ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" листопада 2019 р. Справа№ 920/699/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Зубець Л.П.

суддів: Калатай Н.Ф.

Мартюк А.І.

без повідомлення (виклику) учасників справи

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження матеріали апеляційної скарги Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

на рішення Господарського суду Сумської області

від 06.08.2019 (повний текст складено 06.08.2019)

у справі №920/699/19 (суддя - Заєць С.В.)

за позовом Акціонерного товариства "Національна акціонерна

компанія "Нафтогаз України"

до Комунального підприємства "Ромнитеплосервіс"

Роменської міської ради

про стягнення 29 788,09 грн. заборгованості за договором

постачання природного газу №5142/1617-ТЕ-29 від 30.09.2016

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (далі - позивач, скаржник, АТ «НАК «Нафтогаз України») звернулося до Господарського Сумської області з позовом до Комунального підприємства "Ромнитеплосервіс" Роменської міської ради (далі - відповідач, КП " Ромнитеплосервіс") про стягнення 29788,09 грн. заборгованості за договором постачання природного газу № 5142/1617-ТЕ-29 від 30.09.2016, з них: 3189,72 грн. пеня, 13670,40 грн. - 3 % річні та 12927,97 грн. інфляційні втрати.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором постачання природного газу №5142/1617-ТЕ-29 від 30.09.2016, який укладено між сторонами щодо повної та своєчасної оплати обсягу фактично переданого природного газу.

Рішенням Господарського суду Сумської області від 06.08.2019 у справі №920/699/19 в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Оскаржуване рішення господарського суду обґрунтовано тим, що за умовами спільних протокольних рішень між Головним управлінням Державної казначейської служби України у Сумській області, Департаментом фінансів Сумської обласної державної адміністрації, Комунальним підприємством «Ромнитеплосервіс» Роменської міської ради та Національною акціонерною компанією «Нафтогаз України» про організацію взаєморозрахунків передбачалося надання державою коштів на погашення заборгованості, а також змінювалися строки виконання відповідачем грошових зобов`язань перед позивачем, які виникли на підставі договору постачання природного газу від 30.09.2016 № 5142/1617-ТЕ-29. Підписання сторонами вказаних спільних протокольних рішень і виконання їх положень свідчить про фактичне погодження оплати за природний газ за договором постачання шляхом здійснення взаєморозрахунків. Тим самим сторони погодили та змінили порядок і строк проведення розрахунків за природний газ, відповідно до договору постачання природного газу від 30.09.2016 №5142/1617-ТЕ-29.

Не погодившись з прийнятим рішенням, позивач звернувся до Північного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Сумської області від 06.08.2019 у справі №920/699/19 та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги АТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" повністю, також судові витрати зі сплати судового збору відшкодувати за рахунок відповідача.

Апеляційна скарга мотивована тим, що місцевим господарським судом при прийнятті оскаржуваного рішення порушені норми процесуального права, неправильно застосовані норми матеріального права, неповно досліджено, зокрема, умови договору постачання природного газу. Скаржник посилається на те, що висновок суду в оскаржуваному рішенні про погодження позивачем порядку та строків проведення розрахунків за договором шляхом підписання спільних протокольних рішень суперечить умовам договору від 30.09.2016 №5142/1617-ТЕ-29, а також не звільняє від виплат за договором штрафних санкцій за порушення строків розрахунку за газ.

Окрім того, апеляційна скарга містить клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку, встановленого для подання апеляційної скарги на рішення суду, обґрунтоване тим, що копія рішення Господарського суду Сумської області від 06.08.2019 не була вручена представнику позивача у день його проголошення або складення, а була вручена останньому засобами поштового зв`язку лише 12.08.2019.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.09.2019 апеляційну скаргу АТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді (судді-доповідача) Зубець Л.П., суддів Калатай Н.Ф., Мартюк А.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.09.2019 апеляційну скаргу АТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на рішення Господарського суду Сумської області від 06.08.2019 у справі №920/699/19 - залишено без руху, надано скаржнику строк не більше десяти днів з дня отримання копії даної ухвали для усунення недоліків.

