ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2019 року

м. Київ

Справа № 916/2624/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Кушнір І.В. - головуючий, Краснов Є.В., Могил С.К.,

за участю секретаря судового засідання - Шпорта В.О.

розглянувши касаційну скаргу Акціонерного товариства "Імексбанк" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Акціонерного товариства "Імексбанк" на рішення Господарського суду Одеської області від 04.02.2019 (суддя Цісельський О.В.) та постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 05.09.2019 (головуючий суддя - Будішевська Л.О., судді: Таран С.В., Мишкіна М.А.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "Імексбанк" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Акціонерного товариства "Імексбанк"

до 1. Товариства з обмеженою відповідальністю "Шевченківський Девелопмент",

2. Товариства з обмеженою відповідальністю "Офіс Девелопмент Груп",

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Національного банку України,

про визнання договору недійсним та виселення,

За участю представників сторін:

від позивача: Лобань Д.М. - адвокат,

від відповідача-1: не з`явився,

від відповідача-2: не з`явився,

від третьої особи: Янголь О.О. - адвокат,

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог і заперечень

1.1. У листопаді 2018 року Публічне акціонерне товариство «Імексбанк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Акціонерного товариства «Імексбанк» Матвієнка Андрія Анатолійовича (далі - АТ «Імексбанк») звернулось до Господарського суду Одеської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Шевченківський девелопмент» (далі ТОВ «ШЕВЧЕНКІВСЬКИЙ ДЕВЕЛОПМЕНТ») та Товариства з обмеженою відповідальністю «Офіс Девелопмент Груп» (далі - ТОВ "ОФІС ДЕВЕЛОПМЕНТ ГРУП"), в якому просило:

- визнати недійсним договір суборенди, укладений 20.04.2015 між ТОВ «ШЕВЧЕНКІВСЬКИЙ ДЕВЕЛОПМЕНТ» та ТОВ "ОФІС ДЕВЕЛОПМЕНТ ГРУП";

- виселити ТОВ "ОФІС ДЕВЕЛОПМЕНТ ГРУП" з приміщень адмінбудівлі - літ. "А", площею 1605,0 кв.м., адмінбудівлі - літ. "Б", площею 729,6 кв.м., щитової - літ. "В", складу - літ. "Г", "Д", "Е", "Ж", "З", огородження - №1-3, мостіння - 1, які розташовані за адресою: м. Одеса, пр. Шевченка , буд . 8-а, на земельній ділянці, площею 4423 кв.м.

1.2. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 31.12.2014 між ТОВ «Нова Хвиля» (орендодавець), АТ «Імексбанк» (установник управління, власник) та ТОВ «ШЕВЧЕНКІВСЬКИЙ ДЕВЕЛОПМЕНТ» (орендар) укладено договір оренди, який є недійсним в силу закону (нікчемним).

У зв`язку з тим, що договір оренди є недійсним в силу закону (нікчемним), договір суборенди від 20.04.2015, укладений між ТОВ «ШЕВЧЕНКІВСЬКИЙ ДЕВЕЛОПМЕНТ» та ТОВ "ОФІС ДЕВЕЛОПМЕНТ ГРУП", також є недійсним в силу ч. 1, 2 ст. 215 ЦК України.

Наслідком недійсності договору оренди є усунення перешкод у користуванні майном його законним власником (позивачем), а саме виселення ТОВ "ОФІС ДЕВЕЛОПМЕНТ ГРУП" із займаних ним приміщень.

1.3. Ухвалою Господарського суду Одеської області від 18.12.2018 Національний банк України (далі - НБУ) було залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача.

1.4. ТОВ "ОФІС ДЕВЕЛОПМЕНТ ГРУП" у письмових поясненнях наголошував на тому, що вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що задоволенню судом не підлягають.

2. Короткий зміст судових рішень

2.1. Рішенням Господарського суду Одеської області від 04.02.2019, залишеним без змін постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 05.09.2019, у справі №916/2624/18 у задоволенні позову відмовлено повністю.

3. Процедура касаційного провадження у Верховному Суді

3.1. 04.10.2019 (згідно із поштовим штемпелем на конверті) АТ "Імексбанк" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Акціонерного товариства "Імексбанк" подано касаційну скаргу на рішення Господарського суду Одеської області від 04.02.2019 та постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 05.09.2019 у справі № 916/2624/18 до Касаційного господарського суду.

