СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

"21" листопада 2019 р. Справа №917/471/19

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Здоровко Л.М., суддя Бородіна Л.І., суддя Плахов О.В.,

розглянувши у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу прокуратури Полтавської області (вх.№3244 П/2) на рішення Господарського суду Полтавської області від 04.09.2019, ухвалене у приміщенні Господарського суду Полтавської області суддею Сірошем Д.М., час проголошення рішення - 10:47год., дата складання повного тексту рішення - 16.09.2019, у справі №917/471/19

за позовом Першого заступника керівника Лубенської місцевої прокуратури Полтавської області в інтересах держави в особі територіальної громади м. Заводське, Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, м. Полтава,

до 1-го відповідача Заводської міської ради Лохвицького району Полтавської області, м. Заводське, Полтавська обл.,

2-го відповідача Громадська організація "Українська правова природоохоронна організація "Новий день", м. Київ,

про визнання незаконним та скасування рішення, визнання недійсним договору та повернення земельної ділянки

ВСТАНОВИЛА:

Лубенська місцева прокуратура Полтавської області звернулась в інтересах держави в особі територіальної громади м. Заводське, Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області до місцевого господарського суду з позовом до Заводської міської ради та громадської організації "Українська правова природоохоронна організація "Новий день", в якому просить суд:

1. Визнати незаконним та скасувати рішення 27 сесії 7 скликання Заводської міської ради Лохвицького району Полтавської області №26 від 10.10.2017 "Про розгляд клопотання громадської організації "Новий день" щодо передачі в користування на умовах сервітуту земельної ділянки".

2. Визнати недійсним договір про встановлення земельного сервітуту на земельну ділянку від 10.10.2017, укладений між Заводською міською радою та громадською організацією "Українська правова природоохоронна організація "Новий день", згідно з яким передано в користування на умовах строкового безкоштовного сервітуту терміном на 10 років земельну ділянку площею 5, 3га за адресою: м. Заводське, 1, пров. Набережної, 10-б, кадастровий номер :51:013:0126.

3. Зобов`язати громадську організацію "Українська правова природоохоронна організація "Новий день" повернути територіальній громаді м. Заводське в особі Заводської міської ради земельну ділянку площею 5, 3га за адресою: м. Заводське, 1, пров. Набережної, 10-б, кадастровий номер :51:013:0126, шляхом підписання акту повернення земельної ділянки.

В обґрунтування позовних вимог прокурор зазначає, що рішення міської ради винесено з порушенням вимог законодавства щодо встановлення сервітуту; суть правовідносин між сторонами та мета отримання земельної ділянки не відповідає такому правовому інституту, як земельний сервітут, а зміст договору суперечить положенням Цивільного кодексу України, Земельному кодексу України та Закону України "Про оренду землі".

Рішенням Господарського суду Полтавської області від 04.09.2019 у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Не погодившись з рішенням місцевого господарського суду, прокуратура Полтавської області звернулась до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить оскаржуване рішення скасувати і ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити; стягнути з відповідачів витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви і апеляційної скарги.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 28.10.2019 апеляційну скаргу прокуратури Полтавської області на рішення Господарського суду Полтавської області від 04.09.2019 у справі №917/471/19 було залишено без руху з тих підстав, що додані до апеляційної скарги документи не відповідають вимогам Господарського процесуального кодексу України, оскільки апелянтом до апеляційної скарги були не додані докази сплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду у встановленому законом порядку і розмірі, не було надано доказів на підтвердження повноважень А. Глушка на підписання апеляційної скарги, а також апеляційна скарга була подана після закінчення строків, установлених статтею 256 цього Кодексу, і апелянт не порушував питання про поновлення цього строку.

Постановлено апелянту усунути встановлені судом при поданні апеляційної скарги недоліки протягом 10 днів з дня вручення апелянту ухвали про залишення апеляційної скарги без руху.

Роз`яснено апелянту, що при невиконанні вимог даної ухвали, апеляційна скарга вважається неподаною та повертається апелянту.

Як вбачається із матеріалів справи, ухвала апеляційного господарського суду про залишення апеляційної скарги без руху була отримала апелянтом 31.10.2019, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення.

Отже, строк для усунення недоліків сплив 11.11.2019 (з урахуванням вихідних днів).

