ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" листопада 2019 р. Справа№ 927/508/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Калатай Н.Ф.

суддів: Зубець Л.П.

Мартюк А.І.

при секретарі Рибчич А. В.

За участю представників:

від позивача: Коваленко С.В. - адвокат

від відповідача: не з`явились

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України»

на рішення Господарського суду Чернігівської області від 30.07.2019, повний текст якого складений 01.08.2019,

у справі № 927/508/19 (суддя Фетисова І.А.)

за позовом Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України»

до Комунального підприємства «Прилукитепловодопостачання»

про стягнення 2 377 882,29 грн.

ВСТАНОВИВ:

Позов заявлено про стягнення з відповідача основного боргу в сумі 1 564 882,10 грн. за поставлений за договором постачання природного газу № 5026/1718-КП-39 від 05.09.2017, але неоплачений природній газ, пені в сумі 512 566,75 грн., 3 % річних в сумі 77 290,84 грн. та інфляційних втрат в сумі 223 142,60 грн.

Рішенням Господарського суду Чернігівської області від 30.07.2019, повний текст якого складений 01.08.2019, у справі № 927/508/19 позов задоволено частково:

- до стягнення з відповідача на користь позивача присуджено основний борг в сумі 1 140 370,53 грн., 3 % річних в сумі 77 290,82 грн., пеню в сумі 509 552,96 грн. та інфляційні втрати в сумі 222 863,84 грн.;

- в решті позовних вимог в частині стягнення боргу в сумі 71 210,15 грн., пені в сумі 3 013,79 грн., 3 % річних в сумі 0,02 грн. та інфляційних втрат в сумі 278,76 грн. відмовлено;

- провадження у справі про стягнення основного боргу на суму 353 301,42 грн. закрито в зв`язку з відсутністю предмету спору.

Частково задовольняючи позовні вимоги про стягнення основного боргу, суд першої інстанції, встановивши те, що:

- на виконання умов спірного договору позивач поставив відповідачу за період з 01.10.2017 по 30.04.2018 та червень 2018 року природний газ на загальну суму 4 511 041,79 грн.;

- станом на 13.05.2019 заборгованість відповідача складала за спожитий газ в сумі 1 564 882,10 грн. (тобто заявлену до стягнення позивачем суму - примітка суду), проте в період з 13.05.2019 по 18.06.2019 (провадження у цій справі відкрито судом 20.06.2019 - примітка суду) відповідачем здійснено оплати на суму 71 210,15 грн.;

- водночас за період з 19.06.2019 по 27.06.2019, тобто після подання позовної заяви до суду (як свідчить штамп канцелярії - 19.06.2019), відповідачем було здійснено оплати на суму 353 301,42 грн.,

задовольнив позовні вимоги про стягнення основного боргу в сумі 1 140 370,53 грн. (тобто у наявній станом на дату винесення рішення сумі - примітка суду), відмовив у задоволенні вимог про стягнення основного боргу в сумі 71 210,15 грн., яка була сплачена відповідачем до подання позовної заяви, та закрив провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України в зв`язку з відсутністю предмету спору, тобто з огляду на фактичну сплату його відповідачем після звернення позивача до суду з цим позовом, в частині стягнення суми боргу в розмірі 353 301,42 грн.

Частково задовольняючи позовні вимоги, про стягнення пені, 3 % річних та інфляційних втрат, суд першої інстанції послався на помилки в розрахунках позивача, а саме на:

- арифметичні помилки при складанні сум пені та 3 % річних;

- на неправомірне нарахування індексу інфляції на суму боргу з урахуванням індексу інфляції за попередній період.

Крім того, суд першої інстанції відхилив подане відповідачем клопотання про зменшення розміру пені, пославшись на те, що, оскільки умовами спірного договору визначено постачання відповідачу газу не для бюджетних установ, розрахунки по такому договору не можуть ставитись в залежність від обставин надання послуг споживачам та несвоєчасною оплатою споживачами таких послуг, фінансовим станом на 31.12.2018 року, оскільки в силу ст. 617 ЦК України звільнення від відповідальності за недодержання своїх обов`язків контрагентами боржника та відсутність коштів у боржника не передбачена.

