ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"18" листопада 2019 р.м. Одеса Справа № 916/2754/19

Господарський суд Одеської області у складі:

судді С.В. Літвінова

при секретарі Т.О. Липі

за участю представників сторін:

від позивача: Сєдова В.Ю. довіреність №01-05.1/856 від 29.10.2018р.

від відповідача: не з`явився.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом: Комунального підприємства "Чорноморськтеплоенерго" Чорноморської міської ради Одеської області; (вул.Торгова,2-А,Чорноморськ,Одеська область,68002)

до відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю "Автодор" (вул. Праці, 20, Чорноморськ, Одеська область, 68001)

про стягнення 85837,63 грн.;

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство "Чорноморськтеплоенерго" Чорноморської міської ради Одеської області звернулося до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Автодор", в якій просить суд стягнути з відповідача 70 000 грн основного боргу, 12981,87 грн, пені, 1574,76 грн інфляційних втрат, 1281 грн 3% річних, а також судовий збір у сумі 1921 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає про порушення відповідачем умов укладеного між сторонами договору №41-Ч 45 про постачання теплової енергії в гарячій воді від 01.11.2008р. в частині повної та своєчасної оплати поставленої теплової енергії, в результаті чого у відповідача утворилась заборгованість за період з листопада 2018р. по липень 2019р. у сумі 70000 грн, на яку позивачем було нараховано пеню, 3% річних та інфляцію.

Ухвалою суду від 18.09.2019р. відкрито провадження у справі № 916/2754/19 за правилами спрощеного позовного провадження, із призначенням судового засідання для розгляду справи по суті на "16" жовтня 2019 р. об 15 год. 45 хв.

У судовому засіданні 16.10.2019р. судом було оголошено перерву до 18.11.2019р. о 10 год. 45 хв., про що зазначено в протоколі судового засідання.

Представник відповідача в судові засідання не з`являвся, про місце, дату та час судових засідань повідомлявся судом за юридичною адресою відповідно але, судова кореспонденція повернута поштою на адресу суду із позначкою „адресат відсутній. Відзив на позовну заяву від відповідача до суду не надходив.

Відповідно до ч.7 ст.120 ГПК України у разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за можливості сповістити їх з допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Відповідно до ч.9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

За таких обставин, суд вирішує справу за наявними в ній матеріалами відповідно до ч.9 ст.165 ГПК України.

У судовому засіданні 18.11.2019р. було проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

Проаналізувавши наявні докази у сукупності та надавши їм відповідну правову оцінку, суд дійшов наступних висновків:

Відповідно до ст. 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про теплопостачання" теплова енергія - це товарна продукція, що виробляється на об`єктах сфери теплопостачання для опалення, підігріву питної води, інших господарських і технологічних потреб споживачів, призначена для купівлі-продажу.

Згідно з частиною шостою статті 19 Закону України "Про теплопостачання" споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Із змісту ч. 3 ст. 24, ч. 2 ст. 25 Закону України „Про теплопостачання вбачається, що основними обов`язками споживача теплової енергії є: своєчасне укладання договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії; додержання вимог договору та нормативно-правових актів. Теплопостачальні, теплотранспортні і теплогенеруючі організації зобов`язані: забезпечувати надійне постачання обсягів теплової енергії відповідно до умов договору та стандартів; здійснювати перерахунок за спожиту теплову енергію із споживачами з урахуванням авансового платежу та показань приладів комерційного обліку теплової енергії протягом місяця після закінчення опалювального періоду

Як встановлено судом, 01 листопада 2008р. між Комунальним підприємством "Чорноморськтеплоенерго" Чорноморської міської ради Одеської області (Енергопостачальна організація) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Автодор" (Споживач) було укладено договір №41-Ч45 про постачання теплової енергії в гарячій воді , згідно з п.1.1 якого Енергопостачальна організація зобов`язується постачати Споживачу вчасно та відповідної якості теплову енергію на опалення та гаряче водопостачання в обсягах відповідно до договору, а Споживач зобов`язується своєчасно сплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, передбачених цим Договором.

У відповідності до п.2.1. договору теплова енергія постачається Споживачу в обсягах згідно з додатком №1 до цього договору на такі потреби: опалення в період опалювального сезону (який встановлюється місцевими державними адміністраціями або органами місцевого самоврядування); гаряче водопостачання в період, який встановлюється місцевими державними адміністраціями або органами місцевого самоврядування.

Відповідно до п. 3.2.2. Договору Споживач зобов`язується виконувати умови та порядок оплати спожитої теплової енергії в обсягах і в терміни, що передбачені цим договором.

Згідно 5.1. Договору облік споживання теплової енергії проводиться по об`єктах, на яких встановлені прилади обліку теплової енергії по цим приладам обліку, по об`єктах, які не мають приладів обліку - розрахунковим способом.

Споживач, що має прилади обліку, щомісячно подає до Енергопостачальної організації звіт про фактичне споживання теплової енергії в терміни, передбачені Додатком №1 до цього Договору (п.5.3. договору).

За умовами розділу 6 Договору тарифи за надані послуги на момент укладення Договору з урахуванням ПДВ становлять: абонентна плата за 100 Ккал/год. приєднаного навантаження 1,53 грн. Нараховується щомісяця протягом року. Плата за спожиту теплову енергію 194,36 грн. за 1 Гкал. Нараховується за фактичне споживання теплової енергії у кожному місяці; розмір плати за послуги може бути змінено в односторонньому порядку, на підставі рішення Іллічівської міської ради. Розмір плати за послуги може бути змінено в односторонньому порядку на підставі рішення Іллічівської міської ради. Розрахунки за теплову енергію, що споживається, проводяться виключно в грошовій формі відповідно до встановлених тарифів (цін). Сплата за теплову енергію Споживачем здійснюється щомісячно по рахункам Енергопостачальної організації протягом 3 банківських днів від часу отримання рахунку.

