювання) отворів для кріплення вантажів у деталях вагонів, а також кріплення до них вантажів за допомогою зварювання без дозволу залізниці.

Ремонт пошкодженого вагона здійснюється на підприємстві, що має право на виконання таких робіт, або на найближчому до місця пошкодження вагоноремонтному підприємстві. Перелік таких підприємств оприлюднюється у товарних конторах станцій обслуговування.

На виконання вищезазначених Правил, у зв`язку з розукомплектуванням вагонів № 52738184, № 56811540, № 52749249, № 529984861, № 53572830, № 53572061, № 53597266 їх було відправлено до структурного підрозділу «Експлуатаційне вагонне депо Батуринська» філії «Придніпровська залізниця» АТ «Укрзалізниця» для проведення ремонтних робіт, що підтверджується повідомленнями про приймання вантажних вагонів форми ВУ-36М, а саме №5629 від 02.04.2019 (для вагонів № 56811540 і № 52749249); №5636 від 03.04.2019 (для вагона №52984861); №596 від 05.04.2019 (для вагона №53572830); №5659 від 05.04.2019 (для вагона №53572061); №5547 від 03.04.2019 (для вагона №53597266).

В подальшому ПрАТ «УКРЕНЕРГОТРАНС» надав гарантійні лист (№ 3.6-0545 від 20.03.2019; № 3.6-0636 від 30.03.2019; № 3.6-0576 від 24.03.2019; № 3.6-0631 від 29.03.2019; № 3.6-0589 від 26.03.2019; № 3.6-0576 від 24.03.2019) «Експлуатаційному вагонному депо Батуринська» з проханням організувати проведення ремонтних робіт за власний рахунок та оплатив виставлений рахунок № 6/23 від 04.04.2019 на проведення оплати за виконання робіт з технічного обслуговування з яких 6 456, 74 грн (з ПДВ) були витрачені на обслуговування зазначених вагонів.

Відповідно до п. 22 Правил користування вагонами і контейнерами, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 25.02.1999 № 113, сума збитків за пошкодження вагона складається з:

витрат на транспортування пошкодженого вагона від місця пошкодження до місця його ремонту в розмірі провізної плати, визначеної відповідно до Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом України, затвердженого наказом Міністерства транспорту України від 15.11.99 N 551 (z0828-99), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01.12.99 за N 828/4121, з урахуванням коригувальних коефіцієнтів, що діють на момент транспортування;

вартості ремонту пошкодженого вагона з урахуванням вартості втрачених та (або) пошкоджених частин;

витрат на перевантаження вантажу з пошкодженого вагона, якщо його неможливо відремонтувати в навантаженому стані, які визначаються за калькуляцією вартості робіт, що надається разом з розрахунком збитків;

плати за користування вагоном за нормативний час перебування пошкодженого вагона в деповському, капітальному ремонті або технічному обслуговуванні з відчепленням (додаток 9), визначеної за ставками плати за користування вагонами згідно з пунктом 14 цих Правил.

Судом встановлено, що для ремонту пошкоджених вагонів Позивачем було придбано та надано необхідні деталі на загальну суму 68 880,00 грн (з ПДВ), що підтверджується наявними в справі матеріалами, а саме: рахунок-фактура №5 від 18.02.2019, видаткова накладна №6 від 18.02.2019, акта приймання-передачі від 18.02.2019, платіжне доручення №600022368 від 22.02.2019 та акт приймання-передачі деталей вантажних вагонів від 28.02.2019

Отже, загальна сума витрат понесених позивачем на ремонт розукомплектованих вагонів склала 75 336, 74 грн (з ПДВ), з яких 68 880,00 грн - загальна вартість деталей, 6 456, 74 - загальна вартість обслуговування вагонів.

Відповідачем усупереч вищевказаним положенням Закону та ст. 78 Господарського процесуального кодексу України не спростовано відсутність своєї вини у не забезпеченні схоронності переданих йому вагонів.

Відповідно до ст. 924 Цивільного кодексу України перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не зміг запобігти та усунення яких від нього не залежало. Перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Згідно з ст. 126 Статуту за пошкодження залізницею вагонів або контейнерів, що належать підприємствам, залізниця несе матеріальну відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди.

Приписами ст. 623 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.

Відповідно до ст. 224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Частиною 1 ст. 225 Господарського кодексу України передбачено, що до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства.

За загальним принципом цивільного права особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування (ч.1 ст. 22, ст. 611, ч. 1 ст. 623 Цивільного кодексу України). Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування збитків, потрібна наявність повного складу цивільного правопорушення, як-то: протиправна поведінка, дія чи бездіяльність особи; шкідливий результат такої поведінки (збитки); причинний зв`язок між протиправною поведінкою та збитками; вина правопорушника.

