ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2019 року Справа №902/305/19

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Саврій В.А., суддя Коломис В.В. , суддя Савченко Г.І.

при секретарі судового засідання Кужель Є.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Могилів-Подільської міської ради (вх.№2469/19 від 15.10.2019р.) та Могилів-Подільської міської ради (вх.№2467/19 від 15.10.2019р.) на рішення господарського суду Вінницької області від 04.09.19р. (повний текст - 13.09.2019р.) у справі №902/305/19 (суддя Міліціанов Р.В.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "Укртелеком", м. Вінниця

до Управління праці та соціального захисту населення Могилів-Подільської міської ради, м. Могилів-Подільський, Вінницька область

за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Могилів-Подільська міська рада, Департамент фінансів Вінницької обласної державної адміністрації, м.Вінниця та Головне управління Державної казначейської служби України у Вінницькій області, м.Вінниця.

про стягнення 126 798, 83 грн

за участі представників:

відповідача - Коваленко Л.О., довіреність № 01-03/11/40 від 08.07.19 ,

Могилів-Подільської міської ради - Авеліна Т.Ю., довіреність №18 від 11.04.19

Інші учасники - не з`явилися;

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Вінницької області від 04.09.2019р. у справі №902/305/19 задоволено частково позов Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" до Управління праці та соціального захисту населення Могилів-Подільської міської ради, за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Могилів-Подільська міська рада, Департамент фінансів Вінницької обласної державної адміністрації, м.Вінниця та Головне управління Державної казначейської служби України у Вінницькій області, про стягнення 126 798, 83 грн

Стягнуто з Управління праці та соціального захисту населення Могилів-Подільської міської ради на користь Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" - 120 319 грн. 49 коп. - заборгованості з компенсації витрат на надання послуг зв`язку на пільгових умовах за період з 01.01.2018р. по 31.12.2018р., 1 921 грн. 00 коп. - відшкодування витрат по сплаті судового збору. Відмовлено у задоволенні позову в частині стягнення - 6 479 грн. 34 коп.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Управління праці та соціального захисту населення Могилів-Подільської міської ради звернулося до Північно-західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою (т.2, арк.справи 105-106).

В скарзі апелянт зазначає, що в силу юридичної неможливості та обставин, які не залежали від відповідача, і настання яких відповідач не міг і не повинен був передбачити, витрати позивача по наданню послуг зв`язку на пільговій основі відповідачем не відшкодовувались.

Так як в Законі України «Про державний бюджет України на 2018 рік» не затверджено видатків за субвенцією на надання пільг з послуг зв`язку, а відповідно до ч.1 ст.48 Бюджетного кодексу України, розпорядники бюджетних коштів беруть бюджетні зобов`язання та здійснюють платежі тільки в межах бюджетних асигнувань, відповідач не мав законних підстав і не укладав договору з позивачем на відшкодування витрат по пільгам відповідним категоріям громадян.

Договірних зобов`язань із позивачем у відповідача немає. Відшкодування витрат за надані пільги і субсидії має здійснюватися з дня виникнення договірних зобов`язань, які визначено умовами договору як початок здійснення нарахування пільг. Вказана дата має кореспондуватися з датою початку дії договору про надання послуг між споживачем та виконавцями послуг, відповідно до цієї дати виконавці таких послуг втрачають право на відшкодування витрат за надані пільги у зв`язку з не настанням договірних зобов`язань,

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 04.03.2002р. №256 «Про затвердження Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету» відшкодування пільг відбувається на підставі актів звіряння розрахунків за надані послуги з підприємствами - надавачами послуг, проте в 2018 році, задля уникнення спірних питань жодного акту звіряння відповідача з позивачем не було підписано.

Крім того, відповідачем 25.01.2018р. було надіслано листа (вих.№01-03/197) позивачу, з повідомленням про те, що джерело фінансування на пільгове користування телекомунікаційними послугами не визначене.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, посилається на норми ч.1,6 ст.48, пп.б) п.4 ч.1 ст.89, ст.102 Бюджетного кодексу України, Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік», ст.526 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України, Постанови Кабінету Міністрів України від 04.03.2002р. №256 «Про затвердження Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету».

