ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.11.2019 справа № 914/1106/19

Господарський суд Львівської області у складі судді Трускавецького В. П., секретаря судового засідання Хороз І. Б., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: товариства з обмеженою відповідальністю «Ресторан «Голодний Микола», с. Сокільники Львівської області,
до відповідача 1:Львівської міської ради, м. Львів,
до відповідача 2:товариства з обмеженою відповідальністю «Сам Вош 3», с. Наварія Львівської області,
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача:товариство з обмеженою відповідальністю «Рестри», с. Сокільники Львівської області,
про: визнання недійсною ухвали, скасування рішення про державну реєстрацію прав та визнання недійсним договору оренди землі.
За участю представників сторін:
позивача:Бабух А. Б. представник,
відповідача 1:Поліщук О. С. представник,
відповідача 2:не з`явився,
третьої особи:Бабух А. Б. представник.

1. Судові процедури

1.1. На розгляд Господарського суду Львівської області подано позов товариства з обмеженою відповідальністю «Ресторан «Голодний Микола» до відповідача 1: Львівської міської ради та відповідача 2: товариства з обмеженою відповідальністю «Сам Вош 3» про:

- визнання недійсною ухвали Львівської міської ради від 07.06.2018 № 3526 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та продаж права оренди земельної ділянки на вул. Стрийській (навпроти будинку № 179) на земельних торгах у формі аукціону»;

- скасування рішення від 05.09.2018 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на земельну ділянку площею 0,015 га, кадастровий номер: :09:009:0203, цільове призначення - для розміщення та експлуатації будівель і споруд додаткових транспортних послуг та допоміжних операцій, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101, згідно з яким право комунальної власності зареєстрованого за Львівською міською радою;

- визнання недійсним договору оренди землі від 18.12.2018 (зареєстрований у Львівській міській раді 18.12.2018 за № Ф-3088), укладеного між Львівською міською радою та товариством з обмеженою відповідальністю «Сам Вош 3».

1.2. Ухвалою суду від 25.06.2019 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 25.07.2019.

1.3. У підготовчому провадженні розгляд справи відкладався та оголошувались перерви у судових засідання на 26.07.2019, на 01.08.2019, на 03.09.2019, на 16.09.2019, на 24.09.2019, на 30.09.2019 та на 03.10.2019.

1.4. 23 липня 2019 року Відповідачем 1 подано до суду відзив на позов (Т.1, а.с. 64-67). Позивачем 24.07.2019 подано до суду заяву про забезпечення позову (Т. 1, а.с. 101-104). 25 липня 2019 ТзОВ «Сам Вош 3» подано суду відзив на позов (Т. 1 а.с. 128-137), а ТзОВ «Ресторан «Голодний Микола» додаткові пояснення по суті заяви про забезпечення позову (Т. 1, а.с. 160-162).

1.5. Ухвалою суду від 26.07.2019 заяву ТзОВ «Ресторан «Голодний Микола» про забезпечення позову задоволено частково, заборонено ТзОВ «Сам Вош 3» самостійно, або шляхом залучення (через) будь-яких третіх осіб здійснювати дії, по улаштуванню та монтажу тимчасової автомийки самообслуговування на земельній ділянці площею 0,015 га, кадастровий номер: :09:009:0203, яка орендується ТзОВ «Сам Вош 3» на підставі договору оренди землі від 18.12.2018 до набрання рішенням суду у даній справі законної сили.

1.6. 30 липня 2019 року Позивачем подано до суду відповіді на відзиві відповідача 1 та 2, відповідно (Т. 1, а.с. 207-209, а.с. 215-218). Також, 31.07.2019 ТзОВ «Ресторан «Голодний Микола» подало до суду клопотання про витребування доказів (Т. 1, а.с. 230-231) та клопотання про залучення до участі у справі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача товариства з обмеженою відповідальністю «Рестри» (Т. 1, а.с. 235). 01.08.2019 Позивачем також подано додаткові пояснення до клопотання про витребування доказів (Т. 1, а.с. 240-241).

1.7. Ухвалою суду від 01.08.2019 продовжено строк підготовчого провадження та відкладено розгляд справи на 03.09.2019. Ухвалою суду від 03.09.2019 залучено до участі у справі ТзОВ «Рестри» третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача та задоволено клопотання позивача про витребування доказів.

1.8. 13 вересня 2019 року ТзОВ «Рестри» подало до суду письмові пояснення по суті справи (Т. 1, а.с. 67-70). 17.09.2019 на виконання вимог ухвали суду від 03.09.2019 Управлінням державної реєстрації Юридичного департаменту Львівської міської ради подано до суду оригінал реєстраційної справи № 101 та відповідні копії, для долучення до матеріалів справи. 23 вересня 2019 року третьою особою долучено до матеріалів справи висновок експерта судової комплексної будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи від 18.09.2019 № 18/09/19 (Т. 2, а.с. 152-171).

1.9. ТзОВ «Сам Вош 3» 24 вересня 2019 року подало до суду клопотання про зустрічне забезпечення позову (Т. 2, а.с. 176-179), а ТзОВ «Ресторан «Голодний Микола» 30.09.2019 заперечення щодо заяви про зустрічне забезпечення позову (Т. 2, а.с. 231-232). Також, 30.09.2019 Відповідачем 2 подано клопотання про призначення судової експертизи (Т. 2, а.с. 234-238), а Позивачем у свою чергу 02.10.2019 подано заперечення на клопотання про призначення експертизи (Т. 2, а.с. 1-4) та клопотання в порядку ст. 99 ГПК України, яким просив у випадку призначення судової експертизи поставити експерту власне питання для отримання відповіді (Т. 2, а.с. 19).

1.10. Ухвалою суду від 03.10.2019 поновлено ТзОВ «Рестри» процесуальний строк для подання висновку експерта від 18.09.2019 № 18/09/19 та прийнято такий до розгляду, клопотання ТзОВ «Сам Вош 3» про зустрічне забезпечення задоволено частково та зобов`язано ТзОВ «Ресторан «Голодний Микола» внести на депозитний рахунок суду 71'895,38 грн, відмовлено у задоволенні клопотання ТзОВ «Сам Вош 3» про призначення експертизи, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 10.10.2019.

1.11. 03 жовтня 2019 року ТзОВ «Сам Вош 3» заявлено відвід головуючому судді відвід. Ухвалою суду від 07.10.2019 зупинено провадження у справі № 914/1106/19 до вирішення питання про відвів судді Трускавецького В. П., справу передано для вирішення питання про відвід суддею, який не входить до складу, що розглядає справу, визначеному у порядку, встановленому частиною першою статті 32 ГПК України.

1.12. Ухвалою суду від 10.10.2019 (суддя Запотічняк О. Д.) у задоволенні заяви ТзОВ «Сам Вош 3» відмовлено, справу передано раніше визначеному складу суду для розгляду.

1.13. Ухвалою суду від 15.10.2019 провадження у справі № 914/1106/19 поновлено, розгляд справи по суті призначено на 24.10.2019. Судове засідання 24.10.2019 було відкладено на 11.11.2019 та на 18.11.2019. Рух справи відображено в попередніх ухвалах та протоколах суду.

1.14. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи. Розумність строків є одним із основоположних засад (принципів) господарського судочинства відповідно до пункту 10 частини 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України. Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним вважається строк, який необхідний для вирішення справи у відповідності до вимог матеріального та процесуального законів.

При цьому, Європейський Суд з прав людини зазначає, що розумність тривалості провадження повинна визначатися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також ступінь важливості предмета спору для заявника (рішення Європейського Суду з прав людини у справах Савенкова проти України, no. 4469/07, від 02.05.2013, Папазова та інші проти України, no. 32849/05, 20796/06, 14347/07 та 40760/07, від 15.03.2012).

Судом також враховано, що в силу вимог частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Окрім того, суд звертає увагу учасників процесу, що обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини першої статті шостої даної Конвенції (§ 66, § 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнова проти України»).