Не погоджуючись з рішенням, 20.08.2019 Комунальне підприємство «Прилукитепловодопостачання» звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Чернігівської області від 30.07.2019 по справі № 927/508/19 в частині відхилення клопотання щодо зменшення розміру пені та прийняти в цій частині нове рішення, яким клопотання відповідача про зменшення розміру пені задовольнити.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.09.2019 справа № 927/508/19 передана на розгляд колегії суддів у складі: Калатай Н.Ф. (головуючий), судді Мартюк А.І., Зубець Л.П.

Ухвалою від 04.09.2019 колегії суддів у складі: Калатай Н.Ф. (головуючий), судді Мартюк А.І., Зубець Л.П. апеляційну скаргу Комунального підприємства «Прилукитепловодопостачання» на рішення Господарського суду Чернігівської області від 30.07.2019 у справі № 927/508/19 було залишено без руху, а ухвалою від 26.09.2019 - повернуто заявнику.

Також, не погоджуючись з рішенням, 27.08.2019 Акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Чернігівської області від 30.07.2019 у справі № 927/508/19 в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення пені в сумі 3 013,79 грн., 3 % річних в сумі 0,02 грн. та інфляційних втрат в сумі 278,76 грн. скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позовних вимог (загальна сума оскаржених майнових вимог становить 3 292,57 грн. - примітка суду).

В апеляційній скарзі позивач зазначив про те, що в оспорюваній частині рішення суду першої інстанції є незаконним та ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування вказаної позиції апелянт послався на те, що:

- суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що нарахування індексу інфляції на суму боргу з урахуванням індексу інфляції за попередній період є неправомірним;

- позивачем розрахунок інфляційних втрат виконано у відповідності до рекомендацій, наданих відповідно до листа Верховного Суду України від 03.04.1997 № 62-97-р, в абзаці 5 якого встановлена формула визначення індексу інфляції;

- правова позиція щодо саме такого визначення інфляційних втрат висловлена в постановах Верховного Суду від 17.07.2018 у справі № 904/10242/17, від 05.07.2019 у справі № 905/600/18;

- зазначаючи про наявність арифметичних помилок у розрахунках пені та 3 % річних, суд першої інстанції не обґрунтував власні висновки.

Згідно з витягом з протоколу передачі судової справи раніше визначеному головуючому судді (судді-доповідачу) (складу суду) від 03.09.2019 апеляційна скарга Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» у справі № 925/508/19 передана на розгляд колегії суддів у складі: Калатай Н.Ф. (головуючий), судді Мартюк А.І., Зубець Л.П.

При дослідженні матеріалів справи та апеляційної скарги колегією суддів встановлено, що подана позивачем апеляційна скарга не відповідає вимогами ст. 258 ГПК України, яка встановлює вимоги до форми і змісту апеляційної скарги, оскільки позивачем до апеляційної скарги не додано доказів сплати судового збору, з огляду на що ухвалою від 04.09.2019 апеляційну скаргу залишено без руху, апелянту надано час для усунення недоліків шляхом подання до Північного апеляційного господарського суду протягом десяти днів з дня вручення даної ухвали доказів про сплату судового збору в сумі 2 881,50 грн.

13.09.2019 від позивача через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів надійшла заява про усунення недоліків, до якої додано платіжне доручення № 7008391 від 11.09.2019 про сплату судового збору в сумі 2 881,50 грн.

Ухвалою від 17.09.2019:

- Акціонерному товариству «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» поновлено строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Чернігівської області від 30.07.2019 у справі № 927/508/19;

- відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» на рішення Господарського суду Чернігівської області від 30.07.2019 у справі № 927/508/19;

- встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, пояснень, клопотань, заперечень - до 04.10.2019;

- учасникам процесу роз`яснено, що відповідно до приписів ст. 118 ГПК України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку (ч. 1); заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом (ч. 2);

- зупинено дію оскаржуваного рішення Господарського суду Чернігівської області від 30.07.2019 у справі № 927/508/19;

- призначено справу № 927/508/19 до розгляду на 16.10.2019 о 12:20;

- сторони попереджено, що нез`явлення їх представників в судове засідання не є перешкодою в розгляді апеляційної скарги.