На підставі викладеного просить суд скасувати рішення Господарського суду Вінницької області від 04.09.2019р. у справі №902/305/19, яким з Управління праці та соціального захисту населення Могилів-Подільської міської ради на користь Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» 120 319 грн. 49 коп. боргу по компенсації витрат на надання послуг зв`язку на пільговій основі та 1 921 грн. 00 коп. відшкодування витрат на сплату судового збору та прийняти нове рішення, яким відмовити Публічному акціонерному товариству «Укртелеком» в позовних вимогах повністю.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 29.10.2019р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою (вх.№2469/19 від 15.10.2019р.) Управління праці та соціального захисту населення Могилів-Подільської міської ради на рішення Господарського суду Вінницької області від 04.09.19р. у справі №902/305/19. Розгляд апеляційної скарги призначено на "28" листопада 2019 р. об 10:30год. у приміщенні Північно-західного апеляційного господарського суду за адресою: 33001, м.Рівне, вул.Яворницького, 59 у залі судових засідань №4.

Крім цього, не погоджуючись з прийнятим рішенням, Могилів-Подільська міська рада також звернулися до Північно-західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою (т.2, арк.справи 122-125).

Посилаючись на аналогічні доводи та норми права, просить суд скасувати рішення Господарського суду Вінницької області від 04.09.2019р. у справі №902/305/19, яким з Управління праці та соціального захисту населення Могилів-Подільської міської ради на користь Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» 120319 грн. 49 коп. боргу по компенсації витрат на надання послуг зв`язку на пільговій основі та 1921 грн. 00 коп. відшкодування витрат на сплату судового збору та прийняти нове рішення, яким відмовити Публічному акціонерному товариству «Укртелеком» в позовних вимогах повністю.

Ухвалою суду від 05.11.2019р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою (вх.№2467/19 від 15.10.2019р.) Могилів-Подільської міської ради на рішення господарського суду Вінницької області від 04.09.2019р. у справі №902/305/19. Апеляційну скаргу (вх.№2467/19 від 15.10.2019р.) Могилів-Подільської міської ради прийнято до спільного розгляду з апеляційною скаргою (вх.№2469/19 від 15.10.2019р.) Управління праці та соціального захисту населення Могилів-Подільської міської ради. Розгляд апеляційної скарги призначено на "28" листопада 2019 р. об 10:30год.

Ухвалою суду від 14.11.2019р. забезпечено представнику Могилів-Подільської міської ради участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції в приміщенні Могилів-Подільського міськрайонного суду (24000, м.Могилів-Подільський, вул. Сагайдачного, 1/30).

26.11.2019р. на адресу суду від представника ПАТ «Укртелеком» надійшов письмовий відзив на апеляційну скаргу (арк.справи 157-158).

У відзиві представник зазначає, що ПАТ «Укртелеком» на підставі ч.3 ст.63 Закону України «Про телекомунікації» виконує свої зобов`язання по наданню послуг зв`язку з урахування пільг, визначених законодавством, належним чином, проте в повному обсязі не отримує компенсації витрат, які несе у зв`язку з таким виконанням.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинно виконуватися належним чином, тому на підставі вказаної норми, а також ст.525, 617 Цивільного кодексу України та ст.193 Господарського кодексу України його виконання не може ставитися у залежність від наявності коштів у боржника. Адже стаття 13 Конституції України утверджує рівність усіх суб`єктів прав власності перед законом. Держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки.

Частиною 4 статті 48 Бюджетного кодексу України передбачено, що зобов`язання, взяті учасником бюджетного процесу без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень, встановлених цим Кодексом та законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет), не вважаються бюджетними зобов`язаннями (крім витрат, що здійснюються відповідно до частини шостої цієї статті) і не підлягають оплаті за рахунок бюджетних коштів. Взяття таких зобов`язань є порушенням бюджетного законодавства. Витрати бюджету на покриття таких зобов`язань не здійснюються.

