ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

12 листопада 2019 р. Справа № 903/718/19

Господарський суд Волинської області у складі судді Слободян О.Г., за участю секретаря судового засідання Лівандовського Т.Г.,

представника позивача: адвоката Шевченка І.В.,

представника відповідача: адвоката Пащука В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Аргон"

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Континіум-Трейд"

про стягнення 42201грн. 90коп.

встановив: позивач ТОВ "Аргон" звернувся до суду з позовом до ТОВ "Континіум-Трейд", в якому просить стягнути з відповідача 42201,90грн. вартості неоплаченого товару, а також 1921грн. витрат по сплаті судового збору.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем зобов`язань згідно договору поставки №137-п-14 від 01.06.2014р. в частині оплати отриманого товару. Позивач вказує, що вказані видаткові накладні на загальну суму 42201,90грн. відповідачем не оплачені, в зв`язку з чим у нього виник борг на вказану суму.

Ухвалою суду від 13.09.2019р. відкрито провадження у справі та постановлено справу розглядати за правилами загального позовного провадження.

03.10.2019р. відповідач надіслав на адресу суду відзив на позовну заяву (вх. №01-57/10938/19), в якому заперечує позовні вимоги в частині стягнення заборгованості в розмірі 19324грн. 20коп. та просить в цій частині позовних вимог відмовити. Зазначає, що згідно протоколів зарахування зустрічних однорідних грошових вимог від 26.01.2018р. та від 08.05.2018р. погашено 6601,78грн. та 7722,42грн. відповідно. Платіжним дорученням №1820 від 12.02.2018р. сплачено позивачу за отриманий товар 5000грн., що також не враховано позивачем.

21.10.2019р. від позивача надійшла відповідь на відзив (вх.№01-57/11692/19), в якій позивач стверджує, що вказані суми коштів, на які просилається відповідач, були враховані при визначенні суми заборгованості, що підтверджується актами звірки розрахунків №27264 від 30.04.2019р., підписаним позивачем та відповідачем та актом звірки розрахунків №27406 від 01.10.2019р. Отже, сума заборгованості становить 42201,90грн.

Ухвалою суду від 21.10.2019р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 12.11.2019р.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю та просив позов задоволити.

Представник відповідача у судовому засіданні в частині стягнення заборгованості на суму 19324грн. 20коп. заперечив та просив в цій частині позовних вимог відмовити.

Дослідивши наявні у справі письмові докази, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд встановив наступне.

01.06.2014р. між ТОВ "Аргон" (Постачальник) та ТОВ "Континіум-Трейд (Покупець) укладено договір поставки № 137-п-14.

01.06.2014р. та 20.11.2015р. до договору поставки були укладені додаткові угоди, якими внесені зміни до умов договору поставки. Дані угоди є невід`ємними частинами договору поставки.

Згідно п. 2.1. Договору Постачальник зобов`язується поставити і передати у власність Покупця товар, а Покупець зобов`язується прийняти цей товар і здійснити оплату відповідно до умов цього Договору.

Покупець зобов`язаний прийняти поставлений відповідно до умов цього Договору товар і сплатити його вартість відповідно до розділу 8 даного Договору (п.3.2.1 Договору).

Відповідно до п.4.3 Договору кількість товару, який поставляється відповідно до умов цього Договору, вказується в замовленні Покупця та накладній.

Відповідно до умов п.8.2.1. Договору, Покупець здійснює оплату за поставлений товар, шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Постачальника.

Згідно п.13.1. цей Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31 грудня 2016р., але в будь-якому випадку, до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань.

Відповідно до п. 13.2. строк дії Договору вважається автоматично продовженим на 1 рік, якщо від жодної із сторін за місяць до закінчення строку дії Договору не надійшла вимога про його припинення.

На виконання умов договору позивач поставив, а відповідач прийняв обумовлений товар на загальну суму 422014,90грн., що підтверджується видатковими накладними, а саме: № АР-000407 від 23.01.2018р. на суму 1 712,69 грн., № АР-000580 від 30.01.2018р. на суму 2 356,86 грн., № АР-000720 від 06.02.2018р. на суму 1 911,78 грн., № АР-000723 від 06.02.2018р. на суму 3 999,72 грн., № АР-000884 від 13.02.2018р. на суму 2 373,06 грн., № АР-001276 від 27.02.2018р. на суму 2 871,46 грн., № АР-001408 від 06.03.2018р. на суму 2 472,96 грн., № АР-001559 від 13.03.2018р. на суму 2 418,96 грн., № АР-001718 від 20.03.2018р. на суму 994,01 грн., № АР-001720 від 20.03.2018р. на суму 2 854,45 грн., № АР-001893 від 27.03.2018р. на суму 6 094,02 грн., № АР-001895 від 27.03.2018р. на суму 3 288,10 грн., № АР-002146 від 03.04.2018р. на суму 2 646,96 грн., № АР-002290 від 10.04.2018р. на суму 3 887,71 грн., № АР-002738 від 02.05.2018р. на суму 2 319,16 грн.

Зазначені накладні підписані представниками сторін та засвідчені печатками підприємств. Факт отримання товару за вказаними накладними відповідач не заперечує.

Позивач вказує, що відповідач договірні зобов`язання виконав не належним чином, частково оплативши отриманий товар.