1.15. Здійснивши з`ясування обставин справи, дослідивши наявні у матеріалах справи докази та провівши судові дебати, суд вважає за необхідне розглянути спір по суті у даному судовому засіданні. В судовому засіданні 18.11.2019 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

2. АРГУМЕНТИ СТОРІН

2.1. У позовній заяві позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що земельна ділянка на вул. Стрийській (навпроти будинку № 179) кадастровий номер: :09:009:0203 (спірна земельна ділянка) не знаходиться в межах м. Львова, оскільки виходячи з листа Відділу у м. Львові ГУ Держгеокадастру у Львівській облатті від 29.03.2019 № 378/409-19-0.32 відомості про межі м. Львова, як адміністративно-територіальної одиниці, реєстрації у Державному земельному кадастрі не проходили. Факт начебто приналежності спірної земельної ділянки до Франківського району м. Львова не знаходить свого документального підтвердження та спростовується містобудівною документацією «План зонування території міста Львова: Франківський та Сихівський райони» (в частині Франківського району м. Львова), затвердженою ухвалою Львівської міської ради від 18.09.2014 № 3840. Указами Президії Верховної Ради Української РСР від 27.04.1978 № 3308-ІХ та від 09.03.1998 № 5541-ХІ межі м. Львова лише розширювалися (що безпосередньо слідує з назв документів) і згадані акти не мають жодного стосунку до земельної ділянки кадастровий номер: :09:009:0203. У відповідності з листом від 12.04.2019 № 12/15-161 (73821), документи щодо встановлення та/або зміни меж м. Львова (Львівська обл.) на адресу Верховної Ради України не надходили й питання про встановлення та/або зміну меж м. Львова Верховною Радою України не розглядалося і рішення не приймалося.

Спірна земельна ділянка набута у власність Відповідачем 1 всупереч нормам чинного законодавства України, зокрема Закону України від 06.09.2012 № 5245-VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності» у його системному зв`язку із Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відтак, у Львівської міської ради не було повноважень для прийняття ухвали від 07.06.2018 № 3526, а у державного реєстратора не було належних правових підстав для оформлення спірної земельної ділянки за Відповідачем 1.

Ухвала Львівської міської ради від 07.06.2018 № 3526 передбачає розміщення та обслуговування на спірній земельній ділянці, яка до того ж знаходиться в межах «червоних ліній», тимчасової будівлі автомийки, що прямо суперечить вимогам Закону України «Про автомобільні дороги».

Відстань від спірної земельної ділянки до закладу громадського харчування та відпочинку, ресторану «Голодний Микола», становить менше 50 м, а тому надання земельної ділянки на вул. Стрийській (навпроти будинку № 179) кадастровий номер: :09:009:0203 у строкове платне користування для «розміщення та обслуговування тимчасової будівлі автомийки» порушує права позивача, як особи, що забезпечує функціонування однойменного закладу, а також являє собою недотримання Відповідачем 1 та Відповідачем 2 вимог законодавства України, у т.ч. про санітарне та епідемічне благополуччя, а також державних санітарних правил та норм.

Окрім цього, договір оренди землі від 18.12.2018 (зареєстрований у Львівській міській раді 18.12.2018 за № Ф-3088) підлягає визнанню недійсним як такий, що суперечить положеннями цивільного законодавства України та законодавства України з питань оренди землі.

2.2. У відзиві на позов Відповідач 1 вказує, що Львівська міська рада прийняла ухвалу від 07.06.2018 № 3526 на підставі чинного законодавства і у межах наданих їй повноважень.

Відповідач 1 виступає власником спірної земельної ділянки виходячи з положень Земельного кодексу України (ст.ст. 83, 122), указів Президії Верховної Ради Української РСР від 27.04.1978 № 3308-ІХ та від 09.03.1988 № 5541-ХІ, а також довідки Відділу Держземагентства у м. Львові від 05.12.2014 № 40/3/760.

Покликання Позивача на те, що надана земельна ділянка перебуває в межах «червоних ліній», де заборонено розташування автомийки, спростовується висновком ДП «Містопроект» від 02.06.2015 № 251/12-1, згідно з яким розміщення тимчасової збірно-розбірної автомийки є допустимим за умови дотримання ДБН і погодження проектної документації в установленому порядку. Висновком Відділу Держгеокадастру у м. Львові від 29.09.2016 № 595/41-16 погоджено проект землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки для розміщення тимчасової будівлі автомийки.

ДБН, державні санітарні норми і правила не поширюються на тимчасові, збірно-розбірні конструкції.

Земельна ділянка з кадастровим номером :01:004:0614, на якій розміщено приміщення ресторану «Голодний Микола», не межує із спірною земельною ділянкою, наданою в оренду Відповідачу 2.

Враховуючи вищенаведене, Львівська міська рада діяла у відповідності до чинного законодавства, правових підстав для задоволення позовних вимог немає. Оскільки відповідач жодним чином не порушив права позивача, діяв в межах наданих йому повноважень, а тому у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

2.3. У відзиві на позов Відповідач 2 вказує, що Львівська міська рада, враховуючи те, що спірна земельна ділянка знаходилася в межах м. Львова та відносилася до земель м. Львова, мала всі законні та обґрунтовані підстави розпоряджатися вказаною земельною ділянкою, а відтак, діяла у відповідності до норм Земельного кодексу України та Закону України від 06.09.2012 № 5245-VI. Також, виходячи з листа Відділу Держземагентства у м. Львові від 05.12.2014 № 40/3/760, земельна ділянка на вул. Стрийській (навпроти будинку № 179) у м. Львові відноситься до земель м. Львова.

Приватний нотаріус Пелех О. З. здійснила державну реєстрацію права власності територіальної громади м. Львова на спірну земельну ділянку у відповідності із Земельним кодексом України, п.п. 5, 6 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 06.09.2012 № 5245-VI та Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Спірна земельна ділянка передана в оренду Відповідачу 2 для розміщення тимчасової будівлі автомийки, що виключає здійснення забудови вказаної земельної ділянки.

Оскільки земельна ділянка передана Відповідачу 2 не для містобудівних потреб, а розміщення будь-яких об`єктів будівництва прямо заборонено рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради від 05.07.2019 № 638, заборона, що передбачена ч. 3 ст. 24 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», на дану земельну ділянку не поширюється.

Окрім того, твердження позивача про порушення санітарних норм є голослівним.

Тоак, Відповідач 2 просить відмовити повністю ТзОВ «Ресторан «Голодний Микола» у задоволенні позовних вимог.

2.4. У письмових пояснення Третя особа звертає увагу на тому, що розробляючи відповідну технічну документацію із землеустрою та приймаючи оскаржувану ухвалу від 07.06.2018 № 3526 Відповідач 1, як орган місцевого самоврядування, мав об`єктивну можливість та повинен був враховувати факт наявності за адресою: АДРЕСА_1 18, будівлі кафе-ресторану, загальною площею 1788,2 кв.м. з усіма приналежностями до неї.

Як підтверджується листом від 12.04.2019 № 12/15-161 (73821), документи щодо встановлення та/або зміни меж міста Львова (Львівська область) на адресу Верховної Ради України не надходили. Питання про встановлення та/або зміну меж міста Львова Верховною Радою України не розглядалося і рішення не приймалося.

Як це слідує з листа Відділу у місті Львові ГУ Держгеокадастру у Львівській області від 29.03.2019 № 378/409-19-0.32, відомості про межі міста Львова, як адміністративно територіальної одиниці, державної реєстрації у Державному земельному кадастрі не проходили, на офіційному веб-порталі ІНФОРМАЦІЯ_1 (примітка: найменування веб-ресурсу «Публічна кадастрова карта України») межі міста Львова не відображені.

З огляду на те, що поза спором перебуває та обставина, що спірна земельна ділянка знаходиться в межах «червоних ліній», з урахуванням приписів Закону України «Про автомобільні дороги», розміщення на земельній ділянці кадастровий номер: :09:009:0203 автомийки суперечить закону.

