ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2019 року Справа № 915/1825/19

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області,

головуючий суддя Давченко Т.М.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження

без виклику сторін справу № 915/1825/19

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробнича компанія "АВАТАР",

вул. Казимира Малевича, 84, м. Київ, 03680;

поштова адреса: вул. Героїв Космосу, 17, м. Київ, 03148;

до товариства з обмеженою відповідальністю "Очаківський райагрохім",

вул. Леніна, 17 А, с. Парутине, Очаківський район, Миколаївська область, 57540;

про стягнення грошових коштів у загальній сумі 115875 грн. 91 коп.

В С Т А Н О В И В:

Товариством з обмеженою відповідальністю "Науково-виробнича компанія "АВАТАР" (далі ? ТОВ "НВК "АВАТАР") пред`явлено позов про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю (ТОВ) "Очаківський райагрохім" грошових коштів у загальній сумі 115875 грн. 91 коп., із яких: 77722 грн. 80 коп. - основний борг; 28274 грн. 98 коп. - пеня; 2385 грн. - 3 % річних; 7493 грн. 13 коп. - інфляційні втрати, з посиланням на неналежне виконання останнім зобов?язань за укладеним з позивачем договором поставки від 14.02.2017 № 14/02-2017, а саме, зобов?язань щодо своєчасної та у повному обсязі оплати поставленого за цим договором товару, внаслідок чого утворився основний борг у спірній сумі, на яку позивачем нараховано пеню, в порядку ч. 6 ст. 231 ГК України, та здійснено нарахування, передбачені ч. 2 ст. 625 ЦК України.

ТОВ "НВК "АВАТАР" також просить суд про стягнення з відповідача грошових коштів на відшкодування витрат з оплати позовної заяви судовим збором.

За такими вимогами ухвалою суду від 23.09.2019 відкрито провадження в даній справі та визначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження.

ТОВ "Очаківський райагрохім" у відзиві від 07.10.2019 позов не визнав, вважаючи його необґрунтованим та безпідставним, з посиланням на те, що 1) договір поставки, стягнення заборгованості за яким є предметом спору в даній справі, підписано від відповідача директором ОСОБА_1 за відсутності достатнього обсягу статутних повноважень, а тому він є недійсним; 2) копії накладних та актів приймання-передачі продукції, на які позивач посилається в якості доказів здійснення поставок за договором, також підписані від відповідача неуповноваженою на це невідомою особою та є односторонніми документами позивача, а тому не можуть свідчити про реальність таких поставок; 3) договором поставки взагалі не передбачена відповідальність за прострочення грошових зобов?язань за договором у вигляді пені, а тому вимога про стягнення з відповідача пені є безпідставною.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого.

Сторонами у справі укладено договір від 14.02.2017 № 14/02-2017 (далі - договір), у відповідності до умов якого ТОВ "НВК "АВАТАР" (продавець) зобов?язалося поставити і передати у власність ТОВ "Очаківський райагрохім" (покупця) мікродобриво "Аватар-1" (товар), перелік та терміни поставки якого містяться у додатках (специфікаціях) до договору, які є невід?ємною складовою частиною договору, а покупець ? прийняти та оплатити товар на умовах договору (п. 1.1 договору).

Ціна та загальна вартість товару вказуються у додатках до договору, які є його невід?ємними складовими частинами; в загальну вартість товару входять також видатки по упаковці товару, маркуванню, передпродажній підготовці, а також науковий супровід по застосуванню товару в умовах покупця (п. 2.1 договору).

Порядок розрахунків наводиться у додатках до договору; покупець здійснює оплату за товари, перераховуючи платіжним дорученням кошти на поточний банківський рахунок продавця (п.п. 3.1-3.2 договору).

Товар постачається на умовах "DDP-склад покупця" згідно Інкотермс-2010; строки поставки наводяться у додатках (специфікаціях) до договору; перехід права власності на товар виникає в момент підписання накладної представником покупця або третьої особи, вказаної покупцем; датою поставки є дата відмітки в накладній та акті приймання-передачі про приймання товару покупцем; пунктом поставки товару є Україна, склад покупця. (п.п. 4.1-4.3, 4.5, 5.1 договору).

Факт передачі товару покупцю підтверджується актом приймання-передачі товару (п. 9.3 договору).

Сторонами погоджено, що договір вступає в силу після підписання сторонами та діє до 31.12.2017, а в частині гарантій та/або відповідальності даний договір діє до повного виконання сторонами взаємних договірних зобов?язань та регулювання всіх розрахунків між сторонами; якщо сторони за 14 календарних днів до моменту закінчення строку дії договору не заявили про свій намір розірвати даний договір, термін його дії продовжується на наступний рік (п.п. 12.1-12.3 договору).

Сторонами укладено до договору специфікації:

1) від 06.04.2018 № 07 на суму 13204 грн. 80 коп. з ПДВ, зі строком оплати товару до 30.04.2018;

2) від 06.04.2018 № 08 на суму 1446 грн. з ПДВ, зі строком оплати товару до 30.04.2018;

3) від 04.05.2018 № 09 на суму 63072 грн. з ПДВ, з порядком оплати: попередня оплата в розмірі 20 % ? при отриманні рахунку, а 80 % ? на протязі 90 календарних днів.