Частиною 6 цієї ж статті 48 Бюджетного кодексу України передбачено виключення з вищевказаного положення (спеціальна норма), а саме - бюджетні зобов`язання щодо виплати субсидій, допомоги, пільг з оплати спожитих житлово- комунальних послуг та послуг зв`язку (в частині абонентної плати за користування квартирним телефоном), компенсацій громадянам з бюджету, на що згідно із законами України мають право відповідні категорії громадян, обліковуються Казначейством України незалежно від визначених на цю мету бюджетних призначень.

Норми законів про надання пільг закріплюють реалізацію державних гарантій певним категоріям громадян та є нормами прямої дії: безумовний обов`язок оператора телекомунікацій надавати пільги визначеним категоріям громадян кореспондує безумовний обов`язок держави в особі її органів відшкодувати такі пільги, а відтак і твердження скаржника у апеляції, що відшкодування витрат за надані пільги має здійснюватися з дня виникнення договірних зобов`язань і позивач втрачає право на відшкодування таких витрат у зв`язку з ненастанням договірних зобов`язань, так як договір між позивачем та відповідачем не укладався - безпідставне, оскільки чинне законодавство України не передбачає обов`язковості укладення договору про розрахунки з постачальниками послуг, наданих особам, які згідно з чинним законодавством мають право на пільги, зобов`язання сторін у таких відносинах виникають безпосередньо із законів України.

Судом першої інстанції досліджені всі необхідні документи, що являються належними доказами у справі.

Позивач вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного та законного висновку, що відсутність коштів у відповідача не є достатньою підставою для відхилення позовних вимог.

Просить суд рішення Господарського суду Вінницької області від 04.09.2019р., яким частково задоволено позовні вимоги залишити без змін, а апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Могилів-Подільської міської ради без задоволення.

26.11.2019р. (вих.№08-255 від 20.11.2019р.) на адресу суду від Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" надійшло клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції в приміщенні господарського суду Вінницької області.

Відповідно до даних, які оприлюднені на сайті "Бронювання систем відеоконференцзв`язку", зали у господарському суді Вінницької області, які облаштовані для проведення судових засідань в режимі відеоконференції, 28.11.2019р. о 10:30год., попередньо вже заброньовані для проведення судових засідань в режимі відеоконференції з іншими судами.

З огляду на викладене, ухвалою суду від 26.11.2019р. відмовлено в задоволенні клопотання Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" про участь у судовому засіданні 28.11.2019р. 10:30год. в режимі відеоконференції у Господарському суді Вінницької області.

У судове засідання суду апеляційної інстанції 28.11.2019р. Публічне акціонерне товариство "Укртелеком", Департамент фінансів Вінницької обласної державної адміністрації та Головне управління Державної казначейської служби України у Вінницькій області, не забезпечили явку своїх представників, хоч про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги були повідомлені у встановленому законом порядку.

Враховуючи належне повідомлення всіх учасників справи про день, час та місце розгляду справи, а також те, що явка представників учасників судового процесу в судове засідання не визнана обов`язковою, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційні скарги в даному судовому засіданні за наявними матеріалами.

У судовому засіданні представник Управління праці та соціального захисту населення Могилів-Подільської міської ради та представник Могилів-Подільської міської ради підтримали доводи апеляційної скарги та надали пояснення в обґрунтування своєї позиції. Просили суд скасувати рішення Господарського суду Вінницької області від 04.09.2019р. у справі №902/305/19 та прийняти нове рішення, яким відмовити Публічному акціонерному товариству «Укртелеком» в позовних вимогах повністю.

Розглядом матеріалів справи встановлено.