19.09.2019 через відділ управління автоматизованого документообігу та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від скаржника надійшла заява про усунення недоліків апеляційної скарги, відповідно до якої останній просить долучити докази сплати судового збору в розмірі 2 881,50 грн. (платіжне доручення №7008255 від 05.09.2019).

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 23.09.2019 поновлено АТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Сумської області від 06.08.2019 у справі №920/699/19. Відкрито апеляційне провадження у справі №920/699/19 за вказаною апеляційною скаргою.

Відповідно до ч. 3 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється у судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених частиною десятою цієї статті та частиною другою статті 271 цього Кодексу.

Частиною 10 статті 270 Господарського процесуального кодексу України визначено, що апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

У відповідності до ч. 13 ст. 8 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до п. п. 4, 5 ч. 3 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України при вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує категорію та складність справи, обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначити експертизу, викликати свідків тощо.

З огляду на викладене, розгляд апеляційної скарги АТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на рішення Господарського суду Сумської області від 06.08.2019 вирішено здійснювати у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

30.09.2019 через відділ управління автоматизованого документообігу та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу №191 від 27.09.2019, в якому відповідач проти скарги заперечує, просить суд відмовити в її задоволенні в повному обсязі, а рішення Господарського суду Сумської області від 06.08.2019 у справі №920/699/19 залишити без змін. Відповідач зазначив, що враховуючи спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків, сторони узгодили порядок проведення розрахунків, змінивши строки виконання відповідачем зобов`язань перед позивачем, які виникли на підставі договору постачання природного газу від 30.09.2016 №5142/1617-ТЕ-29. Крім того, матеріали справи спростовують твердження скаржника про відсутність у взаєморозрахунках нарахувань сум пені.

Відповідно до ст. 269, ч. 1 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. У суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених при перегляді справ в порядку апеляційного провадження.

Розглянувши наявні у справі матеріали, давши належну оцінку доводам та запереченням, які містяться в апеляційній скарзі, відзиві на апеляційну скаргу, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що рішення господарського суду першої інстанції слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та перевірено судом апеляційної інстанції, між Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» та Комунальним підприємством «Ромнитеплосервіс» Роменської міської ради 30.09.2016 укладено договір постачання природного газу № 5142/1617-ТЕ-29 (далі - Договір).

Відповідно до пункту 6.1 договору, оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100 % поточної оплати протягом місяця поставки природного газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

На виконання умов Договору, позивач передав у власність відповідача природний газ на загальну суму 5 603 124,95 грн., що підтверджується актами приймання - передачі природного газу (том 1, аркуш справи 31-37).

Згідно рішення Виконавчого комітету Роменської міської ради від 28.12.2006 №402 відповідача визнано єдиним виконавцем послуг із виробництва, транспортування та постачання теплової енергії на визначеній додатком 1 до рішення Виконавчого комітету Роменської міської ради від 28.12.2006 № 402, території міста Ромни Сумської області. Основним напрямком діяльності відповідача є надання послуг із постачання теплової енергії, тому діяльність підприємства направлена на задоволення суспільного інтересу територіальної громади.

Отже, природний газ, що постачався позивачем відповідачеві за Договором використовувався відповідачем виключно для виробництва теплової енергії та надання послуг з опалення населенню міста Ромни, у тому числі пільговій категорії населення та споживачам що отримують державну соціальну допомогу (субсидії на оплату витрат житлово-комунальних послуг). Розрахунки за «отримане тепло пільговою категорією споживачів» здійснювались лише частково, у межах обов`язкового відсотка платежу, визначеного Кабінетом Міністрів України, решту частини оплати компенсувала держава, шляхом виділення субвенцій із державного бюджету України.

Позивач у позові зазначає, що основна заборгованість у відповідача відсутня, проте оплату за переданий газ останній здійснював несвоєчасно та не виконав зобов`язання у строк визначений Договором, чим порушив умови господарського зобов`язання, зокрема вимоги пункту 6.1 договору, що зумовило звернення до суду з вимогами до відповідача про стягнення пені, 3 % річних та інфляційних втрат.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договір, який в силу вимог частини першої статті 629 Цивільного кодексу України є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частини першої статті 173 Господарського кодексу України (далі - ГК України), господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених Господарським кодексом України, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Статтею 174 ГК України визначено, що підставою виникнення господарських зобов`язань зокрема є господарські договори та інші угоди, передбачені законом, а також угоди, не передбачених законом, але такі, які йому не суперечать.

