ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

"26" листопада 2019 р. Справа№ 19/129

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Куксова В.В.

суддів: Тищенко О.В.

Шаптали Є.Ю.

розглянувши заяву Колективного підприємства "Васильківська шкіряна фірма" про відвід колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі Михальської Ю.Б., Скрипки І.М., Тищенко А.І.

від розгляду справи №19/129.

за апеляційною скаргою Васильківської міської ради

на рішення Господарського суду міста Києва

від 21.11.2003

у справі №19/129 (суддя Саранюк В.І.)

за позовом Заступника Генерального прокурора України в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України

до 1) Фонду державного майна України;

2) Колективного підприємства "Васильківська шкіряна фірма"

про визнання договору недійсним,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 21.11.2003 у справі №19/129 у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з прийнятим рішенням, 04.09.2019 (про що свідчить відмітка Укрпошти Експрес на конверті), Васильківська міська рада звернулася до Північного апеляційного Господарського суду з апеляційною скаргою, відповідно до якої просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 21.11.2003 у справі №19/129 та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити з інших підстав.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.09.2019 апеляційну скаргу Васильківської міської ради на рішення Господарського суду міста Києва від 21.11.2003 у справі №19/129 передано на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді Михальської Ю.Б., суддів: Тищенко А.І., Скрипки І.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 01.10.2019 поновлено Васильківській міській раді пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 21.11.2003 у справі №19/129; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Васильківської міської ради на рішення Господарського суду міста Києва від 21.11.2003 у справі №19/129; призначено до розгляду апеляційну скаргу Васильківської міської ради на рішення Господарського суду міста Києва від 21.11.2003 у справі №19/129 на 19.11.2019.

28.10.2019 від Кабінету Міністрів України через відділ документального забезпечення Північного апеляційного господарського суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому КМУ просить суд ухвалити законне та обґрунтоване рішення в інтересах Уряду.

29.10.2019 від Фонду державного майна України через відділ документального забезпечення Північного апеляційного господарського суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому ФДМУ просить суд визнати поважними причини пропуску строку на подачу відзиву та поновити його, відмовити у задоволенні апеляційної скарги Васильківської міської ради, рішення Господарського суду міста Києва від 21.11.2003 у справі №19/129 залишити без змін.

19.11.2019 від скаржника через відділ документального забезпечення Північного апеляційного господарського суду надійшли пояснення на відзив на апеляційну скаргу ФДМУ. У даних поясненнях скаржник, зокрема, наголосив на тому, що ФДМУ у відзиві мотивовано просить суд продовжити строк на подання відзиву на апеляційну скаргу та що підтримує ФДМУ у його клопотанні продовжити строк на подання відзиву та долучити до матеріалів справи подані ФДМУ документи. У той же час скаржник просить суд не враховувати позицію ФДМУ та задовольнити апеляційну скаргу Васильківської міської ради. Крім того, у поясненнях скаржник просить суд зробити перерву в судовому засіданні та надати сторонам додатковий строк для подачі своїх пояснень та додаткових доказів. Також, скаржником у поясненнях заявлено клопотання про долучення документів до матеріалів справи та поновлення строку Васильківській міській раді на подання пояснення та додаткових доказів у справі, а саме: копії рішення Київської обласної ради від 3 листопада 1969 року №830, копії листа Київського обласного управління сільського господарства від 6 жовтня 1969 року; копії розпорядження №763-р від 24 червня 1955 року Ради Міністрів Української PCP з додатком та копією супровідного листа; копію розпорядження №40-р від 23 січня 1970 року Ради Міністрів Української PCP з додатком.

19.11.2019 від відповідача-2 через відділ документального забезпечення Північного апеляційного господарського суду надійшла заява про відвід колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі Михальської Ю.Б., Скрипки І.М. та Тищенко А.І. від розгляду справи №19/129.

Вказана заява мотивована тим, що існують обставини, які викликають сумнів у неупередженості та об`єктивності суддів Михальської Ю.Б., Скрипки І.М., Тищенко А.І. та вказують на ознаки заінтересованості вказаних суддів у результатах розгляду даної справи.