У зв`язку з перебуванням головуючого судді (судді-доповідача) Калатай Н.Ф. у відпустці з 27.09.2019 по 01.11.2019 (Наказ № 370-В від 26.09.2019, Наказ № 372-В від 26.09.2019), судове засідання призначене на 16.10.2019 не відбулось.

Станом на 27.11.2019 до Північного апеляційного господарського суду відзивів на апеляційну скаргу та клопотань від учасників справи не надходило.

Відповідач представників в судове засідання не направив, про причин неявки суду не повідомив.

Враховуючи належне повідомлення всіх учасників про час і місце судового розгляду апеляційної скарги, а також те, що явка представників учасників в судове засідання не визнана обов`язковою, колегія суддів дійшла висновку про розгляд апеляційної скарги у відсутність представників відповідача за наявними матеріалами апеляційного провадження.

Під час розгляду справи представник позивача апеляційну скаргу підтримав у повному обсязі та просив її задовольнити.

Дослідивши матеріали апеляційної скарги, матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, з урахуванням правил ст. ст. 269, 270 Господарського процесуального кодексу України, згідно з якими суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права, колегія суддів встановила таке.

05.09.2017 позивач як продавець та відповідач як покупець уклали договір постачання природного газу № 5026/1718-КП-39 (далі Договір) (а.с. 13-22), відповідно до умов якого позивач зобов`язався поставити відповідачу у 2017-2018 роках природний газ, а відповідач зобов`язався оплатити його на умовах цього договору.

В п. 1.2 Договору сторони погодили, що природний газ, що постачається за цим договором, використовується відповідачем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається підприємствами, організаціями та іншими суб`єктами господарювання, які не є бюджетними установами/організаціями, а в п. 1.4 - що за цим договором постачається імпортований газ (за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, ввезений позивачем на митну територію України).

У п. 2.1 Договору сторони погодили, що позивач передає відповідачу з 01.10.2017 по 31.03.2018 (включно) природний газ орієнтовним обсягом 415,0 тис. куб.м. та визначили помісячні обсяги поставки газу.

Відповідно до п. 12.1 Договору, Договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення підпису постачальника печаткою, і діє в частині реалізації природного газу з 01.10.2017 по 31.03.2018 (включно), а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.

Додатковими угодами № 1 від 03.04.2018, № 2 від 06.06.2018, № 3 від 02.08.2018 та № 4 від 05.09.2018 (а.с. 23-26) сторонами договору вносились зміни до Договору в частині періоду постачання газу, його обсягів, а також в частині строку дії Договору.

Необхідний відповідачу плановий обсяг природного газу, зазначений в п. 2.1 Договору, відповідач визначає самостійно (п. 1.3 Договору).

Відповідно до п. 3.7 Договору, приймання-передача газу, переданого позивачем відповідачу у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу.

Згідно з п. 3.10 Договору відповідач підтверджує, що підписаний сторонами акт приймання-передачі газу за розрахунковий місяць означає повне виконання позивачем своїх зобов`язань в частині постачання природного газу за цим договором у відповідному місяці.

Згідно з п. 5.1 Договору ціна та порядок зміни ціни на природний газ, який постачається за цим договором, встановлюється Положенням про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 22.03.2017 № 187. На дату укладання Договору ціна на природний газ становить 4 942,00 грн. за 1000 куб. м (без урахування тарифів на послуги з транспортування та розподілу природного газу, а також податків та зборів, що включаються до вартості природного газу, відповідно до Податкового кодексу України). До визначеної ціни застосовується коефіцієнт 1,6. У разі зміни ціни на газ відповідно до умов чинного законодавства, вона є обов`язковою для сторін за цим договором з дати набрання чинності відповідних змін.