Також, товариство з обмеженою відповідальністю «Рестри» наголошує, що надання спірної земельної ділянки у користування під «розміщення та обслуговування тимчасової будівлі автомийки», як це безпосередньо встановлено п. 15 договору оренди землі від 18.12.2018 (зареєстрований у Львівській міській раді 18.12.2018 за № Ф-3088), суперечить вимогам нормативно-правових актів у галузі будівництва (ДБН, СНиП, стандартам, технічним умовам, санітарним нормам і правилам тощо).

3. Обставини справи

3.1. 14 квітня 1978 року завідуючим відділом у питаннях роботи Рад підписано довідку про розширення меж м. Львова. 27.04.1978 Президією Верховної Ради Української РСР видано указ № 3308-ІХ, яким включено в межі міста Львова: землі промислової зони площею 1266,8 га; село Білогорщу Водянської сільради і земельну площу в кількості 790,8 га з Нестеровського, Пустомитівського і Яворівського районів, яку за генеральним планом розвитку міста передбачається використати під промислове і житлове будівництво.

03 березня 1988 року заступником завідуючого відділом у питаннях роботи Рад підписано ще одну довідку про розширення меж м. Львова. 09.03.1988 Президією Верховної Ради Української РСР видано указ № 5541-ХІ про включення в межі м. Львова села Рясне Рясненської сільради Яворівського району загальною площею 477 га.

29.06.1993 року Львівською міською радою прийнято ухвалу «Про затвердження генерального плану м. Львова», якою затверджено генеральний план міста Львова на період до 2010 року. Згідно з підп. 2.1. п. 2 згаданої ухвали Львівську міську адміністрацію зобов`язано на основі генерального плану розробити проект нових меж міста і затвердити в установленому порядку.

3.2. 04 лютого 1999 року Відповідачем 1 прийнято ухвалу № 133 «Про землеустрій м. Львова», відповідно до п. 2.1. якої доручено Департаменту землеустрою та планування забудови міста підготувати всі необхідні документи для затвердження меж м. Львова у встановленому законодавством порядку.

Крім того, 11.01.2001 Львівською міською радою прийнято ухвалу № 914 «Про погодження проекту зміни межі м. Львова», якою передбачалося погодити проект зміни межі м. Львова, котрий в свою чергу передбачав включення в межі м. Львова 312,5 га земель. Пунктом 4 даної ухвали передбачено звернутись до Львівської обласної ради стосовно розгляду проекту зміни межі м. Львова, його погодження, з подальшим поданням на затвердження Верховної Ради України.

3.3. 02 липня 2014 року державним реєстратором Пустомитівського районного управління юстиції Живко М.О. прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (індексний номер: 14151961), відповідно до якого проведено державну реєстрацію права власності товариства з обмеженою відповідальністю «Рестри» на будівлю кафе-ресторану загальною площею 1788,2 кв.м. (до якої відносяться: вбиральня, літ. «Б», альтанка, літ. «В», мангал, літ. «Г»), що розташована за адресою: Львівська обл., Пустомитівський р-н, с. Сокільники, вул. Стрийська, 18.

3.4. 18 вересня 2014 року Львівською міською радою прийнято ухвалу № 3840 «Про затвердження містобудівної документації «План зонування території міста Львова: Франківський та Сихівський райони», згідно з п. 1 якої затверджено містобудівну документацію «План зонування території міста Львова: Франківський та Сихівський райони» (пояснююча записка та графічні матеріали).

3.5. 05.12.2014 Відділом Держземагентства у м. Львові Львівської області вчинено листа № 40/3/760 (Т. 1, а.с. 12), відповідно до якого земельна ділянка на вул. Стрийській (навпроти буд. № 179) у м. Львові (згідно представленого плану земельної ділянки) відноситься до земель м. Львова.

26.02.2015 Львівською міською радою прийнято ухвалу № 4366 «Про затвердження переліку земельних ділянок, призначених для продажу у власність або для права оренди на земельних торгах (аукціонах)», згідно з додатком № 2 до якої земельна ділянка по вул. Стрийській (навпроти будинку № 179) орієнтовною площею 0,0150 га включена до переліку земельних ділянок у межах «червоних ліній», які призначені для продажу права оренди на земельних торгах (аукціоні).

02.06.2015 Державним підприємством «Державний інститут проектування міст» вчинено листа № 251/12-1, згідно з яким у відповідь на запит стосовно розміщення збірно-розбірної автомийки в «червоних лініях» вул. Стрийської було повідомлено, що з огляду на ухвалу Львівської міської ради від 18.09.2014 № 3840, по аналогії, розміщення тимчасової збірно-розбірної автомийки є допустимим, за умови дотримання вимог державних будівельних норм і погодження передпроектної документації в установленому порядку.

02.06.2015 Відділом Держземагентства у м. Львові Львівської області вчинено листа № 18-1323-0.2-2851/2-15 (Т. 1, а.с. 71), відповідно до якого земельна ділянка на вул. Стрийській (навпроти буд. № 179) у м. Львові (згідно представленого плану земельної ділянки) відноситься до земель м. Львова.

14.07.2015 Відповідачем 1 прийнято ухвалу № 4968 «Про зміну і встановлення меж м. Львова», згідно з п. 5 якої Управління природних ресурсів та регулювання земельних відносин департаменту містобудування було зобов`язано погодити у встановленому порядку проект землеустрою щодо зміни та встановлення меж м. Львова та подати його міській раді на затвердження.

01.10.2015 Львівською міською радою прийнято ухвалу № 5143 «Про внесення змін до ухвали міської ради від 14.07.2015 № 4968 «Про зміну і встановлення меж м. Львова» та погодження проекту землеустрою щодо встановлення (зміни) меж м. Львова», відповідно до п.п. 2 та 3 якої: а) погоджено проект землеустрою щодо встановлення (зміни) меж м. Львова, розроблений приватним підприємством «Центр ринкових досліджень»; б) зобов`язано Управління природних ресурсів та регулювання земельних відносин департаменту містобудування направити проект землеустрою щодо встановлення (зміни) меж м. Львова до Львівської обласної державної адміністрації та Львівської обласної ради для його погодження з наступним поданням проекту до Верховної Ради України для його розгляду та прийняття рішення про зміну та встановлення меж міста Львова.

17.12.2015 Управлінням архітектури Департаменту містобудування Львівської міської ради вчинено «Містобудівельні обмеження та сервітути щодо користування земельною ділянкою» (лист № 4-2401-120), виходячи з яких земельна ділянка по вул. Стрийській (навпроти будинку № 179) площею 0,0150 га знаходиться в межах «червоних ліній» вулиці.

29.09.2016 Відділом Держгеокадастру у м. Львові Львівської області було видано висновок № 595/41-16 про погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки Управлінню природних ресурсів та регулювання земельних відносин Департаменту містобудування Львівської міської ради для розміщення та обслуговування тимчасової будівлі автомийки на вул. Стрийській (навпроти будинку № 179) у м. Львові, призначеної для продажу на земельних торгах (аукціоні).

01.12.2016 Відповідачем 1 прийнято ухвалу № 1284 «Про внесення змін до ухвал міської ради від 14.07.2015 № 4968 та від 01.10.2015 № 5143», згідно з п. 2 якої зобов`язано Управління природних ресурсів та регулювання земельних відносин департаменту містобудування відкоригувати проект землеустрою щодо встановлення (зміни) меж м. Львова та скерувати до Львівської обласної державної адміністрації та Львівської обласної ради для його погодження з наступним поданням проекту до Верховної Ради України для його розгляду та прийняття рішення про зміну та встановлення меж міста Львова.