Публічне акціонерне товариство "Укртелеком" (позивач), відокремленим підрозділом якого є Вінницька філія ПАТ "Укртелеком", є оператором з надання телекомунікаційних послуг споживачам.

В свою чергу Управління праці та соціального захисту населення Могилів-Подільської міської ради (відповідач) є головним розпорядником коштів районного бюджету на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення.

Як вбачається з матеріалів справи, у період з 01 січня по 31 грудня 2018 позивачем надано послуги зв`язку споживачам, які проживають на території м.Могилів-Подільський Вінницької області та які згідно із нормами чинного законодавства належать до пільгових категорій громадян, що підтверджується розрахунками видатків на відшкодування витрат, пов`язаних з наданням пільг за період з січня 2018 по грудень 2018 за формою №2 пільга, затвердженою наказом Міністерства праці та соціальної політики України №535 від 04.10.2007р. (т.1, арк.справи 13-62).

Також, позивачем складено акти звіряння за надані населенню послуги, на які надаються пільги та останній неодноразово звертався до відповідача з листами про необхідність проведення звіряння розрахунків по загальній кількості пільговиків та розміру заборгованості відповідно до Положення про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право пільги, затвердженого наказом Мінпраці України від 28.03.2003р. №83 (т.1, арк.справи 63-74).

На підставі вищевикладених розрахунків та актів звіряння, внаслідок надання послуг зв`язку пільговим категоріям населення в період з 01 січня по 31 грудня 2018 року позивач поніс витрати в сумі 126798 грн 83 коп.

Відповідачем витрати ПАТ "Укртелеком", пов`язані з виконанням зобов`язань по наданню послуг на пільгових умовах, не відшкодовано, що стало підставою звернення позивача з даним позовом до Господарського суду Вінницької області.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, відзиву, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, Північно-західний апеляційний господарський суд прийшов до висновку про наступне:

Порядок компенсації витрат по пільгам з оплати за послуги зв`язку визначено у Бюджетному кодексі України, Законах України "Про телекомунікації", Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", "Про охорону дитинства", Законі України "Про Державний бюджет України на 2015 рік", Положенні про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.01.2003 р. № 117 "Про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги" та постановою Кабінету Міністрів України від 04.02.2002 р. № 256 "Про затвердження Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету" (далі - Порядок), постановою Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 р. № 20 "Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій".

Відповідно до ст.63 Закону України "Про телекомунікації" споживачам, які мають установлені законодавством України пільги з їх оплати, телекомунікаційні послуги надаються операторами, провайдерами телекомунікацій відповідно до законодавства України.

Відносини, що виникають у процесі складання, розгляду, затвердження, виконання бюджетів та розгляду звітів про їх виконання, а також контролю за виконанням Державного бюджету України та місцевих бюджетів регулюються Бюджетним кодексом України.

Статтею 2 Бюджетного кодексу України встановлено, що видатки бюджету - кошти, що спрямовуються на здійснення програм та заходів, передбачених відповідним бюджетом. До видатків бюджету не належать: погашення боргу; надання кредитів з бюджету; розміщення бюджетних коштів на депозитах; придбання цінних паперів; повернення надміру сплачених до бюджету сум податків і зборів та інших доходів бюджету, проведення їх бюджетного відшкодування.

Головні розпорядники бюджетних коштів - бюджетні установи в особі їх керівників, уповноважені на отримання бюджетних асигнувань, взяття бюджетних зобов`язань та здійснення видатків з бюджету.

Субвенції - міжбюджетні трансферти для використання на певну мету в порядку, визначеному тим органом, який прийняв рішення про надання субвенції.

Відповідно до ст.ст.21, 23 Бюджетного кодексу України для здійснення програм та заходів, які проводяться за рахунок коштів бюджету, бюджетні асигнування надаються розпорядникам бюджетних коштів. За обсягом наданих прав розпорядники бюджетних коштів поділяються на головних розпорядників бюджетних коштів та розпорядників бюджетних коштів нижчого рівня. Будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення. Бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) у порядку, визначеному цим Кодексом.