Частиною першою статті 193 ГК України визначено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до вимог частини першої статті 175 ГК України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Згідно вимог статті 509 ЦК України, зобов`язанням є таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частиною першою статті 655 ЦК України визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до вимог частини першої статті 692 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно норм цивільного законодавства договір купівлі-продажу є оплатним, тобто при набуванні речі у власність, покупець сплачує продавцеві вартість (ціну) речі, яка обумовлена договором, а у продавця виникає зобов`язання передати річ та право вимоги оплати і зобов`язання покупця сплатити вартість отриманої речі та право її вимоги.

Договір є консенсуальним, оскільки права та обов`язки виникають вже в момент досягнення ними угоди за всіма істотними умовами. Отже, зміст договору є і мови, з приводу яких сторони досягли згоди.

Згідно статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до вимог статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов`язання у строк, встановлений договором.

Разом з тим, постановою Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 №20 затверджено «Порядок перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій» (далі - Порядок 1). Порядком визначено механізм перерахування субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг та житлових субсидій населенню на оплату електроенергії, природного газу, послуг тепловодопостачання і водовідведення, квартирної плати (утримання будинків і споруд та прибудинкових територій), вивезення побутового сміття та рідких нечистот.

Абзацом 2 пункту 8 зазначеного Порядку передбачено, що проведення розрахунків за природний газ, теплопостачання і електроенергію визначається Міністерством енергетики та вугільної промисловості України і Міністерством фінансів України.

Наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України, Міністерства фінансів України від 03.08.2015 за № 493/688, затверджено «Порядок проведення розрахунків за природний газ, теплопостачання і електроенергію» (надалі - Порядок 2).

Зазначеним Порядком 2 (в редакції що діяла на момент вчинення правовідносин) визначались взаємовідносини між органами Державної казначейської служби України, департаментами фінансів обласних державних адміністрацій, Департаментом фінансів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (далі - відповідні департаменти фінансів), Міністерством енергетики та вугільної промисловості України, Національною акціонерною компанією «Нафтогаз України», ДП «Енергоринок» та іншими учасниками розрахунків за природний газ, теплопостачання та електроенергію, що проводяться відповідно до Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 № 20.

Відповідно до положень Порядку 2, розрахунки мають проводитися за згодою сторін на підставі актів звіряння за нарахованими пільгами, субсидіями та компенсаціями населенню або договорів, що визначають обсяг щомісячного споживання ресурсів (товарів, послуг), і спільного протокольного рішення про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання, форма якого наведена у додатку 1 до цього Порядку. Схеми розрахунків узгоджують відповідні департаменти фінансів спільно з постачальниками та/або транспортувальниками ресурсів (товарів, послуг). Відповідні органи Державної казначейської служби України (далі - органи Казначейства) контролюють проведення розрахунків від початку розрахунків до зарахування податків до Державного бюджету України або на рахунок в системі електронного адміністрування податку на додану вартість.

Згідно пунктів 2.1 - 2.3 Порядку 2, постачальники та/або транспортувальники ресурсів (товарів, послуг), які виявили бажання здійснити розрахунки відповідно до Порядку, складають щомісяця до 10 числа з розпорядниками коштів акти звіряння, а в разі проведення відповідних розрахунків з попередньої оплати ресурсів (товарів, послуг) на строк не більше одного місяця постачальники та/або транспортувальники ресурсів (товарів, послуг) визначають договірну величину споживання ресурсів (товарів, послуг), про що укладають відповідний договір з розпорядниками коштів. Один примірник акту звіряння або договору надається місцевому фінансовому органу для складання зведеного реєстру актів звіряння або договорів. Зведені реєстри актів звіряння або договорів підписуються керівниками місцевих фінансових органів, постачальників та/або транспортувальників ресурсів (товарів, послуг) та надаються відповідним департаментам фінансів. Відповідні департаменти фінансів узагальнюють отримані дані та подають їх щомісяця до 20 числа Державній казначейській службі України (далі - Казначейство України) та відповідним головним управлінням Державної казначейської служби України в областях, місті Києві (далі - головні управління Казначейства) у формі узгоджених з постачальниками та/або транспортувальниками ресурсів (товарів, послуг) спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків разом з відповідними зведеними реєстрами актів звіряння або реєстрами договорів за підписами керівників відповідних департаментів фінансів, постачальників та/або транспортувальників ресурсів (товарів, послуг).