Судом встановлено, що 26.01.2018р. між сторонами було укладено Протокол про зарахування зустрічних однорідних вимог, згідно якого сторони зазначили, що відповідно до договору поставки від 01.06.2014р. №137-п-14 ТОВ "Агрон" є кредитором, а ТОВ "Континіум-Трейд" є боржником на суму 21298,28грн.; а згідно договору про надання послуг №102-м-14 від 01.06.2014р. ТОВ "Континіум-Трейд" є кредитором, а ТОВ "Агрон" є боржником на суму 6601,78грн. Розмір зустрічних однорідних вимог, які погашаються з вищенаведених договорів, становить 6601,78грн.

Також, 08.05.2019р. сторонами було укладено Протокол про зарахування зустрічних однорідних вимог згідно вказаних договорів на суму 7722,42грн.

Факт укладення протоколів про зарахування зустрічних однорідних вимог від 26.01.2018р. та від 08.05.2018р. сторони не заперечують.

Відповідач зазначає, що 12.02.2018р. згідно платіжного доручення №1820, ним було перераховано позивачу 5000грн., а отже, враховуючи протоколи зарахування зустрічних однорідних вимог та оплату на суму 5000грн., заперечує щодо позовних вимог у розмірі 19324,20грн. заборгованості.

Як вбачається з платіжного доручення №1820 від 12.02.2018р., призначення платежу- "за бакалія згідно договору №137-п-14 від 01.06.2014". Згідно якої саме накладної здійснена проплата не вказано.

Водночас, позивач стверджує, що суми зарахованих зустрічних однорідних вимог у розмірі 14324,2 грн. та оплата у розмірі 5000грн. вже врахована ним при нарахуванні суми заборгованості відповідача. При цьому позивач посилається на додані акти звірки взаємних розрахунків №27264 від 03.04.2018р. та №27406 від 01.10.2019р.

Статтею 11 ЦК України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

У відповідності до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

В силу ст. 173 Господарського кодексу України та ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч.1, 7 ст.193 ГК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язань відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.

Відповідно до ст.599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Частиною 1 ст. 712 ЦК України встановлено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з частиною другою статті 712 ЦК України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до частини першої статті 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно листа Вищого господарського суду "Про практику застосування Вищим господарським судом України при розгляді справ окремих норм матеріального права" від 17.07.2012 № 01-06/928/2012 підписання покупцем видаткової накладної, яка є первинним обліковим документом у розумінні Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" і яка відповідає вимогам, зокрема, статті 9 названого Закону і Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку та фіксує факт здійснення господарської операції і встановлення договірних відносин, є підставою виникнення обов`язку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар.

За таких обставин, факт отримання товару відповідачем і накладні на товар, надані позивачем на підтвердження своїх вимог, є підставами для виникнення обов`язку у відповідача здійснити розрахунки за отриманий товар.

Як вбачається з Протоколу зарахування зустрічних однорідних вимог від 26.01.2018р., станом на 26.01.2018р. у відповідача згідно договору поставки вже існувала заборгованість у розмірі 21298,28грн. Тобто, спірна накладна від 23.01.2018р. на суму 2364,42грн. була врахована в зазначену суму заборгованості. 26.01.2018р. проведено взаємозалік у розмірі 6601,78грн. Станом на 26.01.2018р. заборгованість відповідача становила 14696,50грн. (21298,28-6601,78).

Після підписання вказаного протоколу позивач поставив відповідачу товар згідно спірних накладних за період з 30.01.2018р. по 02.05.2018р. на загальну суму 40489,21грн. 12.02.2018р. відповідач здійснив оплату поставленого товару у розмірі 5000грн.

Згідно підписаного сторонами акту звірки взаємних розрахунків станом на 30.04.2018р. залишок на користь ТОВ "Аргон" складає 40079,33грн.

08.05.2018р. між сторонами було проведено зарахування зустрічних однорідних вимог на суму 7722,42грн.

Наданий позивачем акт звірки взаємних розрахунків від 01.10.2019р., що не підписаний відповідачем, суд бере до уваги як розрахунок суми заборгованості.

Отже, враховуючи подані сторонами докази оплати отриманого товару відповідачем, суд дійшов висновку, що заборгованість ТОВ "Континіум-Трейд" за товар згідно вказаних видаткових накладних становить 42463,29грн. (14696,50+40489,21) - 5000 - 7722,42).

Позивач зазначив, що 01.05.2018р. між сторонами було проведене ще одне зарахування зустрічних однорідних вимог на суму 261,39грн. Однак доказів такого зарахування суду не надав.

Судом встановлено, що на день розгляду спору заборгованість ТОВ "Континіум-Трейд" за договором поставки становить 42463,29грн., водночас, позивач просить стягнути 42201,90грн. заборгованості. Отже, заборгованість у розмірі 42201,90грн. не погашена, є підставною та підлягає до стягнення з відповідача.

Доводи та заперечення відповідача суд вважає такими, що не спростовують позовних вимог.

Згідно із ч. 2-3 ст. 13 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Частиною 4 ст. 13 ГПК України визначено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на вищезазначене, вимоги позивача є підставними та підлягають до задоволення в повному обсязі.

Враховуючи положення ст.129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.

Враховуючи зазначене та керуючись ст.ст. 126, 129, 202, ст.ст. 233, 236-240 ГПК України, господарський суд,

в и р і ш и в :

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Континіум- Трейд (43000, Волинська обл., м.Луцьк, пр.Соборності, буд.43, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Аргон" (54001, м.Миколаїв, вул.Громадянська, буд.16, ) 42201грн. 90коп. заборгованості, а також 1921грн. витрат по сплаті судового збору.

Відповідно до ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Північно-західного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного рішення.

Повне рішення складено 22.11.2019р.

Суддя О. Г. Слободян