Як встановлено ст.30 Бюджетного кодексу України видатки Державного бюджету України включають бюджетні призначення, встановлені законом про Державний бюджет України на конкретні цілі, що пов`язані з реалізацією державних програм, перелік яких визначено статтею 87 цього Кодексу.

Пунктом 9 статті 87 Бюджетного кодексу України передбачено, до видатків, що здійснюються з Державного бюджету України, належать видатки на соціальний захист та соціальне забезпечення, в тому числі на державні програми соціальної допомоги, державну підтримку громадських організацій інвалідів і ветеранів.

У п.п."б" п.4 ч.1 ст.89 Бюджетного кодексу України встановлено, що до видатків, що здійснюються з бюджету Автономної Республіки Крим і обласних бюджетів, належать видатки на соціальний захист та соціальне забезпечення: республіканські Автономної Республіки Крим та обласні програми і заходи з реалізації державної політики стосовно дітей, молоді, жінок, сім`ї, в тому числі утримання та програми республіканського Автономної Республіки Крим і обласних центрів соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді.

Частиною 1 статті 102 Бюджетного кодексу України встановлено, що видатки місцевих бюджетів, передбачені у підпункті "б" пункту 4 частини першої статті 89 цього Кодексу, фінансуються за рахунок субвенцій з Державного бюджету України у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Порядок та механізм фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення компенсаційних виплат за вказані пільги окремих категорій громадян за рахунок субвенцій з державного бюджету встановлений Постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 р. року № 256 "Про затвердження Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету".

Згідно із п.2-4 Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів за державними програмами соціального захисту населення провадиться за рахунок субвенцій, передбачених державним бюджетом на відповідний рік, у межах обсягів, затверджених у обласних бюджетах, бюджеті Автономної Республіки Крим, бюджетах міст Києва та Севастополя, міст республіканського Автономної Республіки Крим і обласного значення та у районних бюджетах на зазначені цілі. Забороняється фінансування місцевих програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету.

Головними розпорядниками коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення є керівники головних управлінь, управлінь, відділів та інших самостійних структурних підрозділів місцевих держадміністрацій, виконавчих органів рад, до компетенції яких належать питання праці та соціального захисту населення (далі - головні розпорядники коштів).

Перерахування сум субвенцій на фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення провадиться Державною казначейською службою згідно з помісячним розписом асигнувань державного бюджету, але в межах фактичних зобов`язань відповідних бюджетів щодо пільг, субсидій, допомоги та компенсаційних виплат за пільговий проїзд окремих категорій громадян.

Щомісячні суми субвенцій перераховуються на рахунки місцевих бюджетів, відкриті Міністерству фінансів Автономної Республіки Крим, фінансовим органам обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій у відповідних органах Державної казначейської служби, пропорційно обсягам субвенцій, передбаченим у державному бюджеті для бюджету Автономної Республіки Крим, обласних бюджетів, бюджетів м. Києва та Севастополя.

Пунктом 5 частини 3 даного Порядку, головні розпорядники коштів місцевих бюджетів щомісяця готують інформацію про фактично нараховані суми та акти звіряння розрахунків за надані послуги з підприємствами - надавачами відповідних послуг і надсилають їх фінансовим органам райдержадміністрацій, виконкомів міських рад (міст республіканського Автономної Республіки Крим і обласного значення) до 22 числа місяця, що настає за звітним, - щодо пільг та житлових субсидій населенню на оплату електроенергії, природного газу, послуг тепло-, водопостачання і водовідведення, квартирної плати (утримання будинків і споруд та прибудинкових територій), вивезення побутового сміття та рідких нечистот, компенсаційних виплат за пільговий проїзд окремих категорій громадян, пільг з послуг зв`язку, зокрема безпроводового доступу до телекомунікаційної мережі з придбанням відповідних стаціонарних абонентських терміналів, та інших передбачених законодавством пільг (крім пільг на одержання ліків та зубопротезування). Інформація про фактично нараховані за звітний період суми подається як в цілому, так і за розрахунками, не проведеними згідно з Порядком, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11.01. 2005 р. № 20.