Пунктом 2.7 Порядку 2 встановлено, що розпорядники коштів за рахунок отриманих субвенцій із загального фонду Державного бюджету України здійснюють розрахунки за природний газ, теплопостачання та електроенергію шляхом перерахування коштів на рахунки постачальників та/або транспортувальників ресурсів (товарів, послуг), відкриті в органах Казначейства, в разі проведення розрахунків за електроенергію - на поточні рахунки із спеціальним режимом використання енергопостачальників, відкриті в уповноваженому банку.

В той же час, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.10.2016 № 705 «Про внесення змін до Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій, компенсацій», у пункті 7 в абзаці 4 слова «за згодою учасників» виключено, а також, доповнено пункт абзацами такого змісту: «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», ПАТ «Укртрансгаз», Державне підприємство «Енергоринок», виробники електроенергії та вугледобувні підприємства підписують з учасниками розрахунків спільні протокольні рішення протягом п`яти робочих днів. До розрахунків включаються нараховані суми пільг лише в межах обсягів фактичного використання (споживання) ресурсів (товарів, послуг) відповідно до довідки, що надається постачальниками ресурсів (товарів, послуг). Учасник розрахунку має право відмовитися від підписання спільного протокольного рішення виключно за умови відсутності боргу перед учасником за товари/послуги, який планується погасити відповідно до цього Порядку.

З урахуванням викладеного вище, колегія суддів погоджується з правомірним висновком місцевого суду про те, що укладені на виконання акту Кабінету Міністрів України спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків за природний газ за рахунок коштів загального фонду державного бюджету - частина законодавства, яка є обов`язковою для виконання всіма сторонами.

Як вірно встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, відповідно до приписів вищезазначеного Порядку, між Головним управлінням Державної казначейської служби України у Сумській області, Департаментом фінансів Сумської обласної державної адміністрації, Комунальним підприємством «Ромнитеплосервіс» Роменської міської ради та Національною акціонерною компанією «Нафтогаз України» були складені та підписані наступні спільні протокольні рішення:

- спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання за рахунок коштів загального фонду державного бюджету від 16.11.2016 № 2760;

- спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу за рахунок коштів загального фонду державного бюджету від 14.12.2016 № 3123;

- спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу за рахунок коштів загального фонду державного бюджету від 18.01.2017 № 260;

- спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу за рахунок коштів загального фонду державного бюджету від 15. 02.2017 № 1014;

- спільне протокольне рішення протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу за рахунок коштів загального фонду державного бюджету від 16.03.2017 № 1658;

- спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу за рахунок коштів загального фонду державного бюджету від 18.05.2017 № 2692.

Відповідно до розділу 1, вищевказаних протокольних рішень, предметом спільного протокольного рішення є організація проведення сторонами взаєморозрахунку відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 № 20 «Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій».

Розділом 2 спільних протокольних рішень, визначено порядок проведення взаєморозрахунків:

- Сторона 3 (КП «Ромнитеплосервіс» РМР) перераховує Стороні останній (НАК «Нафтогаз України») кошти у сумі 584 761,00 грн., у т.ч. ПДВ 97 460,17 грн. за природний газ згідно договору від 30.09.2016 № 5142/1617-ТЕ-29 з наступним записом в графі «Призначення платежу»: «Постанова Уряду від 11.01.2005 № 20, за природний газ 2016 року, договір від 30.09.2016 № 5142/1617-ТЕ-29, у т.ч. ПДВ 97 460,17 грн.».