Відповідно до п. 5.2 договору ціна за 1 000 куб. м газу за цим договором на дату його укладання становить 7 907,20 грн., крім того податок на додану вартість (ПДВ) - 20 %. Усього до сплати разом з податком на додану вартість - 9 488,64 грн.

Відповідно до п. 5.4 Договору, загальна сума вартості природного газу за цим договором складається із сум вартості місячних поставок газу.

На виконання умов Договору позивач у період з 01.10.2017 по 30.04.2018 та червень 2018 року поставив відповідачу природний газ на загальну суму 4 511 041,79 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи належними чином засвідченими копіями актів приймання-передачі природного газу від 31.10.2017 на суму 62 302,42 грн., від 30.11.2017 на суму 1 266 685,99 грн., від 31.12.2017 на суму 533 622,13 грн., від 31.01.2018 на суму 624 124,79 грн., від 28.02.2018 на суму 856 805,22 грн., 31.03.2018 на суму 824 031,46 грн., від 30.04.2018 на суму 342 530,41 грн. та від 30.06.2018 на суму 939,37 грн. (а.с. 35-42), які підписані сторонами та скріплені печатками сторін. Факт поставки газу на зазначену суму відповідачем не заперечується.

Пунктом 6.1 Договору встановлено, що оплата за природний газ здійснюється споживачем виключно коштами шляхом 100 % поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 25-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Звертаючись 14.06.2019 до суду з цим позовом, позивач зазначає про те, що відповідач не виконав свої зобов`язання за Договором в частині оплати за поставлений газ у повному обсязі, і заборгованість останнього за поставлений за спірними актами газ становить 1 564 882,10 грн.

Крім того, позивач просив стягнути з відповідача пеню в сумі 512 566,75 грн., 3 % річних в сумі 77 290,84 грн. та інфляційні втрати в сумі 223 142,60 грн.

Відповідач у відзиві на позов не заперечив проти наявності у нього заборгованості за природний газ, проте зазначив про те, що після порушення провадження у справі ним в рахунок сплати спірної заборгованості було сплачено 426 836,48 грн., а відтак, станом на 10.07.2019 сума основного боргу становить 1 138 045,62 грн.

При розгляді по суті вимог про стягнення основного боргу суд першої інстанції встановив, що:

- на виконання умов Договору позивач поставив відповідачу за період з 01.10.2017 по 30.04.2018 та червень 2018 року природний газ на загальну суму 4 511 041,79 грн.;

- станом на 13.05.2019 заборгованість відповідача складала за спожитий газ в сумі 1 564 882,10 грн. (тобто заявлену до стягнення позивачем суму - примітка суду), проте в період з 13.05.2019 по 18.06.2019 (провадження у цій справі відкрито судом 20.06.2019 - примітка суду) відповідачем здійснено оплати на суму 71 210,15 грн.;

- водночас за період з 19.06.2019 по 27.06.2019, тобто після подання позовної заяви до суду (як свідчить штамп канцелярії - 19.06.2019), відповідачем було здійснено оплати на суму 353 301,42 грн.

З огляду на вказані обставини, суд першої інстанції задовольнив позовні вимоги про стягнення основного боргу в сумі 1 140 370,53 грн. (тобто у наявній станом на дату винесення рішення сумі - примітка суду), відмовив у задоволенні вимог про стягнення основного боргу в сумі 71 210,15 грн., яка була сплачена відповідачем до подання позовної заяви, та закрив провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України в зв`язку з відсутністю предмету спору, тобто з огляду на фактичну сплату його відповідачем після звернення позивача до суду з цим позовом, в частині стягнення суми боргу в розмірі 353 301,42 грн.