Про дані обставини, на думку заявника, свідчить наступне.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 01.10.2019 у справі №19/129 суд відкрив апеляційне провадження за заявою сторони, яка не була учасником та стороною у цій судовій справі та жодного рішення суд першої інстанції не приймав щодо апелянта і не ухвалював рішення про його права, інтереси та (або) обов`язки, оскільки в резолютивній частині рішення суду першої інстанції зазначено, що суд відмовляє позивачу у задоволенні позову і все - жодних рішень про права, інтереси та (або) обов`язки будь-кого в резолютивній частині рішення Господарського суду міста Києва від 21.11.2003 у справі №19/129 немає - проте всупереч наведеному судова колегія Північного апеляційного господарського суду у складі Михальської Ю.Б., Скрипки І.М. та Тищенко А.І. майже через шістнадцять років з моменту прийняття судом першої інстанції судового рішення у справі №19/129 на підставі матеріалів знищеної справи, оскільки у відповідності до інформації, зазначеної у листі №04-11/398 від 17.10.2019 Господарського суду міста Києва на ім`я адвоката Неділька М.М., який діє в інтересах відповідача-2 КП "Васильківська шкіряна фірма", матеріали судової справи №19/129 були знищені ще у 2009 році Господарським судом міста Києва у зв`язку із закінченням терміну їх зберігання - мала би прийняти ухвалу про відмову у відкритті апеляційного провадження, проте цього не вчинила, а вчинила навпаки - прийняла рішення про відкриття апеляційного провадження, чим у такий спосіб грубо порушила норми статті 261 Господарського процесуального кодексу України.

Як вказує заявник, у зазначеній ухвалі Північного апеляційного господарського суду вказано, що "Апелянт зазначає, що рішення Господарського суду м. Києва від 21.11.2003 у справі №19/129 може стосуватися прав, свобод та інтересів Васильківської міської ради, майнових прав територіальної громади...". Але вищевказане твердження апелянта в особі Васильківської міської ради не відповідає дійсності, оскільки в апеляційній скарзі так званий "апелянт" не надав жодного доказу того, що суд першої інстанції прийнятим ним рішенням ще у 2003 році дійсно порушив права та інтереси Васильківської міської ради в будь-якій частині та в будь-який спосіб, як наслідок суд апеляційної інстанції порушив вимоги частини 1 статті 14 Господарського процесуального кодексу України, якою встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи - у такий спосіб порушив її як норму процесуального права.

За твердженнями заявника, КП "Васильківська шкіряна фірма" у законний спосіб набуло право на очисні споруди, які і по сьогоднішній день є невід`ємною частиною єдиного цілісного майнового комплексу і з моменту їх створення перебувають на балансі підприємства, ним і утримуються, і експлуатуються наступним чином. Між Фондом державного майна України та організацію орендарів Васильківської шкіряної фабрики, правонаступником якої є Колективне підприємство "Васильківська шкіряна фірма", був укладений договір №КП-267 від 11.01.1994 купівлі - продажу державного майна орендного підприємства. До складу об`єктів нерухомого майна, яке складає цілісний майновий комплекс і передано до статутного фонду КП "Васильківська шкіряна фірма", в процесі приватизації, було включено очисні споруди. На підставі наказу Міністра легкої промисловості СРСР №635 від 23.10.1969 як структурний підрозділ шкірзаводу і з моменту завершення будівництва, очисні споруди по сьогоднішній день є невід`ємною частиною єдиного цілісного майнового комплексу і з моменту їх створення перебувають на балансі підприємства, ним і утримуються, і експлуатуються.

Окрім того, у зазначеній ухвалі суду апеляційної інстанції зазначається, що "...Васильківська міська рада не була учасником справи та не мала відомостей про існування судового рішення..", проте на момент розгляду та прийняття рішення Господарським судом міста Києва по даній справі, тобто станом на 21.11.2003, заступник Генерального прокурора України в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України був законним представником, який виступав в інтересах держави (як наслідок і в інтересах територіальних громад України в цілому) - проте, судова колегія Північного апеляційного господарського суду у складі Михальської Ю.Б., Тищенко А.І., Скрипки І.М. цього не врахувала та, відкриваючи апеляційне провадження у справі №19/129, дійшла протилежного висновку.

Також заявник, посилаючись на норми статей 267, 268 Господарського процесуального кодексу України, зазначає, що суддя-доповідач Північного апеляційного господарського суду Михальська Ю.Б. та судді зі складу колегії не могли вчинити процесуальні дії, визначені цими статтями, оскільки матеріали судової справи згідно інформації, зазначеної у листі №04-11/398 від 17.10.2019 Господарського суду міста Києва на ім`я адвоката Неділька М.М., який діє в інтересах відповідача-2 КП "Васильківська шкіряна фірма", були знищені у 2009 році у зв`язку із закінченням терміну зберігання.

Відповідно до п. п. 1-3 ст. 39 Господарського процесуального кодексу України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу, він вирішує питання про зупинення провадження у справі. У цьому випадку вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 32 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.11.2019 визнано заяву Колективного підприємства "Васильківська шкіряна фірма" про відвід колегії суддів: головуючого судді Михальської Ю.Б., суддів: Скрипки І.М., Тищенко А.І. необґрунтованою. Вирішено передати матеріали справи №19/129 для визначення автоматизованою системою судді, який має вирішити питання про відвід, заявлений представником Колективного підприємства "Васильківська шкіряна фірма" адвокатом Неділько М.М. суддям Михальській Ю.Б., Скрипці І.М., Тищенко А.І.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.11.2019 заяву про відвід колегії суддів у складі: головуючого судді Михальської Ю.Б., суддів: Скрипки І.М., Тищенко А.І. передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді Куксова В.В., суддів: Тищенко О.В., Шаптали Є.Ю.