Указаний договір та специфікації до нього скріплені печатками сторін та підписані від імені покупця директором останнього ОСОБА_1

ТОВ "Очаківський райагрохім" стверджує, що договір поставки та, відповідно, додатки до нього, є недійсними, так як директор відповідача ОСОБА_1 , згідно п.п. 12.29 статуту товариства, не наділений повноваженнями на укладення від імені товариства угод на суму, що перевищує 15000 грн., за відсутності погодження загальних зборів учасників товариства.

Цивільним законодавством визначено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі (ч.ч. 1-3 ст. 203 ЦК України).

Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п?ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (ч.ч. 1, 3 ст. 216 ЦК України).

Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п?ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (ст. 215 ЦК України).

Правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов?язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання (ч.1 ст. 241 ЦК України).

Доказів несхвалення підписаного директором ОСОБА_1 договору загальними зборами учасників ТОВ "Очаківський райагрохім" відповідачем не подано.

Ураховуючи викладене, що недійсність договору поставки не випливає безпосередньо із приписів законодавства, та що відповідачем не подано суду доказів визнання договору поставки недійсним у судовому порядку, посилання ТОВ "Очаківський райагрохім" на недійсність договору відхиляються судом.

З матеріалів справи випливає, що на виконання умов договору ТОВ "НВК "АВАТАР" поставлено ТОВ "Очаківський райагрохім" товар на загальну суму 77722 грн. 80 коп. з ПДВ, згідно наявних у матеріалах справи видаткових накладних: від 06.04.2018 № 24 на суму 13204 грн. 80 коп. з ПДВ; від 06.04.2018 № 24 на суму 1446 грн. з ПДВ; від 04.05.2018 № 49 на суму 630725 грн. з ПДВ; актів приймання-передачі продукції від 06.04.2018 №№ 04/07, 04/01 та від 04.05.2018 № 04/05; указані поставки товару відображені у податковій звітності шляхом внесення до Автоматизованої системи "Єдине вікно подання електронних документів" ДФС України податкових накладних від 06.04.2018 №№ 23, 26; від 04.05.2018 № 52.

Доводи відповідача про те, що факти поставок не підтверджені належними доказами, відхиляються судом з огляду на наступне.

Указані вище видаткові накладні та акти приймання-передачі продукції скріплені печатками сторін та підписані представниками сторін, проте не містять зазначення прізвища та ініціалів підписанта з боку відповідача; незазначення у документах прізвища особи, відповідальної за здійснення відповідних господарських операцій, допущене лише з боку ТОВ "Очаківський райагрохім".

При цьому ТОВ "Очаківський райагрохім" у відзиві не заперечує фактів поставок товару за указаними вище актами та накладними, а лише зазначає про неналежність доказів, якими підтверджуються відповідні обставини.

У відповідності до ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов?язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.

Суд враховує, що на всіх актах приймання-передачі та видаткових накладних міститься відбиток печатки юридичної особи ТОВ "Очаківський райагрохім", що не заперечується відповідачем; особистий підпис особи, яка від імені відповідача брала участь у здійсненні господарської операції, є реквізитом, достатнім для ідентифікації співробітника стороною; доказів підроблення відбитків печатки або підписів на указаних документах відповідачем не надано.

Недоліки документів, про які зазначив відповідач, не роблять ці документи недійсними та не свідчать про їх неналежність та недопустимість як доказів.

З матеріалів справи вбачається, що на оплату поставленого товару ТОВ "НВК "АВАТАР" виставлені відповідачу рахунки-фактури: від 05.04.2018 № 29 на суму 13204 грн. 80 коп. з ПДВ; від 06.04.2018 № 33 на суму 1446 грн. з ПДВ; від 04.05.2018 № 58 на суму 63072 грн. з ПДВ.

У складеному сторонами складено акті звірки розрахунків за період 01.01-17.05.2018 зафіксовано наявність заборгованості відповідача в сумі 77722 грн. 80 коп.

Суд зауважує, що хоча законодавством України не надано акту звірки взаєморозрахунків юридичної сили як доказу наявності обов?язку сплатити грошові кошти, проте, в розумінні ст.ст. 9, 10 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", такий акт є зведеним обліковим документом, який відображає загальну суму заборгованості та фіксує стан розрахунків між сторонами.

У зв?язку з неоплатою відповідачем поставленого товару у строки, погоджені в специфікаціях до договору, позивачем направлено ТОВ "Очаківський райагрохім" лист (претензію) від 22.02.2019 № 24/02-2019 з вимогою про погашення заборгованості; указаний лист відповідачем отримано 28.02.2019, що підтверджується підписом уповноваженої особи останнього на поштовому повідомленні про вручення, проте залишено без реагування та виконання.

За твердженнями позивача, поставлений ним товар відповідачем не оплачений і досі.