Крім того, суд першої інстанції частково задовольнив позовні вимоги про стягнення пені, 3 % річних та інфляційних втрат, задовольнивши їх в частині стягнення 3 % річних в сумі 77 290,82 грн., пені в сумі 509 552,96 грн. та інфляційних втрат в сумі 222 863,84 грн. та, відповідно, відмовивши у задоволенні вимог про стягнення пені в сумі 3 013,79 грн., 3 % річних в сумі 0,02 грн. та інфляційних втрат в сумі 278,76 грн.

За приписами ч. 1 ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів зазначає, що, як вбачається із тексту апеляційної скарги у цій справі, рішення суду першої інстанції позивачем оскаржується лише в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення пені в сумі 3 013,79 грн., 3 % річних в сумі 0,02 грн. та інфляційних втрат в сумі 278,76 грн., а відтак, враховуючи, що рішення в частині часткового задоволенні вимог про стягнення основного боргу не оскаржується, згідно з ч. 1 ст. 269 ГПК України в цій частині рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку не переглядається.

Колегія суддів зазначає про те, що при апеляційному перегляді не встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права щодо винесення судом першої інстанції рішення в частині часткового задоволенні вимог про стягнення основного боргу.

Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу (ч. 2 ст. 11 ЦК України).

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно зі ст.ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства; Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до п. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання, настають наслідки, передбачені договором або законом.

В силу ст. 230 ГК України, штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

В пункті 8.1 Договору сторони погодили, що за невиконання або неналежне виконання договірних зобов`язань сторони несуть відповідальність у випадках, передбачених чинним законодавством України, а також цим договором.

Відповідно до п. 8.2 Договору, у разі прострочення відповідачем оплати згідно п. 6.1 Договору він зобов`язується сплатити позивачу, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Частина 2 ст. 625 ЦК України встановлює, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Строк, у межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав за цим договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, штрафів, пені, відсотків річних, інфляційних нарахувань, встановлюється тривалістю у 5 років (п. 10.3 Договору).

З наданої позивачем виписки по операціям по договору № 5026/1718-КП-39 та листа № 198 від 07.02.2018 відповідача позивачу (а.с. 44-46) слідує, що відповідач свої зобов`язання по оплаті поставленого газу в жовтні 2017 року - лютому 2018 року виконував несвоєчасно, а саме:

- за газ, спожитий у жовтні 2017 року, оплати були здійснені відповідачем 01.02.2018 - 61848,40 грн., 02.02.2018 - 454,02 грн., прострочка оплати з 28.11.2017 по 01.02.2018;

- за газ, спожитий у листопаді 2017 року, оплати були здійснені відповідачем 02.02.2018 - 67 393,34 грн., 05.02.2018 - 4 935,49 грн., 06.02.2018 - 4 079,23 грн., 07.02.2018 - 7 371,72 грн., 08.02.2018 - 121 138,50 грн., 09.02.2018 - 25 501,15 грн., 12.02.2018 - 940,69 грн., 13.02.2018 - 3 731,28 грн., 15.02.2018 - 1 209,96 грн., 16.02.2018 - 6 699,61 грн., 19.02.2018 - 15 515,68 грн., 20.02.2018 - 15 391,53 грн., 21.02.2018 - 5 738,54 грн., 22.02.2018 - 17 863,85 грн., 23.02.2018 - 9 249,51 грн., 26.02.2018 - 14 156,95 грн., 27.02.2018 - 60 798,73 грн., 28.02.2018 - 157 302,18 грн., 01.03.2018 - 95 131,93 грн., 02.03.2018 - 34 779,25 грн., 03.03.2018 - 6 896,75 грн., 05.03.2018 - 2 222,33 грн., 06.03.2018 - 8 652,28 грн., 07.03.2018 - 3 829,02 грн., 12.03.2018 - 12 284,81 грн., 13.03.2018 - 130 390,25 грн., 14.03.2018 - 1 774,74 грн., 15.03.2018 - 493,08 грн., 16.03.2018 - 7 271,83 грн., 19.03.2018 - 1 577,15 грн., 20.03.2018 - 7 913,93 грн., 21.03.2018 - 9 627,19 грн., 22.03.2018 - 23 663,19 грн., 23.03.2018 - 229 379,35 грн., 26.03.2018 - 76 831,03 грн., 27.03.2018 - 28 337,40 грн., 28.03.2018 - 46 612,54 грн., прострочка оплати з 26.12.2018 по 27.03.2018;