3.2. Витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.10.2019 у справі № 916/2624/18 визначено колегію суддів у складі: Кушнір І.В. (головуючий суддя), судді: Краснов Є.В., Могил С.К.

3.3. 28.10.2019 суд постановив ухвалу про відкриття касаційного провадження по справі та призначення до розгляду на 27.11.2019, якою повідомлено учасників справи про дату, час і місце розгляду скарги та визначено строк для подання відзиву на касаційну скаргу до 18.11.2019.

3.4. В судове засідання з`явився представник позивача, який просив суд задовольнити касаційну скаргу, скасувати постанову апеляційної інстанції та направити справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. Представник НБУ також з`явився в судове засідання, доводи касаційної скарги підтримав та просив суд її задовольнити. Представники інших учасників справи у судове засідання не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про дату, час та місце розгляду касаційної скарги.

4. Короткий зміст касаційної скарги і заперечень на неї

4.1. У касаційній скарзі позивач просить скасувати постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 05.09.2019 і направити справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

4.2. Ці вимоги мотивовано порушенням апеляційним судом норм процесуального права, оскільки на переконання скаржника для застосування заходів процесуального примусу суд апеляційної інстанції спочатку повинен був витребувати у AT «ОДЕСАОБЛЕНЕРГО» копії договору суборенди від 20.04.2015, а після встановлення неподання доказів без поважних причин застосувати заходи процесуального примусу, що дозволило б дослідити оспорюваний договір.

4.3. Від НБУ надійшов відзив на касаційну скаргу, у якому Національний банк України підтримав доводи викладені у касаційній скарзі, просив її задовольнити у повному обсязі, постанову апеляційного суду скасувати, справу скерувати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Однак відзив Національного банку України не може бути прийнятий до розгляду разом із касаційною скаргою виходячи із наступного.

Відповідно до приписів статті 295 частини 2 Господарського процесуального кодексу України відзив на касаційну скаргу має містити, зокрема, обґрунтування заперечень щодо змісту і вимог касаційної скарги.

Згідно статті 297 цього Кодексу учасники справи мають право приєднатися до касаційної скарги, поданої особою, на стороні якої вони виступали. До касаційної скарги мають право приєднатися також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (ч.1). До заяви про приєднання до касаційної скарги додається документ про сплату судового збору та докази направлення заяви іншим учасникам справи (ч.3).

Отже оскільки поданий відзив не містить обґрунтування заперечень щодо змісту і вимог касаційної скарги, як це передбачено положеннями статті 295 частини 2 Господарського процесуального кодексу України, а за своєю суттю є приєднанням до касаційної скарги, однак Національним банком України не додано документу про сплату судового збору, а Господарський процесуальний кодекс України не містить положень щодо надання строку для усунення недоліків стосовно приєднання до касаційної скарги, такий відзив залишається без розгляду.

5. Фактичні обставини, встановлені судами попередніх інстанцій

5.1. Судами встановлено, що як посилався позивач, 06.11.2008 між Національним банком України (далі НБУ, кредитор) та Акціонерним комерційним банком «Імексбанк» (позичальник) укладено кредитний договір № 73. Сума кредиту складає 100 000 000 грн., строк повернення - 26.08.2009, розмір відсоткової ставки - 16% річних.

5.2. 07.10.2009 між НБУ (іпотекодержатель) та Акціонерним комерційним банком «Імексбанк» (іпотекодавець) укладено іпотечний договір, який забезпечує вимоги іпотекодержателя за вищезазначеним кредитним договором (далі іпотечний договір). Предметом іпотеки є нерухоме майно: адмінбудівлі - літ. «А», площею 1 605,0 кв.м., адмінбудівлі - літ. «Б», площею 729,6 кв.м., щитової - літ. «В», складу - літ. «Г», «Д», «Е», «Ж», «З», огородження - №1-3, мостіння - 1; які розташовані за адресою: місто Одеса, проспект Шевченка, буд . 8-а (вісім - «а»), на земельній ділянці, площею 4423 кв.м. (далі предмет іпотеки).