19.11.2019 від апелянта до апеляційного господарського суду надійшли докази усунення недоліків (вх.10883): клопотання про поновлення пропущеного строку подання апеляційної скарги на рішення місцевого господарського суду від 14.11.2019; платіжне доручення №1857 від 08.11.2019 про сплату 8 644, 50грн судового збору; копія наказу Генеральної прокуратури України №149к від 12.09.2019 про тимчасове покладення виконання обов`язків прокурора Полтавської області з 13.09.2019 на першого заступника прокурора цієї області старшого радника юстиції Глушка А.М.

Як вбачається із наданих апелянтом документів, клопотання про поновлення пропущеного строку подання апеляційної скарги на рішення місцевого господарського суду датовано 14.11.2019, оплата судового збору здійснена 12.11.2019, а згідно відмітки на поштовому конверті зі штрих-кодом 546 поштове відправлення було здійснено 15.11.2019.

Тобто, недоліки були усунуті апелянтом після спливу встановленого судом 10-денного строку з дня отримання ухвали апеляційного господарського суду про залишення апеляційної скарги без руху для усунення недоліків.

Колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає, що до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 258 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу (частина 2 статті 260 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до приписів частини 1 статті 174 Господарського процесуального кодексу України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху (частина 2 статті 174 Господарського процесуального кодексу України).

З метою надання скаржнику можливості усунути встановлені судом недоліки апеляційної скарги, ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 28.10.2019 апеляційну скаргу було залишено без руху та встановлено скаржнику строк протягом десяти днів з дня отримання копії даної ухвали для усунення недоліків апеляційної скарги та надання доказів сплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду у встановленому законом порядку і розмірі; доказів на підтвердження повноважень А. Глушка на підписання апеляційної скарги станом на дату її підписання і подання; обґрунтоване клопотання про поновлення пропущеного строку подання апеляційної скарги на рішення місцевого господарського суду.

Окрім того, скаржника попереджено про те, що у випадку не усунення у встановлений термін недоліків, його апеляційну скаргу буде повернуто.

Відповідно до статей 232, 235 Господарського процесуального кодексу України, ухвала є судовим рішенням. Ухвали, постановлені судом поза межами судового засідання, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Згідно зі статтею 18 Господарського процесуального кодексу України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Ухвала Східного апеляційного господарського суду від 28.10.2019 отримана скаржником 31.10.2019, про що свідчить наявне в матеріалах справи рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення.

Враховуючи дату отримання названої ухвали скаржником, судом апеляційної інстанції встановлено, що останнім днем подання доказів недоліків апеляційної скарги є 11.11.2019 (з урахуванням вихідних днів).

При цьому, суд апеляційної інстанції враховує, що відповідно до частини 7 статті 116 Господарського процесуального кодексу України, строк не вважається пропущеним, якщо до його закінчення заява, скарга, інші документи чи матеріали або грошові кошти здані на пошту чи передані іншими відповідними засобами зв`язку.

Однак, згідно з частиною 1 статті 118 Господарського процесуального кодексу України, право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку.

У встановлений 10-денний строк з дня отримання ухвали про залишення апеляційної скарги без руху (по 11.11.2019 включно) недоліки апеляційної скарги скаржником не усунуті.

Відповідно до частини 2 статті 118 Господарського процесуального кодексу України, заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Відтак, подані апелянтом лише 15.11.2019 до підприємства поштового зв`язку докази усунення недоліків апеляційної скарги (враховуючи, що і клопотання датовано 14.11.2019, оплата судового збору здійснена 12.11.2019, тобто, всі дії апелянтом вчинені з пропуском встановленого 10-денного строку) суд апеляційної інстанції відповідно до положень чинного процесуального законодавства залишає без розгляду.

При цьому, колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає, що в даному випадку скаржник отримав ухвалу суду про залишення апеляційної скарги без руху, був обізнаний із встановленим судом строком для усунення недоліків і відповідно міг, якщо не усунути встановлені судом недоліки протягом 10 днів з дня отримання ухвали, то скористатися своїм правом на подання клопотання про продовження/поновлення вказаного строку.

Однак, жодного із клопотань апелянтом до апеляційного господарського суду подано не було.

Судова колегія у світлі зазначеного звертає увагу, що відповідно до статті 113 Господарського процесуального кодексу України, строки, в межах яких вчиняються дії, встановлюються законом, а якщо законом такі строки не визначені, - встановлюються судом.