- за газ, спожитий у грудні 2017 року, оплати були здійснені відповідачем 28.03.2018 - 20 099,84 грн., 29.03.2018 - 45 975,57 грн., 30.03.2018 - 8 835,51 грн., 02.04.2018 - 46 819,47 грн., 03.04.2018 - 8 085,34 грн., 04.04.2018 - 27 141,82 грн., 05.04.2018 - 23 796,98 грн., 06.04.2018 - 1 452,90 грн., 10.04.2018 - 1 075,47 грн., 11.04.2018 - 6 094,80 грн., 12.04.2018 - 5 826,65 грн., 13.04.2018 - 3 719,04 грн., 16.04.2018 - 1 944,33 грн., 17.04.2018 - 9 185,37 грн., 19.04.2018 - 46 329,78 грн., 20.04.2018 - 96 305,84 грн., 23.04.2018 - 5 184,01 грн., 24.04.2018 - 14 946,00 грн., 25.04.2018 - 70 948,53 грн., 26.04.2018 - 59 725,58 грн., 27.04.2018 - 30 129,30 грн., прострочка оплати з 26.01.2018 по 26.04.2018;

- за газ, спожитий у січні 2018 року, оплати були здійснені відповідачем 27.04.2018 - 6 738,41 грн., 03.05.2018 - 6 407,73 грн., 04.05.2018 - 28 955,01 грн., 05.05.2019 - 81 389,01 грн., 07.05.2018 - 22 237,31 грн., 08.05.2018 - 5 310,18 грн., 10.05.2018 - 6 731,65 грн., 11.05.2018 - 365,69 грн., 14.05.2018 - 1 285,13 грн., 15.05.2018 - 2 274,79 грн., 16.05.2018 - 62 548,39 грн., 17.05.2018 - 4 808,79 грн., 18.05.2018 - 415,55 грн., 21.05.2018 - 664,88 грн., 22.05.2018 - 1791,40 грн., 23.05.2018 - 328 274,06 грн., 24.05.2018 - 2 242,13 грн., 29.05.2018 - 2 472,11 грн., 30.05.2018 - 1 552,71 грн., 01.06.2018 - 42 087,95 грн., 04.06.2018 - 5 337,33 грн., 19.06.2018 - 3 324,40 грн., 20.06.2018 - 1 622,59 грн., 25.06.2018 - 5 287,59 грн., прострочка оплати з 27.02.2018 по 24.06.2018;

- за газ, спожитий у лютому 2018 року, оплати були здійснені частково відповідачем 25.06.2018 - 24 452,50 грн., 26.06.2018 - 5 917,64 грн., 27.06.2018 - 3 755,76 грн., 03.07.2018 - 306,92 грн., 06.07.2018 - 3 519,71 грн., 13.07.2018 - 1 018,36 грн., 17.07.2018 - 817,23 грн., 24.07.2018 - 3 324,41 грн., 26.07.2018 - 86,93 грн., 27.07.2018 - 3 324,40 грн., 07.08.2018 - 747,99 грн., 09.08.2018 - 1 554,40 грн., 27.08.2018 - 2 725,89 грн., 03.09.2018 - 1 246,65 грн., 07.09.2018 - 872,32 грн., 18.09.2018 - 112,20 грн., 22.10.2018 - 831,10 грн., 28.03.2019 - 300 000 грн., 05.04.2019 - 100 000 грн., 10.05.2019 - 687,24 грн., 11.05.2019 - 4 122,71 грн., прострочка оплати з 27.03.2018 по 13.05.2019; залишилась несплаченою сума за спожитий газ - 397 380,86 грн.;

- період прострочення відповідачем зобов`язання по оплаті по акту за березень 2018 року починається з 26.04.2018 року, по акту за квітень 2018 року починається з 26.05.2018 року, по акту за червень 2018 року починається з 26.07.2018 року.