5.3. 31.12.2014 між АТ «Імексбанк» (правонаступник Акціонерного комерційного банку «Імексбанк», установник управління) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Нова-Хвиля» (далі ТОВ «Нова Хвиля», управитель) укладено договір управління нерухомим майном, відповідно до умов якого, установник управління передає в управління об`єкт, а саме нерухоме майно: адмінбудівлі - літ. "А", "Б", щитової - літ. "В", складу - літ. "Г", "Д", "Е", "Ж", "З", загальною площею 2334,6 кв.м., що знаходяться за адресою: м. Одеса, пр. Шевченка, буд. 8-а (далі предмет управління), а управитель приймає та зобов`язується за плату здійснювати від свого імені управління об`єктом виключно в інтересах установника управління (далі договір управління).

При цьому НБУ, як іпотекодержателем, не було надано згоди на укладання вищезазначеного договору.

5.4. 31.12.2014 між ТОВ «Нова Хвиля» (орендодавець), АТ «Імексбанк» (установник управління, власник) та ТОВ «ШЕВЧЕНКІВСЬКИЙ ДЕВЕЛОПМЕНТ» (орендар) укладено договір оренди, відповідно до умов якого ТОВ «Нова Хвиля» передає ТОВ «ШЕВЧЕНКІВСЬКИЙ ДЕВЕЛОПМЕНТ» в тимчасове платне користування на умовах оренди нерухоме майно, а саме: адмінбудівлі - літ. "А", площею 1605,0 кв.м., адмінбудівлі - літ. "Б", площею 729,6 кв.м., щитової - літ. "В", складу - літ. "Г", "Д", "Е", "Ж", "З", огородження - №1-3, мостіння - 1; які розташовані за адресою: місто Одеса , проспект Шевченка, буд. 8-а (вісім - "а"), на земельній ділянці, площею 4423 кв.м. (далі договір оренди). 12.01.2015 між сторонами підписано відповідний акт прийому-передачі орендованого майна.

5.5. 19.01.2018 Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію AT «Імексбанк» (далі Уповноважена особа Фонду) звернулась до комерційного директора ПАТ «ЕК «Одесаобленерго» Коломійчука Ю.В. з проханням розглянути питання щодо обставин підключення об`єкту, який належить на праві приватної власності АТ «Імексбанк» та розташований за адресою: м. Одеса, пр. Шевченка, буд. 8-А до постачання електричної енергії та поновлення дії договору постачання електричної енергії від 16.02.2006 №3288.

28.02.2018 на адресу ПАТ «Імексбанк» надійшов лист від ПАТ «ЕК «Одесаобленерго» вих. № 101/1903-1051 від 19.02.2018, згідно змісту якого було повідомлено АТ «Імексбанк», що 01.06.2015 орендар (ТОВ «ШЕВЧЕНКІВСЬКИЙ ДЕВЕЛОПМЕНТ») передав суборендарю (ТОВ "ОФІС ДЕВЕЛОПМЕНТ ГРУП") у тимчасове користування комплекс будівель, розташованих за адресою: м. Одеса, пр. Шевченка, буд 8-А згідно укладеного між ними договору суборенди від 20.04.2015 (далі договір суборенди). На підставі договору про постачання електроенергії № 6486, укладеного між ПАТ «ЕК «Одесаобленерго» та ТОВ "ОФІС ДЕВЕЛОПМЕНТ ГРУП", здійснюється електропостачання належних ПАТ «Імексбанк» комплексу будівель.

5.6. Позивач зазначив, що згідно отриманого від НБУ електронного повідомлення №12-0007/30892 від 26.04.2017 згода іпотекодержателя на укладання договору управління від 31.12.2014 не надавалась.

Таким чином, голова правління АТ «Імексбанк» Граматик Ю.І., укладаючи 31.12.2014 з ТОВ «Нова-Хвиля» договір управління в порушення абз. 4 ч. 3 ст. 8 Закону України «Про іпотеку» та п. 4.1.4. Іпотечного договору фактично розпорядився предметом іпотеки без згоди на це іпотекодержателя, у зв`язку з чим, такий договір є недійсним (нікчемний).