- Сторона 3 (КП «Ромнитеплосервіс» РМР) перераховує Стороні останній (НАК «Нафтогаз України») кошти в сумі 1 011 020,00 грн., у т.ч. ПДВ 168 503,33 грн. за природний газ за 2016 рік згідно з договором від 30.09.2016 № 5142/1617-ТЕ-29 із записом у графі «призначення платежу»: «Постанова Уряду від 11.01.2005 № 20, за природний газ за 2016 рік, договір від 30.09.2016 № 5142/1617-ТЕ-29, у т.ч. ПДВ 168 503,33 грн.».

- Сторона 3 (КП «Ромнитеплосервіс» РМР) перераховує Стороні останній (НАК «Нафтогаз України») кошти в сумі 1 034 558,00 грн., у т.ч. ПДВ 172 426,33 грн. за природний газ за 2016 рік згідно з договором від 30.09.2016 № 5142/1617-ТЕ-29 із записом у графі «призначення платежу»: «Постанова Уряду від 11.01.2005 № 20, за природний газ за 2016 рік, договір від 30.09.2016 № 5142/1617-ТЕ-29, у т.ч. ПДВ 172 426,33 грн.».

- Сторона 3 (КП «Ромнитеплосервіс» РМР) перераховує Стороні останній (НАК «Нафтогаз України») кошти в сумі 1 149 536,00 грн., у т.ч. ПДВ 191 589,33 грн. за природний газ за 2017 рік згідно з договором від 30.09.2016 № 5142/1617-ТЕ-29 із записом у графі «призначення платежу»: «Постанова Уряду від 11.01.2005 № 20, за природний газ за 2017 рік, договір від 30.09.2016 № 5142/1617-ТЕ-29, у т.ч. ПДВ 191 589,33 грн.».

- Сторона 3 (КП «Ромнитеплосервіс» РМР) перераховує Стороні останній (НАК «Нафтогаз України») кошти в сумі 955 350,00 грн., у т.ч. ПДВ 159 225,00 грн., за природний газ за 2017 рік згідно з договором від 30.09.2016 № 5142/1617-ТЕ-29 із записом у графі «призначення платежу»: «Постанова Уряду від 11.01.2005 № 20, за природний газ за 2017 рік, договір від 30.09.2016 № 5142/1617-ТЕ-29, у т.ч. ПДВ 159 225,00 грн.».

- Сторона 3 (КП «Ромнитеплосервіс» РМР) перераховує Стороні останній (НАК «Нафтогаз України») кошти в сумі 90 632,69 грн., у т.ч. ПДВ 15 105,45 грн., за природний газ за 2017 рік згідно з договором від 30.09.2016 № 1542/1617-ТЕ-29 із записом у графі «призначення платежу»: «Постанова Уряду від 11.01.2005 № 20, за природний газ за 2017 рік, договір від 30.09.2016 № 1542/1617-ТЕ-29, у т.ч. ПДВ 15 105,45 грн.

Розділом 3 вищезазначених протокольних рішень передбачено, що з метою реалізації цього спільного протокольного рішення сторони зобов`язуються:

- забезпечити подання до органів Державної казначейської служби України належним чином оформлених спільних протокольних рішень та платіжних доручень згідно з Порядком проведення розрахунків за природний газ, теплопостачання та електроенергію, затвердженим наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України, Міністерства фінансів України від 03.08.2015 № 493/688;

- перерахувати кошти наступній Стороні, а Сторона остання - до загального фонду Державного бюджету України не пізніше наступного дня після їх зарахування на рахунок;

- оперативно обмінюватись наявною інформацією, виходячи з принципів задоволення взаємних інтересів у процесі реалізації цього спільного протокольного рішення;

- забезпечити проведення розрахунків відповідно до цього спільного протокольного рішення та з урахуванням укладених договорів на розрахунково-касове обслуговування, якими може передбачатися, що у разі несвоєчасного надання учасниками розрахунків платіжних документів органи Державної казначейської служби України своїм платіжним дорученням можуть самостійно перераховувати кошти за схемою, передбаченою цим спільним протокольним рішенням.