Договір набуває чинності з дня його підписання сторонами та діє до 01.11.2009р. Договір вважається пролонгованим на той самий строк, якщо за місяць до закінчення строку його дії не буде письмово заявлено однією із сторін про його припинення.

Приймаючи до уваги відсутність в матеріалах справи доказів, підтверджуючих волевиявлення сторін щодо припинення дії договору, суд вважає договір №210-Ж487 від 01.11.2008р. таким що продовжений до 01.11.2019р.

Додатковою угодою до Договору, яка набрала чинності з 15.02.2018р. , сторони внесли зміни до п.6.1 Договору, виклавши його у наступній редакції: Двоставкові тарифи на теплову енергію, її виробництво, транспортування, постачання складають:

- умовно-постійна складова (місячна абонентська плата на одиницю теплового навантаження) 35 899,44 грн/Гкал/год в місяць (з ПДВ). Нараховується щомісяця протягом року.

- умовно змінна складова на теплову енергію 1 725,22 грн. за 1 Гкал (з ПДВ). Нараховується за фактичне споживання теплової енергії у кожному місяці.

Згідно до ст.193 ГК України, яка цілком кореспондується зі ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Як встановлено судом, позивач в період з листопада 2018р. по липень 2019р. включно належним чином виконував свої зобов`язання щодо постачання теплової енергії ТОВ "Автодор", про що свідчать наявні в матеріалах справи акти приймання-передачі наданих послуг за відповідний період, а також отримані відповідачем рахунки на оплату послуг теплопостачання . Однак відповідач, в порушення умов укладеного між сторонами договору, не виконав своїх зобов`язань щодо оплати наданих послуг, у зв`язку з чим за спірний період за ним утворилась заборгованість у сумі 70 000 грн

Водночас суд зауважує, що відповідно до пунктів 3 та 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Зі змісту ст. 165 Господарського процесуального кодексу України вбачається, що свої заперечення проти позову відповідач може викласти у відзиві на позовну заяву. При цьому, згідно ч. 4 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, якщо відзив не містить вказівки на незгоду відповідача з будь-якою із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, відповідач позбавляється права заперечувати проти такої обставини під час розгляду справи по суті, крім випадків, якщо незгода з такою обставиною вбачається з наданих разом із відзивом доказів, що обґрунтовують його заперечення по суті позовних вимог, або відповідач доведе, що не заперечив проти будь-якої із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, з підстав, що не залежали від нього.

Водночас, відповідач своїм процесуальним правом на подання відзиву не скористався, жодних заперечень проти позову не висловив.

Враховуючи вищезазначене та те, що належних доказів, які б спростовували наявність заборгованості у розмірі 70 000 грн відповідач, згідно приписів ст.ст. 74, 76-77 ГПК України, суду не надав, та вказана заборгованість підтверджується матеріалами справи, суд вважає позовні вимоги Комунального підприємства "Чорноморськтеплоенерго" Чорноморської міської ради Одеської області цілком обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Аналізуючи вимоги позивача про стягнення з відповідача пені у розмірі 31 816,30 грн, суд вказує наступне.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ч.1 ст.611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За приписами частини першої статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ч.3 ст.549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 2 ст. 343 Господарського кодексу України встановлено, що пеня за прострочку платежу встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

За умовами п.7.2.3. договору Споживач несе відповідальність за несвоєчасне виконання розрахунків за теплову енергію пеня в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення.

Перевіривши, наданий позивачем до позовної заяви, розрахунок пені , суд вважає його обґрунтованим та арифметично вірним, у зв`язку з чим вимоги позивача про стягнення з відповідача пені у сумі 12981,87 грн підлягають задоволенню.

Згідно частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Аналіз зазначеної статті вказує на те, що наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3% річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінених грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов`язання.

З огляду на зазначене, суд, перевіривши наданий позивачем до позовної зави розрахунок 3% річних та інфляційних втрат , вважає його вірним, а вимоги позивача про стягнення з відповідача 3% річних у сумі 1281 грн та інфляційних втрат у сумі 1574,76 грн такими, що підлягають задоволенню.

Приймаючи до уваги задоволення позовних вимог, витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 79, 86, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Товариство з обмеженою відповідальністю "Автодор" (вул. Праці, 20, Чорноморськ, Одеська область, 68001, ) на користь Комунального підприємства "Чорноморськтеплоенерго" Чорноморської міської ради Одеської області (68002, м. Чорноморськ, вул. Торгова, 2-а, ) заборгованість у сумі 70 000 /сімдесят тисяч / грн 00 коп., пеню у сумі 12 981 /дванадцять тисяч дев`ятсот вісімдесят одна/ грн 87 коп., інфляційні втрати у сумі 1 574 /одна тисяча пя`тсот сімдесят чотири/ грн 76 коп., 3% річних у сумі 1 281 /одна тисяча двісті вісімдесят одна/ грн. та судовий збір у сумі 1921 /одна тисяча дев`ятсот двадцять одна/ грн 00 коп.

Повне рішення складено 22 листопада 2019 р.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.В. Літвінов