Згідно з ч.2 ст. 623 Цивільного кодексу України розмір збитків, завданих порушенням зобов`язання, доказується кредитором.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Як зазначено у п. 11 Оглядового листа Вищого господарського суду України "Про деякі питання судової практики застосування Статуту залізниць України, інших норм транспортного законодавства" від 29.11.2007 № 01-8/91, порожні приватні власні вагони, які перевозяться залізницею за повними перевізними документами зі сплатою провізної плати, мають статус "вантажу", і якими залізниця не має права розпоряджатись на свій розсуд, як вона розпоряджається вагонами загального парку залізниць, а зобов`язана доставити ці власні порожні вагони на станцію призначення у цілості та збереженості і видати їх одержувачу, зазначеному в накладній.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Вищого господарського суду України від 23.03.2017 №904/4195/16, від 17.01.2017 № 904/3013/16.

Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України "Про залізничний транспорт", підприємства залізничного транспорту загального користування забезпечують збереження вантажів, багажу та вантажобагажу на шляху слідування та на залізничних станціях згідно з чинним законодавством України.

Відповідно до ч. 3 ст. 314 Господарського кодексу України за шкоду, заподіяну при перевезенні вантажу, а саме, у разі втрати або недостачі вантажу, перевізник відповідає в розмірі вартості вантажу, який втрачено або якого не вистачає.

Статтею 23 Закону України «Про залізничний транспорт» встановлено, що перевізники несуть відповідальність за зберігання вантажу, багажу, вантажобагажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу, а також за дотримання терміну їх доставки в межах, визначених Статутом залізниць України. За незбереження (втрату, нестачу, псування, пошкодження) прийнятого до перевезень вантажу, багажу, вантажобагажу перевізники несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли х незалежних від них причин.

У відповідності до ст. 110 Статуту, залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі згідно з Правилами іншому підприємству.

Частиною 1 ст. 114 Статуту встановлено, що залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, зокрема, за втрату чи недостачу - у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі.

Згідно з п. 2 ст. 126 Статуту, за пошкодження залізницею вагонів або контейнерів, що належать підприємствам, залізниця несе матеріальну відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди.

Приймаючи до уваги вищенаведене, суд дійшов висновку про наявність всіх елементів складу правопорушення, а саме протиправної бездіяльності Відповідача, що виявилась у незабезпеченні збереженості (схоронності) належного позивачу майна (вагонів), завданої шкоди - пошкодження складових частин вагонів, та причинного зв`язку між протиправною поведінкою та завданою шкодою. При цьому, Відповідачем не доведено суду належними та допустимими доказами, що пошкодження вагонів під час їх перевезення залізницею сталось не з вини Відповідача.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до вимог ч.1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.75 Господарського процесуального кодексу України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, можуть бути зазначені в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників. Відмова від визнання обставин приймається судом, якщо сторона, яка відмовляється, доведе, що вона визнала ці обставини внаслідок помилки, що має істотне значення, обману, насильства, погрози чи тяжкої обставини, або що обставини визнано у результаті зловмисної домовленості її представника з іншою стороною. Про прийняття відмови сторони від визнання обставин суд постановляє ухвалу. У разі прийняття судом відмови сторони від визнання обставин вони доводяться в загальному порядку.

У відповідності до ст.76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання а надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

За приписами ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідач скористався своїм правом на подання відзиву на позовну заяву, проте не надав суду доказів направлення відзиву позивачу, внаслідок чого судом не було взято до уваги відзив Відповідача.

Дослідивши усі обставини та надавши оцінку зібраним у справі доказам в їх сукупності, врахувавши принцип диспозитивності та змагальності, суд дійшов висновку, що оскільки при перевезенні належних Позивачу вагонів залізницею не було дотримано вимог щодо їх збереження (схоронності), внаслідок чого Позивачем були понесені витрати на оплату ремонту вагонів, на загальну суму 75 336, 74 грн, покладення відповідальності на Відповідача за заподіяні позивачу збитки є правомірним та справедливим, а тому позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «УКРЕНЕРГОТРАНС» про стягнення збитків є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на сторін пропорційно розміру задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. 13, 73, 74, 75, 76, 86, 129, 232, 236-242, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов Приватного акціонерного товариства «УКРЕНЕРГОТРАНС» до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення 75 336, 74 грн задовольнити повністю.

2. Стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» (03680, м. Київ, вул. Тверська, буд. 5; ідентифікаційний код 40075815) на користь Приватного акціонерного товариства «УКРЕНЕРГОТРАНС» (49050, Дніпропетровська обл., вул. Володі Дубініна, буд. 8; ідентифікаційний код 32082812) суму завданих збитків у розмірі 75 336 (сімдесят п`ять тисяч триста тридцять шість) грн 74 коп. та суму судового збору у розмірі 1 921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) грн 00 коп.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 21.11.2019.

Суддя Г.П. Бондаренко