Нікчемний договір управління не створює жодних юридичних наслідків для управителя, крім пов`язаних з його недійсністю.

У зв`язку з тим, що договір оренди є недійсним в силу закону (нікчемним), договір суборенди від 20.04.2015, укладений між ТОВ «ШЕВЧЕНКІВСЬКИЙ ДЕВЕЛОПМЕНТ» та ТОВ "ОФІС ДЕВЕЛОПМЕНТ ГРУП", також є недійсним в силу ч. 1, 2 ст. 215 ЦК України.

5.7. З урахуванням викладеного, предметом спору у даній справі АТ «Імексбанк» визначені вимоги визнати недійсним договір суборенди, укладений 20.04.2015 між ТОВ «Шевченківський девелопмент» та ТОВ «Офіс Девелопмент Груп», а також виселити ТОВ «Офіс Девелопмент Груп» із займаних останнім приміщень з тих підстав, що ТОВ «Шевченківський девелопмент» не мало необхідного обсягу цивільної дієздатності для вчинення спірного правочину.

5.8 Позивачем не надано ні оригіналу, ні копії спірного договору, як не доведено укладання та виконання спірного правочину.

6. Короткий виклад мотивів судових рішень судів попередніх інстанцій

6.1. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції прийшов до висновку, з яким погодився суд апеляційної інстанції, що матеріали справи не містять доказів укладання 20.04.2015 між ТОВ «Шевченківський девелопмент» та ТОВ «Офіс Девелопмент Груп» договору суборенди, а також того, що ТОВ «Офіс Девелопмент Груп» займає спірні приміщення. Матеріали справи також не містять доказів реалізації договору, зокрема, акту приймання-передачі приміщень, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про відсутність підстав для правового захисту інтересів АТ «Імексбанк» в межах даного спору.

7. Позиція Верховного Суду

7.1. Згідно зі ст.300 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК):

"1. Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

2. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

3. У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається.

4. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права."

З урахуванням викладеного, судом не приймаються та не розглядаються доводи скаржника, пов`язані з переоцінкою доказів та встановленням по новому обставин справи.

7.2. Стосовно першої позовної вимоги про визнання недійсним спірного договору суборенди суд касаційної інстанції приймає до уваги наступне.

7.3. Частиною 1 ст. 181 ГК України передбачено, що господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Згідно з ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Статтею 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

У письмовій формі належить вчиняти, зокрема правочини між юридичними особами (п. 1 ч. 1 ст. 208 ЦК України).

Згідно з ч. 1-3 ст. 180 ГК України зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства. Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода. При укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

7.4. Як встановили суди попередніх інстанцій, в матеріалах справи відсутній договір суборенди, який визначений предметом даного позову.

Позивачем не надано ні оригіналу, ні копії спірного договору.

7.5. Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 22.04.2019 зобов`язано ТОВ "Шевченківський девелопмент" та ТОВ "Офіс Девелопмент Груп" надати суду оригінали укладених між ними договору суборенди від 20.04.2015 та акту прийому-передачі приміщень від 01.06.2015 згідно цього договору. Витребувані документи зобов`язано відповідачів подати у строк до 06.05.2019.

Разом з тим, у встановлені в ухвалі суду строки відповідачі витребувані докази не надали, про причини їх неподання суд не повідомили.

7.6. У зв`язку із невиконанням відповідачами без поважних причин вимог ухвали суду від 22.04.2019 про витребування доказів, які необхідні для повного та об`єктивного дослідження всіх обставин у даній справи, Південно-західний апеляційний господарський суд ухвалою від 30.05.2019 застосував до ТОВ "Шевченківський Девелопмент" та ТОВ "Офіс Девелопмент Груп" заходи процесуального примусу у вигляді тимчасового вилучення у них державним виконавцем документів, що витребовувалися ухвалою суду від 22.04.2019 для їх дослідження судом.

09.08.2019 державним виконавцем прийнято постанову ВП №59449450 про повернення виконавчого документа стягувачу та складено акт від 12.07.2019, з яких вбачається, що у боржника відсутній витребуваний договір суборенди та акт прийому-передачі приміщень.

