УХВАЛА

м. Київ

21.11.2019Справа № 910/16311/19

Суддя Господарського суду міста Києва Лиськов М.О., розглянувши матеріали заяви Приватного акціонерного товариства «СОЛДІ і КО» про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Майстер Технологій» 10 902,66 грн. - суми основної заборгованості, 3 418,62 - пені, 1090,26 грн. - штрафу, 464,62 - інфляційних втрат, 294,82 грн. - 3% річних.

ВСТАНОВИВ:

19.11.2019 до Господарського суду міста Києва надійшла заява Приватного акціонерного товариства «СОЛДІ і КО» про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Майстер Технологій» 10 902,66 грн. - суми основної заборгованості, 3 418,62 - пені, 1090,26 грн. - штрафу, 464,62 - інфляційних втрат, 294,82 грн. - 3% річних.

21.11.2019 за вказаною заявою Господарським судом міста Києва був виданий судовий наказ за вимогою Приватного акціонерного товариства «СОЛДІ і КО» про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Майстер Технологій» 10 902,66 грн. - суми основної заборгованості, 1090,26 грн. - штрафу, 464,62 - інфляційних втрат, 294,82 грн. - 3% річних.

Дослідивши подану заяву в іншій частині - щодо вимог про стягнення з боржника пені 3 418,62 грн. , суд приходить до висновку, що у цій частині заява про видачу судового наказу задоволенню не підлягає.

Положеннями ст. 148 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, та в разі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ст. 626 Цивільного кодексу України).

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Статтею 549 Цивільного кодексу України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Отже, з аналізу вказаних норм закону слідує, що пеня за своєю правовою природою є не грошовою заборгованістю за договором, а видом штрафних санкцій, яку сторона сплачує у разі невиконання/неналежного виконання свого грошового зобов`язання.

Відповідно до ч. 3 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України у разі якщо в заяві про видачу судового наказу містяться вимоги, частина з яких не підлягає розгляду в порядку наказного провадження, суд постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу лише в частині цих вимог. У разі якщо заявлені вимоги між собою взаємопов`язані і окремий їх розгляд неможливий, суд відмовляє у видачі судового наказу.

Розглянувши подані заявником матеріали, суд зазначає, що в заяві про видачу судового наказу міститься вимога про стягнення пені, яка за своєю правовою природою не є вимогою про стягнення грошової заборгованості за договором та не підлягає розгляду в порядку наказного провадження.

Окрім того, суд зауважує, що в силу положень ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано. Діючим господарським законодавством не передбачена можливість нарахування пені більше ніж за півроку і цей строк є присікальним.

Суд звертає увагу позивача, що за приписами ст. 251 Цивільного кодексу України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (ст. 252 Цивільного кодексу України ).

Згідно з положеннями ст.253 Цивільного кодексу України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день (ч. 5 ст. 254 Цивільного кодексу України ).

Так, судом встановлено, що розрахунок позивача здійснений за період, що перевищує шість місяців.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 148 цього Кодексу.

За наведених обставин, суд дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу в частині вимог про стягнення 1.394,48 грн пені.

Відповідно до ч. 2 ст. 153 Господарського процесуального кодексу України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3 - 6 частини першої статті 152 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Керуючись ст.ст. 147 - 154, 234 Господарського процесуального кодексу України, суддя -

УХВАЛИВ:

Відмовити Приватному акціонерному товариству «СОЛДІ і КО» у видачі судового наказу за вимогою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Майстер Технологій» пені у сумі - 3 418,62 грн..

Ухвала набрала чинності 21.11.2019.

Ухвала підлягає оскарженню протягом десяти днів з дня її підписання.

Суддя М. О. Лиськов