Розділом 4 протокольних рішень визначено що Сторони, які підписали спільні протокольні рішення, несуть відповідальність за недотримання вимог Постанови Уряду від 11.01.2005 № 20 та Порядку проведення розрахунків і невиконання своїх зобов`язань за спільними протокольним рішенням про організацію взаєморозрахунків відповідно до законодавства України.

Пунктом. 5.2 розділу Інші умови, протокольних рішень зазначено що рішення набирає чинності з моменту його підписання всіма Сторонами і діє до повного виконання сторонами зобов`язань за цим Спільним протокольним рішенням.

Отже, з урахуванням змісту домовленостей у вказаних протокольних рішеннях, місцевій суд дійшов правомірного висновку про те, що сторони змінили порядок і строк проведення розрахунків за природний газ, відповідно до договору постачання природного газу від 30.09.2016 №5142/1617-ТЕ-29. Підписання сторонами спільних протокольних рішень і виконання їх положень, а також положень постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 № 20, наказу Міністерства енергетики та вугільної промисловості України, Міністерства фінансів України від 03.08.2015 №493/688 свідчить про те, що сторони фактично погодились, що оплата за природний газ за договором постачання природного газу від 30.09.2016 №5142/1617-ТЕ-29 підлягає погашенню шляхом здійснення взаєморозрахунків на підставі спільних протокольних рішень.

Тобто, враховуючи спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків, сторони узгодили порядок проведення розрахунків, змінивши строки виконання відповідачем зобов`язань перед позивачем, які виникли на підставі договору.

Аналогічна правова позиція зазначена у постанові Верховного Суду від 18.09.2018 у справі №906/1075/17.

З огляду на наведене, надавши оцінку наявним у справі доказам та доводам сторін, колегією суддів встановлено, що відповідач на виконання умов спільних протокольних рішень повністю розрахувався за природний газ, не прострочив виконання грошового зобов`язання, що свідчить про відсутність підстав для нарахування та стягнення з відповідача сум пені, інфляційних та річних, по сумам сплаченим за спільними протокольними рішеннями, у зв`язку з чим вимоги позивача про стягнення з відповідача 3189,72 грн. пені, 13670,40 грн. - 3 % річних та 12927,97 грн. інфляційних втрат - задоволенню не підлягають.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи, дав їм належну правову оцінку, дійшов правильних висновків щодо прав та обов`язків сторін, які ґрунтуються на належних та допустимих доказах.

Доводи апеляційної скарги не приймаються колегією суддів до уваги, оскільки не спростовують висновків суду першої інстанції. Скаржником не надано суду доказів, які б свідчили про обґрунтованість позовних вимог, а доводи, викладені в апеляційній скарзі, не можуть бути підставою для зміни чи скасування рішення місцевого господарського суду.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України), суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно п.1 ч.1 ст. 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає рішення суду у даній справі обґрунтованим, прийнятим з додержанням норм матеріального та процесуального права та таким, що відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи, підстав для його скасування чи зміни не вбачається.

Порушень норм процесуального права, які могли бути підставою для скасування або зміни оскарженого рішення у відповідності до норм ст. 277 Господарського процесуального кодексу України, судом апеляційної інстанції не виявлено.

З урахуванням відмови в задоволенні апеляційної скарги, судові витрати за розгляд справи в суді апеляційної інстанції покладаються на позивача в порядку ст.129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 267-271, 273, 275-276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на рішення Господарського суду Сумської області від 06.08.2019 у справі №920/699/19 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Сумської області від 06.08.2019 у справі №920/699/19 залишити без змін.

3. Судовий збір за подачу апеляційної скарги залишити за Акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України".

4. Матеріали справи №920/699/19 повернути до Господарського суду Сумської області.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у господарських справах, яким є Верховний Суд, шляхом подачі касаційної скарги в порядку і строки, визначені ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Касаційна скарга на постанову подається протягом 20 днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено - 25.11.2019.

Головуючий суддя Л.П. Зубець

Судді Н.Ф. Калатай

А.І. Мартюк