Враховуючи, що матеріалами справи підтверджується факт прострочення відповідачем обов`язку з оплати поставленого позивачем газу у встановлений Договором строк, є підстави для застосування встановленої Договором та законодавством відповідальності.

Частково задовольняючи позовні вимоги про стягнення пені, 3 % річних та інфляційних втрат, суд першої інстанції послався на помилки в розрахунках позивача, а саме на:

- арифметичні помилки при складанні сум пені та 3 % річних;

- на неправомірне нарахування індексу інфляції на суму боргу з урахуванням індексу інфляції за попередній період.

Колегія суддів вважає вказані висновки суду першої інстанції помилковими.

Щодо відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення 3 % річних в сумі 0,02 грн. колегія суддів зазначає про те, що позивачем у визначенні загальних сум 3 % річних, нарахованих на поставлений в жовтні, листопаді, грудні 2017 року, лютому, березні, червні 2018 року, допущено арифметичні помилки, а саме, невірно підраховано загальні суми 3 % річних.

Так, позивачем зазначено, що:

- сума 3 % річних, визначена позивачем при додаванні сум 3 % річних, нарахованих на поставлений в жовтні 2017 року газ, становить 332,89 грн., проте при додаванні сум 3 % річних, нарахованих на поставлений в жовтні 2017 року газ, загальна їх сума становить 332,88 грн.;

- сума 3 % річних, визначена позивачем при додаванні сум 3 % річних, нарахованих на поставлений в листопаді 2017 року газ, становить 7 221,25 грн., проте при додаванні сум 3 % річних, нарахованих на поставлений в листопаді 2017 року газ, загальна їх сума становить 7 221,28 грн.;

- сума 3 % річних, визначена позивачем при додаванні сум 3 % річних, нарахованих на поставлений в грудні 2017 року газ, становить 3 464,60 грн., проте при додаванні сум 3 % річних, нарахованих на поставлений в грудні 2017 року газ, загальна їх сума становить 3 464,62 грн.;

- сума 3 % річних, визначена позивачем при додаванні сум 3 % річних, нарахованих на поставлений в лютому 2018 року газ, становить 26 222,09 грн., проте при додаванні сум 3 % річних, нарахованих на поставлений в лютому 2018 року газ, загальна їх сума становить 26 222,10 грн.;

- сума 3 % річних, визначена позивачем при додаванні сум 3 % річних, нарахованих на поставлений в березні 2018 року газ, становить 25 940,06 грн., проте при додаванні сум 3 % річних, нарахованих на поставлений в березні 2018 року газ, загальна їх сума становить 25 940,05 грн.;

- сума 3 % річних, визначена позивачем при додаванні сум 3 % річних, нарахованих на поставлений в червні 2018 року газ, становить 22,54 грн., проте при додаванні сум 3 % річних, нарахованих на поставлений в червні 2018 року газ, загальна їх сума становить 22,55 грн.

Водночас при додаванні сум 3 % річних, визначених позивачем по кожному періоду, колегією суддів сума їх виявилась більшою на 0,04 грн., ніж заявлена позивачем до стягнення.

За таких обставин, позовні вимоги про стягнення 3 % річних підлягають задоволенню за розрахунком позивача в сумі 77 290,84 грн. Рішення суду першої інстанції в цій частині підлягає зміні.

Часткове задоволенні позивних вимог про стягнення пені судом першої інстанції обґрунтовано арифметичними помилками в розрахунках позивача.

Колегія суддів зазначає про те, що позивачем при визначенні загальних сум пені допущено арифметичні помилки, аналогічні тим, які ним допущені при підрахунку сум 3 % річних, проте при додаванні сум пені, визначених позивачем по кожному періоду, колегією суддів сума їх виявилась більшою, ніж заявлена позивачем до стягнення.