7.7. Як вірно відзначили суди першої та апеляційної інстанцій, вирішуючи спір про визнання договору недійсним, суд має установити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання такого правочину недійсним на момент його вчинення, а тому для з`ясування наявності чи відсутності таких обставин, суд повинен дослідити оспорюваний договір та надати йому правову оцінку.

Саме лише посилання ТОВ «Шевченківський девелопмент» у листі, адресованому державному виконавцю (від 12.07.2019 за вих. № 10), на факт укладення з ТОВ «Офіс Девелопмент Груп» спірного договору суборенди не є підставою для встановлення факту його укладання, оскільки відповідно до ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

7.8. З урахуванням викладеного, суди дійшли правомірного висновку про відмову в позові стосовно першої позовної вимоги про визнання недійсним спірного договору суборенди.

7.9. Доводи скаржника щодо порушення апеляційним судом норм процесуального права, оскільки на переконання скаржника для застосування заходів процесуального примусу суд апеляційної інстанції спочатку повинен був витребувати у АТ «Одесаобленерго» копії договору суборенди від 20.04.2015, а після встановлення неподання доказів без поважних причин застосувати заходи процесуального примусу, що дозволило б дослідити оспорюваний договір, колегія суддів касаційного суду вважає необґрунтованими з наступних підстав.

7.10. Дійсно, як свідчать матеріали справи, під час апеляційного перегляду справи 04.09.2019 від позивача надійшло клопотання про витребування у АТ «Одесаобленерго» копії договору суборенди, укладеного 20.04.2015 між ТОВ «Шевченківський девелопмент» та ТОВ «Офіс Девелопмент Груп».

Колегією суддів апеляційного суду в судовому засіданні 05.09.2019 відмовлено у задоволенні клопотання АТ «Імексбанк» про витребування у АТ «Одесаобленерго» копії спірного договору суборенди у зв`язку з тим, що таке клопотання вже заявлялось в суді першої інстанції, було задоволено, в матеріалах справи міститься лист АТ «ЕК «Одесаобленерго» (вх. № 1960/19 від 30.01.2019), з якого вбачається, що копія спірного правочину у нього відсутня.

7.11. В свою чергу, як свідчать матеріали справи, під час розгляду справи по суті в суді першої інстанції ухвалою Господарського суду Одеської області від 08.01.2019 клопотання публічного акціонерного товариства "ІМЕКСБАНК" (вх.№2-80/19) про витребування доказів по справі №916/2624/18 було задоволено частково, зобов`язано акціонерне товариство "Одесаобленерго" в строк до 21.01.2019 надати Господарському суду Одеської області АТ "Одесаобленерго" копію договору суборенди, укладеного 20.04.2015 між ТОВ «ШЕВЧЕНКІВСЬКИЙ ДЕВЕЛОПМЕНТ» та ТОВ «ОФІС ДЕВЕЛОПМЕНТ ГРУП» та копію акту прийому-передачі від 01.06.2015 для долучення до матеріалів справи.

30.01.2019 на адресу Господарського суду Одеської області надійшло повідомлення від АТ "ОДЕСАОБЛЕНЕРГО" (вх.№1960/19), з якого вбачається, що витребувані судом документи у АТ "ОДЕСАОБЛЕНЕРГО" - відсутні.

04.02.2018 позивач звернувся до місцевого суду із клопотанням (вх.№2-507/19) про вжиття заходів процесуального примусу, відповідно до якого просив суд одночасно, застосувати до відповідачів заходи процесуального примусу у вигляді тимчасового вилучення договору суборенди від 20.04.2015.

З врахуванням, в тому числі, і того, що позивач звернувся до суду із даним клопотанням вже після закриття підготовчого засідання, суд першої інстанції відмовив у задоволенні даного клопотання.

7.12. Колегія суддів касаційного суду звертає увагу на наступне.

7.13. Відповідно до ч.1 ст.24 ГПК:

«Усі справи, що підлягають вирішенню в порядку господарського судочинства, розглядаються місцевими господарськими судами як судами першої інстанції, крім справ, визначених частинами другою та третьою цієї статті.»

Згідно з ч.1 ст.25. ГПК:

«Апеляційні господарські суди переглядають в апеляційному порядку судові рішення місцевих господарських судів, які знаходяться у межах відповідного апеляційного округу (території, на яку поширюються повноваження відповідного апеляційного господарського суду).»