Відповідно до частини 1 статті 119 Господарського процесуального кодексу України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Згідно з частиною 4 цієї статті одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подані заява, скарга, документи тощо), стосовно якої пропущено строк.

Отже, пропущений учасником встановлений законом процесуальний строк може бути поновлений судом за умови вчинення учасником процесуальної дії, для вчинення якої було встановлено строк, а також подання учасником заяви про поновлення процесуального строку та визнання причин пропуску строку поважними.

Положення чинного господарського процесуального законодавства не наділяють суд повноваженнями поновлювати пропущений учасником справи встановлений законом (у даному випадку законом - частиною 2 статті 174 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що строк для усунення недоліків заяви/скарги не може перевищувати 10 днів) процесуальний строк з власної ініціативи.

А апелянт своїм правом подання клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку на подання доказів усунення недоліків не скористався.

Відповідно до статті 13 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Поряд з цим, відповідно до частини 2 статті 119 Господарського процесуального кодексу України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Зі змісту наведеної норми випливає, що за заявою учасника може бути продовжений тільки строк, який встановлений судом і який не сплив на час звернення учасника справи із заявою. Процесуальний строк може бути продовжений також з ініціативи суду.

У даному випадку апелянт усунув недоліки вже після спливу 10-денного строку для усунення недоліків.

При цьому, оскільки у тих випадках, коли суду процесуальним законом надано право встановити строк в межах певного строку, встановленого Господарським процесуальним кодексом України, суд також не може продовжити строк понад встановлений Господарським процесуальним кодексом України строк.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.12.2018 у справі №904/5995/16.

Частиною 2 статті 174 Господарського процесуального кодексу України закріплено крайній строк на усунення недоліків заяви/скарги, який не може бути продовжений судом.

У даному випадку судом було встановлено апелянту максимально можливий строк для усунення недоліків апеляційної скарги, і навіть з власної ініціативи суду не може його продовжити.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23.05.2018 у справі №910/10965/17.

До того ж, ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 28.10.2019 було роз`яснено апелянту, що при невиконанні вимог даної ухвали, апеляційна скарга вважається неподаною та повертається апелянту.

Надання судом переваг апелянту шляхом прийняття усунених недоліків апеляційної скарги з порушенням встановлених Господарським процесуальним кодексом України вимог щодо порядку і строків їх подання, не відповідає принципу рівності і змагальності сторін.

Про таке зазначено Верховним Судом у постанові від 22.10.2019 у справі №910/13678/18.

Аналіз судової практики Європейського суду з прав людини свідчить про те, що право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Однак такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету, та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями. Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час такі норми або їх застосування мають відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби (справа "Мушта проти України", заява №8863/06, рішення від 18.11.2010, пункти 37-38; Справа "Golder v. The United Kingdom", заява №4451/70, рішення від 21.02.1975, пункт 38).

Суд нагадує, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом (Справа "Надточій проти України", заява №7460/03, рішення від 15.05.2008, пункт 26; див. серед інших рішень та mutatis mutandis, "Кресс проти Франції" (Kress v. France), [GC], no.39594/98, п.72, ECHR 2001-VI; "Ф.С.Б. проти Італії" (F.C.B. v. Italy), рішення від 28 серпня 1991 року, Серія A no. 208-B, п.33; "Т. проти Італії" (Т. v. Italy), рішення від 12 жовтня 1992 року, Серія A no.245-C, п.26; та "Кайя проти Австрії" (Kaya v. Austria), no.54698/00, п.28, від 08 червня 2006 року).

Окрім того, право апелянта на судовий захист не порушується, оскільки повернення апеляційної скарги не перешкоджає повторному зверненню з нею до суду в передбаченому господарським процесуальним законодавством порядку.

Враховуючи вищевикладене, наведене відповідно до статті 260 Господарського процесуального кодексу є підставою для повернення апеляційної скарги апелянту без розгляду як такої, що не відповідає вимогам процесуального закону щодо доданих до апеляційної скарги документів.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 13, 113, 118-119, 174, 234, 258, 260 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду

УХВАЛИЛА:

Повернути апеляційну скаргу прокуратури Полтавської області на рішення Господарського суду Полтавської області від 04.09.2019 у справі №917/471/19 без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Додаток апелянту: апеляційна скарга з додатками на 21 аркуші, та поштовий конверт.

Головуючий суддя Л.М. Здоровко

Суддя Л.І. Бородіна

Суддя О.В. Плахов