Згідно п. 7, п. 11 ст. 39 Господарського процесуального кодексу України питання про відвід має бути розглянуто не пізніше двох днів з дня надходження заяви про відвід. За результатами вирішення заяви про відвід суд постановляє ухвалу.

Колегія суддів, розглянувши заяву Колективного підприємства "Васильківська шкіряна фірма" про відвід колегії суддів у складі: головуючого судді Михальської Ю.Б., суддів: Скрипки І.М., Тищенко А.І. дійшла висновку про її необґрунтованість, виходячи з наступного.

Право подавати заяву про відвід судді є однією з гарантій законності здійснення правосуддя і об`єктивності та неупередженості розгляду справи. Статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованою Верховною Радою України (Закон України від 17.07.1997 №475/97-ВР), закріплені основні процесуальні гарантії, якими може скористатися особа при розгляді її цивільного позову в національному суді, серед яких - розгляд справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Бочан проти України" (Заява № 7577/02) від 03.05.2007 суд нагадує, що "безсторонність", в сенсі п. 1 статті 6, має визначатися відповідно до суб`єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі - тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об`єктивного критерію - тобто, чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу. Відповідно до об`єктивного критерію має бути визначено, чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо відсутності безсторонності судів. У цьому зв`язку навіть зовнішні ознаки мають певне значення. Ключовим питанням є питання довіри, яку суди в демократичному суспільстві мають вселяти суспільству і, перш за все, сторонам у процесі.

Відвід - це процесуальний інститут, що містить умови, за яких особа не може брати участі у конкретній справі. Відвід судді в господарському процесі як правова категорія - це висловлена в письмовій формі недовіра колегії господарського суду на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі внаслідок виявлення будь-якої особистої прихильності чи упередженості, заявлена учасником розгляду конкретної справи.

Згідно ст. 35 Господарського процесуального кодексу України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання, або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 36 цього Кодексу.

До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя.

Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Статтею 36 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді першої інстанції, не може брати участі в розгляді цієї самої справи в судах апеляційної і касаційної інстанцій, а так само у новому розгляді справи судом першої інстанції після скасування рішення суду або ухвали про закриття провадження в справі.

Суддя, який брав участь у врегулюванні спору у справі за участю судді, не може брати участі в розгляді цієї справи по суті або перегляді будь-якого ухваленого в ній судового рішення.

Суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді апеляційної інстанції, не може брати участі у розгляді цієї самої справи в судах касаційної або першої інстанцій, а також у новому розгляді справи після скасування постанови суду апеляційної інстанції.

Суддя, який брав участь у перегляді справи в суді касаційної інстанції, не може брати участі в розгляді цієї справи в суді першої чи апеляційної інстанцій, а також у новому її розгляді після скасування постанови суду касаційної інстанції.

Суддя, який брав участь у вирішенні справи, рішення в якій було в подальшому скасоване судом вищої інстанції, не може брати участі у розгляді заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення суду у цій справі.

Суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді першої, апеляційної, касаційної інстанцій, не може брати участі у розгляді заяви про перегляд судового рішення у зв`язку з виключними обставинами у цій справі.

В рішенні у справі "Білуха проти України" (Заява № 33949/02) від 09.11.2006 зазначено: "стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного".

Право на подання заяви про відвід судді є однією з гарантій законності здійснення правосуддя і об`єктивності та неупередженості розгляду справи, оскільки статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини закріплено основні процесуальні гарантії, якими може скористатися особа при розгляді її позову в національному суді і до яких належить розгляд справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Водночас, згідно з п. 1 ст. 43 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Розглянувши заяву про відвід колегії суддів у складі: головуючого судді Михальської Ю.Б., суддів: Скрипки І.М., Тищенко А.І., судова колегія не вбачає підстав для її задоволення, оскільки наведені заявником доводи у її обґрунтування, в розумінні ст. ст. 35, 36 Господарського процесуального кодексу України, не можуть бути підставою для відводу судді.

За таких обставин, керуючись ст. 35, 36, 39, 234 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Колективного підприємства "Васильківська шкіряна фірма" про відвід колегії суддів у складі: головуючого судді Михальської Ю.Б., суддів: Скрипки І.М., Тищенко А.І. у справі №19/129 відмовити.

Головуючий суддя В.В. Куксов

Судді О.В. Тищенко

Є.Ю. Шаптала