Аналіз зазначених норм свідчить, що в першу чергу саме суд першої інстанції є судом, який розглядає справу в повному обсязі та вирішує її по суті, і саме де учасниками справи мають подаватися відповідні докази, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень.

В свою чергу завданням апеляційних судів є вже саме перегляд судових рішень судів першої інстанції, прийнятих за результатами вищевказаного розгляду.

7.14. Відповідно до ст.13 ГПК:

"1. Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

2. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

3. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

4. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

5. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість:

1) керує ходом судового процесу;

2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами;

3) роз`яснює у разі необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій;

4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом;

5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків."

Згідно зі ст.14 вказаного кодексу:

"1. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

"2. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності."

Згідно зі ст.73 ГПК:

"1. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

2. Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків."

Відповідно до ст.74 наведеного ГПК:

"1. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

2. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

3. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

4. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів."

Зазначені норми свідчать, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень саме відповідними, вищевказаними, наданими суду саме цією стороною доказами.

7.15. Частини 1, 2, 4, 8 статті 80 ГПК визначають, що:

"1. Учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

2. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

4. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

8. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї."

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.81 ГПК в редакції станом на момент розгляду справи в судах першої та апеляційної інстанції:

« 1. Учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений в частинах другій та третій статті 80 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

2. У клопотанні повинно бути зазначено:

1) який доказ витребовується;

2) обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати;

3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа;

4) заходи, яких особа, яка подає клопотання, вжила для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу;

5) причини неможливості отримати цей доказ самостійно особою, яка подає клопотання.»

7.16. З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Господарського суду Одеської області від 28.11.2018 позовну заяву Публічного акціонерного товариства "ІМЕКСБАНК" прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі №916/2624/18 за правилами загального позовного провадження.

7.17. Проте, достеменно знаючи про відсутність у нього оригіналу або копії оскаржуваного договору ще на момент подачі позову позивач лише 17.12.2018 звернувся до Господарського суду Одеської області із клопотанням (вх.№2-6387/18) про витребування доказів, відповідно до якого позивач просив суд: витребувати у відповідачів для огляду в суді оригінальний примірник договору суборенди, укладеного 20.04.2015 між ТОВ «ШЕВЧЕНКІВСЬКИЙ ДЕВЕЛОПМЕНТ» та ТОВ «ОФІС ДЕВЕЛОПМЕНТ ГРУП» та належним чином засвідчені копії даного договору для долучення до матеріалів справи.

7.18. З клопотанням про витребування безпосередньо у АТ "Одесаобленерго" копії договору суборенди позивач звернувся до Господарського суду Одеської області лише 08.01.2019, хоча, як зазначає сам позивач у касаційній скарзі, ще 05.05.2018, тобто значно раніше подачі позову, позивач отримав лист АТ "Одесаобленерго" від 18.04.2018 з відповіддю про неможливість надання копій договору суборенди та акту прийому-передачі від 01.06.2015 у зв`язку з тим, що це не входить в межі його компетенції.

7.19. І тільки вже після закриття підготовчого засідання 04.02.2018 позивач звернувся до суду із клопотанням (вх.№2-507/19) про вжиття заходів процесуального примусу, відповідно до якого просив суд, зокрема, застосувати і тільки до відповідачів (без АТ "Одесаобленерго") заходи процесуального примусу у вигляді тимчасового вилучення договору суборенди від 20.04.2015.

7.20. Вищевикладене свідчить, що у позивача були всі підстави і можливості ще безпосередньо при подачі позову до суду першої інстанції заявити клопотання про витребування вищевказаних документів як у відповідачів, так і АТ "Одесаобленерго", що, як наслідок, могло б дати можливість позивачу своєчасно, до закриття підготовчого засідання звернутися ще до місцевого суду із клопотанням про вжиття заходів процесуального примусу у вигляді тимчасового вилучення договору суборенди від 20.04.2015 вже до всіх перелічених осіб, тобто забезпечення наведених у касаційній скарзі процесуальних прав позивача залежало в даному випадку виключно від нього самого.