07.12.2017 Львівською міською радою прийнято ухвалу № 2677 «Про внесення змін до ухвал міської ради від 14.07.2015 № 4968 та від 01.10.2015 № 5143», у відповідності з підп. 4.2. п. 4 якої зобов`язано Управління земельних ресурсів департаменту містобудування відкоригувати проект землеустрою щодо встановлення (зміни) меж м. Львова та скерувати до Львівської обласної ради та Львівської обласної державної адміністрації для його погодження і подання до Кабінету Міністрів України з наступним поданням до Верховної Ради України для його розгляду та прийняття рішення про зміну та встановлення меж м. Львова.

3.6. 27.12.2017 між товариством з обмеженою відповідальністю «Рестри», як орендодавцем, та товариством з обмеженою відповідальністю «Ресторан «Голодний Микола», як орендарем, укладено договір оренди, за яким орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування нерухоме майно, що знаходиться за адресою: Львівська обл., Пустомитівський р-н, с. Сокільники, вул. Стрийська, 18, а саме будівлі (приміщення, споруди): 1) ресторану, 2) вбиральні, 3) альтанки та 4) мангала, відповідно до Плану території по вул. Стрийській, 18 у с. Сокільники Пустомитівського р-ну Львівської обл. Факт чинності договору оренди станом на час розгляду справи підтверджується як позивачем, так і третьою особою.

27.12.2017 вчинено акт прийому-передачі, за яким в порядку та на умовах, визначених договором оренди від 27.12.2017, товариство з обмеженою відповідальністю «Рестри» передало, а товариство з обмеженою відповідальністю «Ресторан «Голодний Микола» прийняло в строкове платне користування нерухоме майно, що знаходиться за адресою: Львівська обл., Пустомитівський р-н, с. Сокільники, вул. Стрийська, 18, а саме такі будівлі (приміщення, споруди): 1) ресторан (літ. А-2), 2) вбиральня (літ. Б), 3) альтанка (літ. В), 4) мангал (літ. Г).

3.7. 07 червня 2018 року Львівською міською радою прийнято ухвалу № 3526 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та продаж права оренди земельної ділянки на вул. Стрийській (навпроти будинку № 179) на земельних торгах у формі аукціону». Кадастровий номер земельної ділянки :09:009:0203 (Т. 1, а.с. 69-70).

Приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Пелех О. З. 05.09.2018 прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (індексний номер: 42852777), у відповідності з яким право комунальної власності на земельну ділянку кадастровий номер: :09:009:0203 зареєстровано за Львівською міською радою. Підстава виникнення права власності Закон України від 06.09.2012 № 5245-VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності», а також ухвала відповідача 1 від 07.06.2018 № 3526.

18 грудня 2018 року між Львівською міською радою та товариством з обмеженою відповідальністю «Сам Вош 3» укладено договір оренди землі (зареєстрований у Львівській міській раді 18.12.2018 за № Ф-3088), згідно з яким в оренду Відповідачеві 2 передано земельну ділянку кадастровий номер: :09:009:0203 «для розміщення та обслуговування тимчасової будівлі автомийки».

Відділом у місті Львові ГУ Держгеокадастру у Львівській області у листі від 29.03.2019 № 378/409-19-0.32 зазначено, що відомості про межі міста Львова, як адміністративно територіальної одиниці, державної реєстрації у Державному земельному кадастрі не проходили, на офіційному веб-порталі ІНФОРМАЦІЯ_1 межі міста Львова не відображені.

12.04.2019 першим заступником керівника Апарату Верховної Ради України вчинено листа № 12/15-161 (73821), згідно з яким документи щодо встановлення та/або зміни меж міста Львова (Львівська область) на адресу Верховної Ради України не надходили. Питання про встановлення та/або зміну меж міста Львова Верховною Радою України не розглядалося і рішення не приймалося.

3.8. 18.09.2019 складено висновок експерта № 18/09/19 судової комплексної будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи по заяві директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Рестри» О.А. Позднякова, у розділі «Висновки» якого експертом зазначено:

1. За результатами виконаних на місці знаходження об`єктів дослідження обмірів встановлено, що згідно з наданими в заяві від 09.09.2019 (про проведення комплексної будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи, що надійшла 10.09.2019 на адресу ФОП Бобала Тараса Володимировича, за підписом директора товариства з обмеженою відповідальністю «Рестри» О. А. Позднякова) комплектами координат, фактична відстань від найближчої точки земельної ділянки кадастровий № :09:009:0203 (загальна площа 0,0150 га; цільове призначення: код КВЦПЗ 12.08 для розміщення та експлуатації будівель і споруд додаткових транспортних послуг та допоміжних операцій; категорія земель: землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення; функціональне призначення (мета використання): для розміщення та обслуговування тимчасової будівлі автомийки) до належної товариству з обмеженою відповідальністю «Рестри» на праві власності будівлі (до якої відносяться: вбиральня, літ. «Б», альтанка, літ. «В» та мангал, літ. «Г»), кафе-ресторану, загальною площею: 1788,2 кв.м., розташованої за адресою: Львівська обл., Пустомитівський р-н, с. Сокільники, вул. Стрийська, 18, виходячи з:

«комплекту координат № 1» становить 33,59 м;

«комплекту координат № 2» становить 35,14 м.

З огляду на мету використання земельної ділянки, кадастровий № :09:009:0203 «для розміщення та обслуговування тимчасової будівлі автомийки» (передбачено ухвалою Львівської міської ради від « 7» червня 2018 року № 3526 та договором оренди землі від « 18» грудня 2018 року) розміщення тимчасової будівлі (споруди) автомийки, на згаданій земельній ділянці, необхідно здійснювати на відстані не менше 50 м від існуючої будівлі кафе-ресторану, загальною площею: 1788,2 кв.м., розташованої за адресою: Львівська обл., Пустомитівський р-н, с. Сокільники, вул. Стрийська, 18. У випадку зменшення цієї відстані будуть порушені вимоги наступних нормативно правових актів у галузі будівництва:

ДБН В.2.2-9:2018 «Громадські будинки та споруди. Основні положення»: п. 5.1 Розміщення громадських будинків та споруд на земельних ділянках повинно здійснюватись згідно з вимогами ДБН Б.2.2-12, ДБН В.2.3-4, ДБН В.2.3-5 та санітарними правилами;

ДБН 360-92** (чинний до 1.10.2019 року) «Містобудування. Планування й забудова міських і сільських поселень»: п. 4.5, абз. 5 Мінімальні санітарно-захисні розриви для всіх виробничих будівель і складів, які не виділяють у навколишнє середовище шкідливих з неприємним запахом і пожежонебезпечних речовин, не створюють підвищення рівнів шуму, вібрації, електромагнітних випромінювань і не вимагають під`їзних залізничних шляхів, повинні бути не менше 50 м;

ДБН Б.2.2-12:2019 (чинний з 1.10.2019 року) «Планування і забудова територій»: п. 10.8.27 Розмір СЗЗ (санітарно захисної зони) від джерел забруднення АЗС усіх типів та АЗК до житлових та громадських будівель, до меж земельних ділянок закладів дошкільної освіти встановлюються за розрахунками хімічного забруднення атмосферного повітря викидами від технологічного обладнання, сервісних об`єктів і транспортних засобів, що обслуговуються АЗС, з урахуванням фонового забруднення та розрахунків еквівалентних та максимальних рівнів звуку для денного та нічного часу доби, але не менше 50 м відповідно до ДСП 173-96; п. 10.8.34 СТО слід розміщувати відповідно до вимог, які встановлені для розміщення АЗС. Розміщення СТО в межах червоних ліній вулиць, а також на інженерних мережах не допускається. У межах червоних ліній без спорудження фундаменту допускається розміщення тимчасових споруд СТО (мийка, шиномонтаж, штучний ремонт);

ДСП 173-96 Державні санітарні правила планування та забудови населених пунктів: додаток №4, Розділ «Санітарно-технічні споруди та установки комунального призначення» До Класу V (Санітарно-захисна зона 50 м) відносяться: 1. Підприємства по обслуговуванню автомобілів (легкові автомобілі, крім тих, що належать громадянам, і автобуси, крім автобусів міського транспорту);

Земельний кодекс України: ст. 114 «Санітарно-захисні зони» ч. 2: У межах санітарно-захисних зон забороняється будівництво житлових об`єктів, об`єктів соціальної інфраструктури та інших об`єктів, пов`язаних з постійним перебуванням людей.