Господарським законодавством передбачено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов?язується передати (поставити) в зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов?язаний прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 265 ГК України).

Суб?єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов?язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору (ст. 193 ГК України).

Положеннями ст.ст. 525, 526, 629 ЦК України передбачено, що зобов??язання має виконуватися відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Одностороння відмова від зобов?язання або одностороння зміна його умов не допускається. Договір є обов?язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов?язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов?язання (неналежне виконання). Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов?язання, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. Не вважаються такими обставинами, зокрема, відсутність у боржника необхідних коштів (ч. 2 ст. 218 ГК України).

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 ЦК України).

Статтею 692 ЦК України передбачено, що покупець зобов?язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Ураховуючи викладене, та що умовами укладеного між сторонами договору поставки, з урахуванням специфікацій до нього, встановлено строк оплати поставленого товару, суд визнає, що позивачем доведено прострочення виконання ТОВ "Очаківський райагрохім" грошових зобов?язань щодо своєчасної та у повному обсязі оплати поставленого позивачем товару, внаслідок чого утворився основний борг у сумі 77722 грн. 80 коп., а тому вимога про стягнення цієї суми є обґрунтованою.

Суд також вважає обґрунтованими вимоги ТОВ "НВК "АВАТАР" про стягнення з відповідача нарахувань на суму основного боргу в порядку ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Так, частиною 2 статті 193 ГК України встановлено, що кожна сторона повинна вжити всіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов?язання, враховуючи інтереси другої сторони.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов?язання, на вимогу кредитора зобов?язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2 ст. 625 ЦК України).

Суд визнає вірними подані позивачем розрахунки 3% річних за періоди прострочення 03.05.2018- 25.07.2019 (по специфікаціям №№ 07, 08 зі строком оплати до 30.04.2018) та 03.08.2018-25.07.2019 (по специфікації № 09 зі строком остаточної оплати на протязі 90 календарних днів) у загальній сумі 2385 грн. та інфляційних втрат за періоди прострочення, відповідно, травень 2018 року - червень 2019 року та вересень 2018 року - червень 2019 року, у загальній сумі 7493 грн. 13 коп., а тому зазначені суми нарахувань підлягають до стягнення з ТОВ "Очаківський райагрохім".

Щодо вимог ТОВ "НВК"АВАТАР" про стягнення з ТОВ "Очаківський райагрохім" пені, суд приходить до такого.

Законодавством передбачено, що порушення зобов?язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором (ч. 2 ст. 193 ГК України). Господарськими санкціями визнаються штрафні санкції у вигляді грошової суми, зокрема, штраф, пеня (ч. 1 ст. 230 ГК України).

Штрафні санкції за порушення грошових зобов?язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором (ч. 6 ст. 231 ГК України).

Згідно ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов?язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов?язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов?язання за кожен день прострочення виконання.

У відповідності до ст. 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов?язань", платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Із змісту наведених приписів законодавства випливає, що стягнення штрафних санкцій за порушення умов договору має бути передбаченим сторонами у договорі.

Так як укладеним сторонами договором не передбачено такого виду відповідальності за неналежне виконання грошових зобов`язань, як сплата пені, у задоволенні вимог позивача про стягнення з ТОВ "Очаківський райагрохім" пені в сумі 28274 грн. 98 коп. належить відмовити.

Отже, позовні вимоги ТОВ "НВК"АВАТАР" підлягають задоволенню частково.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд приходить до наступного.

Господарським процесуальним законодавством передбачено покладання судових витрат, зокрема, витрат на оплату позовної заяви судовим збором, на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України).

Отже, витрати ТОВ "НВК"АВАТАР" на оплату позовної заяви судовим збором, згідно платіжного доручення від 26.06.2019 № 168 у сумі 1921 грн., яка, у відповідності до п. 1 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", є мінімальною сумою судового збору, належить у цій сумі відшкодувати за рахунок відповідача.

Керуючись ст.ст. 232, 233, 236-238 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробнича компанія "АВАТАР" задовольнити частково.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Очаківський райагрохім", вул. Леніна, 17 А, с. Парутине, Очаківський район, Миколаївська область, 57540, ідентифікаційний код 05490167, на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробнича компанія "АВАТАР", вул. Казимира Малевича, 84, м. Київ, 03680, ідентифікаційний код 37033728, грошові кошти в загальній сумі 87600 (вісімдесят сім тисяч шістсот) грн. 93 коп., і яких: 77722 (сімсот сімдесят сім тисяч двадцять дві) грн. 80 коп. - основний борг; 2385 (дві тисячі триста вісімдесят п`ять) грн. - 3 % річних; 7493 (сім тисяч чотириста дев`яносто три) грн. 13 коп. - інфляційні втрати, а також а також грошові кошти на відшкодування витрат на оплату позовної заяви судовим збором у сумі 1921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) грн.

3. У задоволені решти вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Південно-Західного апеляційного господарського суду через Господарський суд Миколаївської області протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Т.М. Давченко