При цьому, суд касаційної інстанції приймає до уваги, що при апеляційному перегляді справи, апеляційний суд ухвалою від 22.04.2019 зобов`язав ТОВ "Шевченківський девелопмент" та ТОВ "Офіс Девелопмент Груп" надати суду оригінали укладених між ними договору суборенди від 20.04.2015 та акту прийому-передачі приміщень від 01.06.2015 згідно цього договору. Витребувані документи зобов`язано відповідачів подати у строк до 06.05.2019.

У зв`язку із невиконанням відповідачами без поважних причин вимог ухвали суду від 22.04.2019 про витребування доказів, які необхідні для повного та об`єктивного дослідження всіх обставин у даній справи, Південно-західний апеляційний господарський суд ухвалою від 30.05.2019 застосував до ТОВ "Шевченківський Девелопмент" та ТОВ "Офіс Девелопмент Груп" заходи процесуального примусу у вигляді тимчасового вилучення у них державним виконавцем документів, що витребовувалися ухвалою суду від 22.04.2019 для їх дослідження судом.

При цьому, апеляційний суд обґрунтовано відмовив у задоволенні клопотання АТ «Імексбанк» про витребування у АТ «Одесаобленерго» копії спірного договору суборенди у зв`язку з тим, що таке клопотання вже заявлялось в суді першої інстанції, було задоволено, в матеріалах справи міститься лист АТ «ЕК «Одесаобленерго» (вх. № 1960/19 від 30.01.2019), з якого вбачається, що копія спірного правочину у нього відсутня.

7.21. Відтак відсутні порушення місцевим та апеляційним судами норм процесуального права, оскільки саме за обґрунтованими та своєчасно поданими клопотаннями позивача судами обох інстанцій вживались всі процесуальні дії задля належного встановлення обставин, що дійсно склались між сторонами, проте саме позивачем не доведено своїх позовних вимог, зокрема наявності укладеного між сторонами спірного договору.

7.22. Стосовно другої позовної вимоги про виселення відповідача-2 суд касаційної інстанції приймає до уваги наступне.

7.23. Статтею 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Підставою для подання негаторного позову є вчинення третьою особою перешкод власнику в реалізації ним повноважень розпорядження або (та) користування належним йому майном. При цьому, для задоволення вимог власника достатньо встановити факт об`єктивно існуючих перешкод у здійсненні власником своїх правомочностей.

7.24. Враховуючи викладене, колегія суддів касаційного суду погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що в даному випадку на позивача було покладено обов`язок довести належними та допустимими доказами факт знаходження в спірних приміщеннях ТОВ «Офіс Девелопмент Груп».

Проте, як встановили на підставі власної оцінки доказів місцевий та апеляційний суди, матеріали справи взагалі не містять будь-яких належних та допустимих доказів в розумінні приписів ст.76 ГПК України, що:

- товариство з обмеженою відповідальністю "ОФІС ДЕВЕЛОПМЕНТ ГРУП" дійсно займає приміщення адмінбудівлі - літ. "А", площею 1605,0 кв.м., адмінбудівлі - літ. "Б", площею 729,6 кв.м., щитової - літ. "В", складу - літ. "Г", "Д", "Е", "Ж", "З", огородження - №1-3, мостіння - 1, які розташовані за адресою: м. Одеса, пр-т Шевченка, буд. 8-а, на земельній ділянці, площею 4423 кв.м., як то зазначає в позові позивач;

- підтверджують принаймні факт виконання між ТОВ «Шевченківський девелопмент» та ТОВ «Офіс Девелопмент Груп» умов зазначеного в позові спірного договору суборенди про передачу вказаного майна в суборенду шляхом складання відповідного акту прийому-передачі.

7.25. При цьому, суди обґрунтовано взяли до уваги, що рішенням Господарського суду Одеської області від 23.04.2018 у справі № 916/23/18, зокрема, виселено ТОВ «Шевченківський девелопмент» з адмінбудівлі - літ. "А", "Б", щитової-літ. "В", складу - літ. "Г", "Д", "Е", "Ж", "З", загальною площею 2334,6 кв. м., що знаходяться за адресою: м. Одеса, пр. Шевченка, буд. 8-а.