Розміщення тимчасової будівлі (споруди) автомийки необхідно здійснювати з дотриманням відступів санітарно захисних зон, на відстані не менше 50 м від існуючої будівлі кафе-ресторану (до якої відносяться: вбиральня, літ. «Б», альтанка, літ. «В» та мангал, літ. «Г»), загальною площею: 1788,2 кв.м., розташованої за адресою: Львівська обл., Пустомитівський р-н, с. Сокільники, вул. Стрийська, 18.

Навіть у випадку встановлення тимчасової будівлі (споруди) автомийки (перенесення СЗЗ (санітарно захисної зони) на максимально віддаленій від будівлі кафе-ресторану координаті (як по «комплекту координат № 1»; так і по «комплекту координат № 2») кута земельної ділянки кадастровий № :09:009:0203 (див. Додаток 1.1., 1.2. «сині лінії та розміри»), у СЗЗ (50 м) потраплять наступні приналежності до об`єкта дослідження, будівлі кафе-ресторану: « 2» вбиральня, літ. «Б»; « 3» альтанка, літ. «В» (частково); дитячий ігровий майданчик (див. додатки 1.1, 1.2., додаток 2, додаток 3 висновку).

2. Будівля кафе-ресторану (до якої відносяться: вбиральня, літ. «Б», альтанка, літ. «В» та мангал, літ. «Г»), загальною площею: 1788,2 кв.м., розташована за адресою: Львівська обл., Пустомитівський р-н, с. Сокільники, вул. Стрийська, 18, що належить товариству з обмеженою відповідальністю «Рестри» на праві власності, за об`ємно-планувальною ознакою, нормативно розрахунковими параметрами та технічним оснащенням: відповідає функціональному призначенню «заклад ресторанного господарства Ресторан», за класом підприємств харчування (закладів РГ) відповідає класу «Люкс» (згідно з Додатком А до ДБН В.2.2-25:2009) та функціонує за всіма видами інженерного забезпечення як заклад громадського харчування та відпочинку ресторан; діє як єдиний комплекс приміщень першого, другого та мансардного поверху основної будівлі об`єкту дослідження, кафе-ресторану, а також суміжних будівель та споруд, що відносяться до нього (вбиральня, літ. «Б», альтанка, літ. «В» та мангал, літ. «Г»)».

4. Позиція суду

4.1. Згідно з підпунктами «а», «в» частини першої статті 12 Земельного кодексу України, до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить: а) розпорядження землями територіальних громад; в) надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до пункту «а» частини другої статті 83 Земельного кодексу України, у комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності.

Частиною першою статті 79 Земельного кодексу України передбачено, що земельна ділянка це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.

Формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій сьомій цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок. Земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї. Державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі (ч. 1, 3 5, 9, 10 ст. 79-1 ЗК України).

В матеріалах справи міститься проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки (кадастровий номер: :09:009:0203), призначеної для продажу права оренди з категорією земель за основним пропонованим цільовим призначенням для розміщення тимчасової будівлі автомийки за адресою місця розташування: вул. Стрийська (навпроти будинку № 179) в місті Львові.

4.2. У відповідності з п.п. 3, 4 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності» від 06.09.2012 № 5245-VI, з дня набрання чинності цим Законом (01.01.2013) землями комунальної власності відповідних територіальних громад вважаються: а) земельні ділянки: на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна комунальної власності відповідної територіальної громади; які перебувають у постійному користуванні органів місцевого самоврядування, комунальних підприємств, установ, організацій; б) всі інші землі, розташовані в межах відповідних населених пунктів, крім земельних ділянок приватної власності та земельних ділянок, зазначених у підпунктах «а» і «б» пункту 4 цього розділу. У державній власності залишаються: а) розташовані в межах населених пунктів земельні ділянки: на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна державної власності; які перебувають у постійному користуванні органів державної влади, державних підприємств, установ, організацій, Національної академії наук України, державних галузевих академій наук; які належать до земель оборони; б) земельні ділянки, що використовуються Чорноморським флотом Російської Федерації на території України на підставі міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Як не заперечується учасниками процесу та вбачається з матеріалів справи, спірна земельна ділянка не підпадає під підп. «а» п. 3 та підп. «а» та «б» п. 4 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 06.09.2012 № 5245-VI.

4.3. У своїй постанові від 27.09.2017 по справі № 391/1055/14 Верховним Судом України викладено правову позицію, що межі населеного пункту вважаються встановленими, а органи місцевого самоврядування набувають права розпоряджатися земельними ділянками, які відповідно до розроблених проектів щодо встановлення меж відповідної сільської, селищної, міської ради включаються до їх територій, після встановлення (винесення) меж території населеного пункту в натуру (на місцевість), закріплення меж території межовими знаками та внесення відомостей про земельну ділянку до державного земельного кадастру (АС ДЗК), якщо межі населеного пункті не були встановлені/змінені у іншому порядку передбаченому законодавством, яке діяло на час утворення населеного пункту його розбудови та/ або зміни меж.

Згідно з частиною першою статті 84 Земельного кодексу Української РСР (1970 року), до земель міст належать всі землі, що розташовані в межах міста.

Відповідно до частин 1, 2 статті 85 Земельного кодексу Української РСР (1970 року), межа міста зовнішня межа земель міста, яка відмежовує їх від інших земель єдиного державного земельного фонду і визначається на основі генерального плану або техніко-економічних основ розвитку міста. Межа міста встановлюється і змінюється Президією Верховної Ради Української РСР за поданням виконавчого комітету обласної, міської (міст республіканського підпорядкування) Ради народних депутатів.

Відповідачем 1 не доведено того, що спірна земельна ділянка знаходиться в межах м. Львова виходячи з указів Президії Верховної Ради Української РСР від 27.04.1978 № 3308-ІХ та від 09.03.1988 № 5541-ХІ, адже одні і ті ж землі (на яких станом на даний час знаходиться земельна ділянка кадастровий номер: :09:009:0203) не могли двічі включатися в межі м. Львова. Так, суду не подано доказів приналежності земель, на яких знаходиться спірна земельна ділянка: до земель промислової зони площею 1266,8 га (указ від 27.04.1978 № 3308-ІХ), до села Білогорща Водянської сільради (указ від 27.04.1978 № 3308-ІХ), до земельної площі в кількості 790,8 га з Нестеровського, Пустомитівського і Яворівського районів (указ від 27.04.1978 № 3308-ІХ) або ж до села Рясне Рясненської сільради Яворівського району (указ від 09.03.1988 № 5541-ХІ).

4.4. Що стосується графічних матеріалів (на одному аркуші) проекту меж м. Львова, погодженого виконкомом обласної ради депутатів трудящих з проставленням дати « 02.03.1978», то ані у довідці від 14.04.1978, ані в указі від 27.04.1978 № 3308-ІХ покликання на такий проект відсутні. Докази розгляду (чи подання на розгляд або ж врахування) саме цього проекту Президією Верховної Ради Української РСР в матеріалах справи відсутні.

Статтею 2 Закону України «Про правонаступництво України» визначено, що до ухвалення нової Конституції України на території України діє Конституція (Основний Закон) Української РСР.

У відповідності з п. 20 ч. 2 ст. 97 Конституції (Основного Закону) Української РСР 1978 року (з урахування Законів Української РСР від 27.10.1989 № 8303-ХІ та 19.06.1991 № 1213а-ХІІ й Закону України від 17.09.1991 № 1554-ХІІ), до виключного відання Верховної Ради України належало: «встановлення і зміна меж областей та міст (крім міст Кримської АРСР)».