За таких обставин, позовні вимоги про стягнення пені підлягають задоволенню за розрахунком позивача в сумі 512 566,75 грн. Рішення суду першої інстанції в цій частині підлягає зміні.

Частково задовольняючи позовні вимоги про стягнення інфляційних втрат, суд першої інстанції послався на неправомірне нарахування індексу інфляції на суму боргу з урахуванням індексу інфляції за попередній період, проте колегія суддів вважає вказану позицію помилковою, оскільки інфляційні втрати не є штрафними санкціями, а входять до складу грошового зобов`язання.

Крім того, саме такий порядок розрахунку інфляційних втрат наведений у Листі Верховного Суду України «Рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ» від 03.04.1997 № 62-97р., а правова позиція щодо саме такого визначення інфляційних втрат висловлена в постанові Верховного Суду від 05.07.2019 у справі № 905/600/18.

За таких обставин, позовні вимоги про стягнення інфляційних втрат підлягають задоволенню за розрахунком позивача в сумі 223 142,60 грн. Рішення суду першої інстанції в цій частині підлягає зміні.

Відповідно до ч. 1 ст. 277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів вважає, що при прийнятті оспореного рішення судом першої інстанції мале місце невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, тому рішення Господарського суду Чернігівської області від 30.07.2019 у справі № 927/508/19 підлягає зміні, позов задовольняється частково:

- до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає основний борг в сумі 1 140 370,53 грн., пеня в сумі 512 566,75 грн., 3 % річних в сумі 77 290,84 грн. та інфляційні втрати в сумі 223 142,60 грн.;

- у задоволенні позовних вимог про стягнення основного боргу в сумі 71 210,15 грн. відмовляється;

- провадження у справі про стягнення основного боргу на суму 353 301,42 грн. закривається в зв`язку з відсутністю предмету спору.

Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» задовольняється повністю.

Відповідно до приписів ст. 129 ГПК України судові витрати по сплаті судового збору, а саме судові витрати позивача за звернення з позовом покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а судові витрати позивача за звернення з апеляційною скаргою - на відповідача.

Керуючись ст. 267-270, 273, 275-277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» на рішення Господарського суду Чернігівської області від 30.07.2019 у справі № 927/508/19 задовольнити.

2. Рішення Господарського суду Чернігівської області від 30.07.2019 у справі № 927/508/19 змінити.

3. Викласти пункти 2 та 3 резолютивної частини рішення Господарського суду Чернігівської області від 30.07.2019 у справі № 927/508/19 в такій редакції:

« 2. Стягнути з Комунального підприємства «Прилукитепловодопостачання» Прилуцької міської ради Чернігівської області (вул. Садова, 104, м. Прилуки, Чернігівська область, 17500, ) на користь Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (вул. Б. Хмельницького, 6, м. Київ, 01001, ) основний борг в сумі 1 140 370,53 грн., пеню в сумі 512 566,75 грн., 3 % річних в сумі 77 290,84 грн., інфляційні втрати в сумі 223 142,60 грн. та витрати по сплаті судового збору в сумі 34 600,08 грн.

Видати наказ після набрання рішенням суду законної сили.

3. В задоволенні позовних вимог про стягнення основного боргу в сумі 71 210,15 грн. відмовити.»

4. Стягнути з Комунального підприємства «Прилукитепловодопостачання» Прилуцької міської ради Чернігівської області (вул. Садова, 104, м. Прилуки, Чернігівська область, 17500, ) на користь Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (вул. Б. Хмельницького, 6, м. Київ, 01001, ) витрати по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги в сумі 2 881 (дві тисячі вісімсот вісімдесят одна грн.) грн. 50 коп.

5. Видачу наказу на виконання цієї постанови доручити Господарському суду Чернігівської області.

6. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

7. Касаційна скарга на судове рішення подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

8. Повернути до Господарського суду Чернігівської області матеріали справи № 927/508/19.

Повний текст постанови складено: 28.11.2019

Головуючий суддя Н.Ф. Калатай

Судді Л.П. Зубець

А.І. Мартюк