Постановою Верховного Суду від 18.12.2018 вищезазначене рішення в частині виселення ТОВ «Шевченківський девелопмент» залишено в силі.

Позов у даній справі подано АТ «Імексбанк» 23.11.2018.

При цьому, як зазначає позивач, спірний договір суборенди укладений 20.04.2015, а нерухоме майно передано ТОВ «Офіс Девелопмент Груп» згідно акту прийому-передачі приміщень 01.06.2015.

Разом з тим, проаналізувавши рішення Господарського суду Одеської області від 23.04.2018 в частині виселення ТОВ «Шевченківський девелопмент» з спірних приміщень, постанову Верховного Суду від 18.12.2018, якою це рішення залишено в силі, суди зазначили, що будь-яких посилань в них на те, що в спірних приміщеннях знаходиться ТОВ «Офіс Девелопмент», немає.

Також в матеріалах справи відсутні будь-які докази щодо виконання в примусовому порядку рішення Господарського суду Одеської області від 23.04.2018 у справі №916/23/18 в частині виселення ТОВ «Шевченківський девелопмент».

7.26. Щодо посилання АТ «Імексбанк» на лист ПАТ «ЕК «Одесаобленерго» вих. №101/1903-1051 від 19.02.2018 суди обґрунтовано зазначили, що останній, в якому вказано про те, що на підставі договору про постачання електроенергії № 6486, укладеного між ПАТ «ЕК «Одесаобленерго» та ТОВ "ОФІС ДЕВЕЛОПМЕНТ ГРУП", здійснюється електропостачання належних ПАТ «Імексбанк» комплексу будівель, не може вважатись у розумінні ч. 1 ст. 77 ГПК України належним та допустимим доказом, що підтверджує саме факт користування ТОВ «Офіс Девелопмент Груп» спірним приміщенням. При цьому, суди врахували і лист ПАТ «ЕК «Одесаобленерго» (вх. № 1960/19 від 30.01.2019), з якого вбачається, що копія спірного правочину у нього відсутня.

7.27. З урахуванням викладеного, суди дійшли обґрунтованих висновків, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами факт знаходження ТОВ «Офіс Девелопмент Груп» у спірних приміщеннях та, відповідно, чинення останнім перешкод позивачу у здійсненні права користування належним йому майном, з урахуванням чого правомірно відмовили у другій позовній вимозі про виселення відповідача-2.

7.28. Доводи касаційної скарги фактично зводяться до незгоди з вищевказаними висновками судів попередніх інстанцій про недоведеність фактів, наведених скаржником.

Разом з тим, суд касаційної інстанції, в силу положень наведеної ч.2 ст.300 Господарського процесуального кодексу України позбавлений права самостійно досліджувати, перевіряти та переоцінювати докази, самостійно встановлювати по новому фактичні обставини справи, певні факти або їх відсутність.

Згідно з ч.1 ст.300 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених судами першої та апеляційної інстанцій фактичних обставин справи перевіряє виключно правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Обґрунтованих та переконливих доводів щодо неправильності застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права касаційна скарга не містить.

З урахуванням викладеного колегія суддів вважає доводи касаційної скарги необґрунтованими.

8. Висновки Верховного Суду

8.1. Відповідно до п.1 ч.1 ст.308 Господарського процесуального кодексу України

"Суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право:

1) залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення."

Згідно з ч.1 ст.309 зазначеного Кодексу:

"Суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права."

8.2. На підставі викладеного, суд доходить висновку, що касаційну скаргу Акціонерного товариства "Імексбанк" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Акціонерного товариства "Імексбанк" необхідно залишити без задоволення, а судові рішення залишити без змін.

8.3. З огляду на те, що Верховний Суд залишає касаційну скаргу без задоволення, судові витрати, пов`язані з розглядом справи у суді касаційної інстанції, покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 129, 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 ГПК України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Акціонерного товариства "Імексбанк" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Акціонерного товариства "Імексбанк" на рішення Господарського суду Одеської області від 04.02.2019 та постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 05.09.2019 залишити без задоволення.

2. Постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 05.09.2019 та рішення Господарського суду Одеської області від 04.02.2019 у справі №916/2624/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий І. Кушнір

Судді Є. Краснов

С. Могил