Як це слідує з ч. 1, 3, 4 ст. 63 Земельного кодексу Української РСР (1990 року), до земель міста належать усі землі в межах міста. Межа міста зовнішня межа земель міста, що відокремлює їх від земель іншого призначення і визначається проектом планіровки та забудови міста або техніко-економічним обґрунтуванням розвитку міста. Межа міста встановлюється і змінюється в порядку, що визначається Верховною Радою України.

Таким чином, генеральний план м. Львова 1993 року не належить до числа документації, котрою визначається (встановлюється) або змінюється межа міста. Також, згідно з підп. 2.1. п. 2 ухвали Відповідача 1 від 29.06.1993, якою було затверджено згаданий генплан, Львівську міську адміністрацію було зобов`язано на основі генерального плану розробити проект нових меж міста і затвердити в установленому порядку.

З іншого боку, наданий Відповідачем 1 «Фрагмент основного креслення Генерального плану м. Львова /затв. в 1993р/» не містить розшифрування будь-яких умовних позначень, з яких би можна було встановити, що те чи інше позначення є саме межею міста.

4.5. Стосовно листів від 05.12.2014 № 40/3/760 (Т. 1, а.с. 72) та від 02.06.2015 № 18-1323-0.2-2851/2-15 (Т. 1, а.с. 71), суд погоджується з позивачем, що інформація про те, що земельна ділянка на вул. Стрийській (навпроти буд. № 179) у м. Львові відноситься до земель м. Львова надавалася виходячи з планів земельних ділянок.

4.6. Згідно з ст. 1 Закону України «Про автомобільні дороги», автомобільна дорога лінійний комплекс інженерних споруд, призначений для безперервного, безпечного та зручного руху транспортних засобів; вулиця автомобільна дорога, призначена для руху транспорту і пішоходів, прокладання наземних і підземних інженерних мереж у межах населених пунктів.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про автомобільні дороги», автомобільні дороги поділяються на: автомобільні дороги загального користування; вулиці і дороги міст та інших населених пунктів; відомчі (технологічні) автомобільні дороги; автомобільні дороги на приватних територіях.

Як вбачається з матеріалів справи, спірна земельна ділянка знаходиться в межах «червоних ліній» автомобільної дороги. В свою чергу згадана автомобільна дорога належить до зони «ТР-2», являє собою вул. Стрийську та належить до Сихівського адміністративного району м. Львова виходячи з Плану зонування території міста Львова: Франківський та Сихівський райони, затвердженого ухвалою Львівської міської ради від 18.09.2014 № 3840.

Позивачем не надано доказів приналежності автомобільної дороги, в межах «червоних ліній» якої розташована спірна земельна ділянка, до числа автомобільних доріг загального користування в розумінні ст. 5 Закону України «Про автомобільні дороги».

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України «Про автомобільні дороги», вулиці і дороги міст та інших населених пунктів знаходяться у віданні органів місцевого самоврядування і є комунальною власністю.

Статтями 17, 18 Закону України «Про автомобільні дороги» унормовано, що управління функціонуванням та розвитком вулиць і доріг міст та інших населених пунктів здійснюється відповідними органами місцевого самоврядування, у віданні яких вони знаходяться. Складовими вулиць і доріг міст та інших населених пунктів є: проїзна частина вулиць і доріг, трамвайне полотно, дорожнє покриття, штучні споруди, споруди дорожнього водовідводу, технічні засоби організації дорожнього руху, зупинки міського транспорту, стоянки таксі, тротуари, пішохідні та велосипедні доріжки, зелені насадження, наземні та підземні мережі, майданчики для паркування. Межі вулиці за її шириною визначаються «червоними лініями».

Відтак, з урахуванням того, що спірна земельна ділянка знаходиться в межах вул. Стрийської у м. Львові (в межах її «червоних ліній»), така земельна ділянка знаходиться в межах м. Львова та належить до земель м. Львова. А отже, Відповідач 1 був наділений повноваженнями для прийняття ухвали від 07.06.2018 № 3526 (оскарженої ухвали).

4.7. У комунальній власності є майно, у тому числі грошові кошти, яке належить територіальній громаді. Управління майном, що є у комунальній власності, здійснюють безпосередньо територіальна громада та утворені нею органи місцевого самоврядування (ст. 327 Цивільного кодексу України).

Згідно з п.п. 5, 6, 9 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності» від 06.09.2012 № 5245-VI, державна реєстрація права держави чи територіальної громади на земельні ділянки, зазначені у пунктах 3 і 4 цього розділу, здійснюється на підставі заяви органів, які згідно із статтею 122 Земельного кодексу України передають земельні ділянки у власність або у користування, до якої додається витяг з Державного земельного кадастру про відповідну земельну ділянку. У разі якщо відомості про земельні ділянки, зазначені у пунктах 3 і 4 цього розділу, не внесені до Державного реєстру земель, надання дозволу на розроблення документації із землеустрою, що є підставою для державної реєстрації таких земельних ділянок, а також її затвердження здійснюються: у межах населених пунктів сільськими, селищними, міськими радами; за межами населених пунктів органами виконавчої влади, які відповідно до закону здійснюють розпорядження такими земельними ділянками. Державна реєстрація речових прав на земельні ділянки державної та комунальної власності, зазначених у пунктах 3 і 4 цього розділу, здійснюється в порядку, встановленому законом.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державним реєстратором є нотаріус.

Як вбачається з п.п. 1, 2, 5, 6 ч. 3 статті 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державний реєстратор: 1) встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації; 2) перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення; 5) відкриває та/або закриває розділи в Державному реєстрі прав, вносить до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідні відомості про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів таких прав; 6) присвоює за допомогою Державного реєстру прав реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна у випадках, передбачених цим Законом.

Як слідує з абз. 6 п. 1 ч. 1 ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», зберігання реєстраційних справ у паперовій формі здійснюється виключно виконавчими органами міських рад міст обласного та/або республіканського Автономної Республіки Крим значення, Київською, Севастопольською міськими, районними, районними у містах Києві та Севастополі державними адміністраціями за місцезнаходженням відповідного майна.

Частинами 1, 2, 4 статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції станом на вересень 2018 року) унормовано, що реєстраційна справа формується у паперовій та електронній формі після відкриття розділу на об`єкт нерухомого майна у Державному реєстрі прав та внесення до нього відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав та зберігається протягом всього часу існування об`єкта. Реєстраційній справі присвоюється реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна. Реєстраційна справа включає документи у паперовій та електронній формі, на підставі яких проведено реєстраційні дії, а також документи, сформовані за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру прав у процесі проведення таких реєстраційних дій. Документи, на підставі яких проведено реєстраційні дії та які підлягають поверненню заявнику, зберігаються у реєстраційній справі у формі електронних копій документів, виготовлених шляхом сканування під час проведення реєстраційних дій. Державний реєстратор, який не перебуває у трудових відносинах з суб`єктом державної реєстрації прав, що забезпечує зберігання реєстраційних справ у паперовій формі, та провів державну реєстрацію прав, забезпечує передачу реєстраційної справи у паперовій формі або документів, що були видані, оформлені або отримані ним під час проведення такої реєстрації, до відповідного суб`єкта державної реєстрації прав, який забезпечує зберігання реєстраційних справ у паперовій формі відповідно до цієї статті.

В ході розгляду справи судом витребувано, а Управлінням державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради представлено реєстраційну справу на спірну земельну ділянку (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101) у паперовій формі.

Враховуючи наведене вище, судом не встановлено підстав для скасування рішення приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Пелех О. З. від 05.09.2018 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (індексний номер: 42852777) на спірну земельну ділянку, згідно з яким проведено державну реєстрацію права комунальної власності за Відповідачем 1.

4.8. Згідно з частинами 1 5 статті 203 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України), зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ч. 1 5, 8, 9 ст. 93 Земельного кодексу України (ЗК України), право оренди земельної ділянки це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Земельні ділянки можуть передаватися в оренду громадянам та юридичним особам України, іноземцям і особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним об`єднанням і організаціям, а також іноземним державам. Не підлягають передачі в оренду земельні ділянки, штучно створені у межах прибережної захисної смуги чи смуги відведення, на землях лісогосподарського призначення та природно-заповідного фонду, розташованих у прибережній захисній смузі водних об`єктів, крім випадків, передбачених законом. Строк оренди земельної ділянки не може перевищувати 50 років. Право оренди земельної ділянки може відчужуватися, у тому числі продаватися на земельних торгах, а також передаватися у заставу, спадщину, вноситися до статутного капіталу власником земельної ділянки на строк до 50 років, крім випадків, визначених законом. Орендодавцями земельних ділянок є їх власники або уповноважені ними особи. Відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються законом.

Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється за результатами проведення земельних торгів, крім випадків, встановлених частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу (ч. 1, 2 ст. 124 ЗК України).

Статтями 125, 126 ЗК України закріплено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Як вбачається з ст.ст. 13, 14, ч. 1 ст. 15 Закону України «Про оренду землі», договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. Типова форма договору оренди землі затверджується Кабінетом Міністрів України. Істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.

4.9. Виходячи з п.п. 1, 2, 8 10, 15, 16 оскарженого Договору оренди землі від 18.12.2018 (Т. 1, а.с. 32-33), Відповідач 1, як Орендодавець надає, а Відповідач 2, як Орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку для «розміщення та обслуговування тимчасової будівлі автомийки» з кадастровим номером :09:009:0203, яка розташована у м. Львові на вул. Стрийській (навпроти будинку № 179). В оренду передається земельна ділянка загальною площею 0,0150 га у межах червоних ліній. Договір укладено на 5 років до 18.12.2023. Орендна плата вноситься орендарем у формі та розмірі 30 004,59 грн. в рік відповідно до Протоколу земельних торгів у формі аукціону з продажу права оренди. Обчислення розміру орендної плати за земельні ділянки приватної власності здійснюється з урахуванням індексації. Земельна ділянка передається в оренду «для розміщення та обслуговування тимчасової будівлі автомийки». Цільове призначення земельної ділянки: код КВЦПЗ 12.08 для розміщення та експлуатації будівель і споруд додаткових транспортних послуг та допоміжних операцій; категорія земельної ділянки згідно ст. 19 Земельного кодексу України: землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення.

Як встановлено з матеріалів справи, станом на момент прийняття ухвали від 07.06.2018 № 3526 та укладення Договору оренди землі від 18.12.2018 товариство з обмеженою відповідальністю «Рестри» було (на підставі рішення від 02.07.2014 індексний номер: 14151961 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (Т. 1, а.с. 84-86)) власником будівлі кафе-ресторану загальною площею 1788,2 кв.м. (до якої відносяться: вбиральня, літ. «Б», альтанка, літ. «В», мангал, літ. «Г»), що розташована за адресою: Львівська обл., Пустомитівський р-н, с. Сокільники, вул. Стрийська, 18, а Позивач отримав відповідні будівлі (приміщення, споруди) у користування «для розміщення та функціонування закладу громадського харчування (ресторану)» на підставі Договору оренди від 27.12.2017 та акту прийому-передачі від 27.12.2017.

4.10. Як вбачається з висновку експерта від 18.09.2019 № 18/09/19 судової комплексної будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи (Т. 2, а.с. 154-171), розміщення тимчасової будівлі (споруди) автомийки необхідно здійснювати з дотриманням відступів санітарно захисних зон, на відстані не менше 50 м від існуючої будівлі кафе-ресторану (до якої відносяться: вбиральня, літ. «Б», альтанка, літ. «В» та мангал, літ. «Г»), загальною площею: 1788,2 кв.м., розташованої за адресою: Львівська обл., Пустомитівський р-н, с. Сокільники, вул. Стрийська, 18. Навіть у випадку встановлення тимчасової будівлі (споруди) автомийки на максимально віддаленій від будівлі кафе-ресторану координаті (як по «комплекту координат № 1»; так і по «комплекту координат № 2») кута земельної ділянки кадастровий № :09:009:0203, у санітарно захисну зону (50 м) потраплять наступні приналежності до об`єкта дослідження, будівлі кафе-ресторану: « 2» вбиральня, літ. «Б»; « 3» альтанка, літ. «В» (частково); дитячий ігровий майданчик.

Оцінюючи висновок експерта від 18.09.2019 № 18/09/19 суд виходить з «комплекту координат № 2», оскільки такі співпадають з даними «таблиці координат» кадастрового плану спірної земельної ділянки (Т. 2, а.с. 42), погодженого начальником Відділу Держгеокадастру у м. Львів (кадастровий план міститься у проекті землеустрою щодо відведення земельної ділянки (кадастровий номер: :09:009:0203) (Т. 2, а.с. 11-44, призначеної для продажу права оренди з категорією земель за основним пропонованим цільовим призначенням для розміщення тимчасової будівлі автомийки за адресою місця розташування: вул. Стрийська (навпроти будинку № 179) в місті Львові).

Також, як встановлено із висновку експерта від 18.09.2019 № 18/09/19, у випадку зменшення відстані (санітарно захисної зони) у 50 м. будуть порушені вимоги наступних нормативно правових актів у галузі будівництва:

ДБН В.2.2-9:2018 «Громадські будинки та споруди. Основні положення»: п. 5.1 Розміщення громадських будинків та споруд на земельних ділянках повинно здійснюватись згідно з вимогами ДБН Б.2.2-12, ДБН В.2.3-4, ДБН В.2.3-5 та санітарними правилами;

ДБН 360-92** (чинний до 01.10.2019) «Містобудування. Планування й забудова міських і сільських поселень»: п. 4.5, абз. 5 Мінімальні санітарно-захисні розриви для всіх виробничих будівель і складів, які не виділяють у навколишнє середовище шкідливих з неприємним запахом і пожежонебезпечних речовин, не створюють підвищення рівнів шуму, вібрації, електромагнітних випромінювань і не вимагають під`їзних залізничних шляхів, повинні бути не менше 50 м.;

ДБН Б.2.2-12:2019 (чинний з 01.10.2019) «Планування і забудова територій»: п. 10.8.27 Розмір СЗЗ (санітарно захисної зони) від джерел забруднення АЗС усіх типів та АЗК до житлових та громадських будівель, до меж земельних ділянок закладів дошкільної освіти встановлюються за розрахунками хімічного забруднення атмосферного повітря викидами від технологічного обладнання, сервісних об`єктів і транспортних засобів, що обслуговуються АЗС, з урахуванням фонового забруднення та розрахунків еквівалентних та максимальних рівнів звуку для денного та нічного часу доби, але не менше 50 м відповідно до ДСП 173-96; п. 10.8.34 СТО слід розміщувати відповідно до вимог, які встановлені для розміщення АЗС. Розміщення СТО в межах червоних ліній вулиць, а також на інженерних мережах не допускається. У межах червоних ліній без спорудження фундаменту допускається розміщення тимчасових споруд СТО (мийка, шиномонтаж, штучний ремонт);

ДСП 173-96 Державні санітарні правила планування та забудови населених пунктів: додаток №4, Розділ «Санітарно-технічні споруди та установки комунального призначення» До Класу V (Санітарно-захисна зона 50 м.) відносяться: 1. Підприємства по обслуговуванню автомобілів (легкові автомобілі, крім тих, що належать громадянам, і автобуси, крім автобусів міського транспорту);

Земельний кодекс України: ст. 114 «Санітарно-захисні зони» ч. 2: У межах санітарно-захисних зон забороняється будівництво житлових об`єктів, об`єктів соціальної інфраструктури та інших об`єктів, пов`язаних з постійним перебуванням людей.

4.11. Статтею 1 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення» встановлено, що державні санітарні норми та правила, санітарно-гігієнічні та санітарно-протиепідемічні правила і норми, санітарно-епідеміологічні правила і норми, протиепідемічні правила і норми, гігієнічні та протиепідемічні правила і норми, державні санітарно-епідеміологічні нормативи, санітарні регламенти обов`язкові для виконання нормативно-правові акти центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, що встановлюють медичні вимоги безпеки щодо середовища життєдіяльності та окремих його факторів, недотримання яких створює загрозу здоров`ю і життю людини та майбутніх поколінь, а також загрозу виникнення і розповсюдження інфекційних хвороб та масових неінфекційних захворювань (отруєнь) серед населення.

Згідно з п. 5.10. Державних санітарних правил планування та забудови населених пунктів, затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України від 19.06.1996 № 173 (ДСП 173-96), у санітарно-захисних зонах не можна допускати розміщення: житлових будинків з придомовими територіями, гуртожитків, готелів, будинків для приїжджих, аварійних селищ; дитячих дошкільних закладів, загальноосвітніх шкіл, лікувально-профілактичних та оздоровчих установ загального та спеціального призначення зі стаціонарами, наркологічних диспансерів; спортивних споруд, садів, парків, садівницьких товариств; охоронних зон джерел водопостачання, водозабірних споруд та споруд водопровідної розподільної мережі.

Відповідно до п. 5.12. Державних санітарних правил планування та забудови населених пунктів, затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України від 19.06.1996 № 173 (ДСП 173-96), у санітарно-захисній зоні допускається розташовувати: пожежні депо, лазні, пральні, гаражі, склади (крім громадських та спеціалізованих продовольчих), будівлі управлінь, конструкторських бюро, учбових закладів, виробничо-технічні училища без гуртожитків, магазини, підприємства громадського харчування, поліклініки, науково-дослідні лабораторії, пов`язані з обслуговуванням даного та прилеглих підприємств.

З висновку експерта від 18.09.2019 № 18/09/19 вбачається факт наявності у будівлі кафе-ресторану загальною площею 1788,2 кв.м. (до якої відносяться: вбиральня, літ. «Б», альтанка, літ. «В», мангал, літ. «Г»), що розташована за адресою: Львівська обл., Пустомитівський р-н, с. Сокільники, вул. Стрийська, 18, кімнат для приїжджих (додаток № 5), проте з матеріалів справи не вбачається, що у згаданій будівлі функціонує підприємство громадського харчування, пов`язане з обслуговуванням того чи інших підприємства.

Згідно з ст. 42 Господарського кодексу України, підприємництво це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Відповідно до ч. 1 ст. 43 ГК України, підприємці мають право без обмежень самостійно здійснювати будь-яку підприємницьку діяльність, яку не заборонено законом.

Як вбачається з ст. 44 ГК України, підприємництво здійснюється на основі: вільного вибору підприємцем видів підприємницької діяльності; самостійного формування підприємцем програми діяльності, вибору постачальників і споживачів продукції, що виробляється, залучення матеріально-технічних, фінансових та інших видів ресурсів, використання яких не обмежено законом, встановлення цін на продукцію та послуги відповідно до закону; вільного найму підприємцем працівників; комерційного розрахунку та власного комерційного ризику; вільного розпорядження прибутком, що залишається у підприємця після сплати податків, зборів та інших платежів, передбачених законом; самостійного здійснення підприємцем зовнішньоекономічної діяльності, використання підприємцем належної йому частки валютної виручки на свій розсуд.

Частинами 1 5 статті 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.

Наведені вище обставини та норми законодавства при прийнятті ухвали від 07.06.2018 № 3526 та укладенні договору оренди землі від 18.12.2018 Відповідач 1 та Відповідач 2 не враховували, факту того, що визначення мети використання спірної земельної ділянки для розміщення та обслуговування саме автомийки має своїм наслідком порушення прав та охоронюваних законом інтересів товариства з обмеженою відповідальністю «Ресторан «Голодний Микола» (адже заклад громадського харчування та відпочинку ресторан «Голодний Микола» потрапляє в санітарно-захисну зону такої автомийки незалежно від місця її розміщення на спірній земельній ділянці, що унеможливлює (з огляду на висновок експерта від 18.09.2019 № 18/09/19) його (закладу) функціонування та фактично обмежує свободу підприємницької діяльності позивача) не спростували.

4.12. Згідно з ст. 28 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», тимчасова споруда торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності одноповерхова споруда, що виготовляється з полегшених конструкцій з урахуванням основних вимог до споруд, визначених технічним регламентом будівельних виробів, будівель і споруд, і встановлюється тимчасово, без улаштування фундаменту. Тимчасова споруда для здійснення підприємницької діяльності може мати закрите приміщення для тимчасового перебування людей (павільйон площею не більше 30 квадратних метрів по зовнішньому контуру) або не мати такого приміщення. Розміщення малих архітектурних форм здійснюється відповідно до Закону України «Про благоустрій населених пунктів». Розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування.

Відповідно до ч. 1 ст. 29 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», основними складовими вихідних даних є: 1) містобудівні умови та обмеження; 2) технічні умови; 3) завдання на проектування.

У п.п. 1.3., 2.1. Порядку розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 21.10.2011 № 244 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 22.11.2011 за № 1330/20068), визначено, що тимчасова споруда торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності (далі ТС) одноповерхова споруда, що виготовляється з полегшених конструкцій з урахуванням основних вимог до споруд, визначених технічним регламентом будівельних виробів, будівель і споруд, і встановлюється тимчасово, без улаштування фундаменту. Підставою для розміщення ТС є паспорт прив`язки ТС.

4.13. З огляду на викладене у своїй сукупності, суд дійшов висновку, що позов товариства з обмеженою відповідальністю «Ресторан «Голодний Микола» в частині визнання недійсними ухвали Львівської міської ради від 07.06.2018 № 3526 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та продаж права оренди земельної ділянки на вул. Стрийській (навпроти будинку № 179) на земельних торгах у формі аукціону» та Договору оренди землі від 18.12.2018 укладеного між Львівською міською радою та товариством з обмеженою відповідальністю «Сам Вош 3» підлягає до задоволення частково, зокрема, виключивши з тексту вказаної вище ухвали та договору слова автомийки.

Відповідно до ст.ст. 73, 74, 81 Господарського процесуального кодексу (ГПК) України, доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування доказів судом. У разі задоволення клопотання суд своєю ухвалою витребовує відповідні докази.

Зазначені вище норми процесуального закону спрямовані на реалізацію статті 13 ГПК України, згідно з якою судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

5. Судові витрати

5.1. Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається на позивача.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 20, 73, 74, 75, 76, 79, 123, 126, 129, 180, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Визнати недійсною ухвалу Львівської міської ради (79008, м. Львів, пл. Ринок, буд. 1; ідентифікаційний код: 04055896) від 07.06.2018 № 3526 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та продаж права оренди земельної ділянки на вул. Стрийській (навпроти будинку № 179) на земельних торгах у формі аукціону» в частині пунктів 2.1., 2.2. та 2.3., виключивши з вказаних пунктів слова «автомийки».

3. Визнати недійсним договір оренди землі від 18.12.2018 (зареєстрований у Львівській міській раді 18.12.2018 за № Ф-3088), укладений між Львівською міською радою (79008, м. Львів, пл. Ринок, буд. 1; ідентифікаційний код: 04055896) та товариством з обмеженою відповідальністю «Сам Вош 3» (81130, Львівська обл., Пустомитівський р-н, с. Сокільники, вул. Стрийська, 18; ідентифікаційний код: 42436932) в частині, виключивши з пункту 1, пункту 15 договору слова «автомийки».

4. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

5. Судові витрати покласти на позивача.

Рішення господарського суду може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду в порядку та строки передбачені розділом IV Господарського процесуального кодексу України.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 28.11.2019.

Суддя Трускавецький В.П.