Пункт 6 вказаного Порядку визначає, що фінансові органи районних держадміністрацій, виконкомів міських рад (міст республіканського Автономної Республіки Крим і обласного значення) на підставі актів звіряння, зазначених у пункті 5 цього Порядку, щомісяця готують реєстри нарахованих сум та подають їх Міністерству фінансів Автономної Республіки Крим, фінансовим органам обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій, управлінням Державної казначейської служби в Автономній Республіці Крим, областях, м. Києві та Севастополі.

За змістом п.8 згаданого Порядку, отримані місцевими бюджетами суми субвенцій перераховуються протягом одного операційного дня на рахунки головних розпорядників коштів, відкриті в територіальних управліннях Державної казначейської служби, для здійснення відповідних видатків.

Головні розпорядники коштів місцевих бюджетів здійснюють у п`ятиденний строк розрахунки з постачальниками відповідних послуг і ведуть облік за видами пільг та житлових субсидій населенню на оплату електроенергії, природного газу, послуг тепло- водопостачання і водовідведення, квартирної плати (утримання будинків і споруд та прибудинкових територій), вивезення побутового сміття та рідких нечистот, придбання твердого та рідкого пічного побутового палива і скрапленого газу; допомоги сім`ям з дітьми, малозабезпеченим сім`ям, інвалідам з дитинства, дітям-інвалідам та тимчасової державної допомоги дітям; компенсації особам, які згідно із статтями 43 і 48 Гірничого закону України мають право на безоплатне отримання вугілля на побутові потреби, але проживають у будинках, що мають центральне опалення; компенсаційних виплат за пільговий проїзд окремих категорій громадян; пільг з послуг зв`язку, зокрема безпроводового доступу до телекомунікаційної мережі з придбанням відповідних стаціонарних абонентських терміналів, та інших передбачених законодавством пільг (крім пільг на одержання ліків та зубопротезування).

Згідно п.12 Порядку суми субвенцій, не використані головним розпорядником коштів за призначенням протягом бюджетного року, перераховуються органами Державної казначейської служби до державного бюджету в останній робочий день бюджетного року.

Відповідно до пункту 1 Положення «Про Управління праці та соціального захисту населення Могилів-Подільської міської ради», затвердженого рішенням міської ради від 24.10.2017р. №503, Управління праці та соціального захисту населення Могилів-Подільської міської ради є структурним підрозділом міської ради, який створений Могилів-Подільською міською радою на підставі ЗУ "Про місцеве самоврядування в Україні" на базі реорганізованого управління соціального захисту населення міської ради, відповідно до рішення 18 сесії міської ради ІІІ скликання від 10.08.2000 року, з метою забезпечення впровадження норм загальнодержавної соціальної політики, соціального захисту населення міста та соціального забезпечення соціально-вразливих верств населення.

Основними завданнями Управління є, зокрема забезпечення призначення та виплати соціальної допомоги, компенсацій та інших соціальних виплат, встановлених законодавством, надання населенню субсидій для відшкодування витрат житлово-комунальних послуг, тощо; розроблення та організація виконання комплексних програм поліпшення соціального обслуговування інвалідів, пенсіонерів, поодиноких непрацездатних громадян похилого віку та всебічне сприяння в отриманні ними соціального обслуговування та соціальних послуг за місцем їх проживання (п.п.3.1.2, 3.1.4, п.3 Положення про Управління праці та соціального захисту населення Могилів-Подільської міської ради).

Таким чином, до компетенції відповідача належить забезпечення реалізації на території міста Могилів-Подільський державної політики у сфері соціального захисту населення, і саме відповідач як головний розпорядник коштів на фінансування державних соціальних програм зобов`язаний здійснювати розрахунки з організаціями, що надають послуги особам, які згідно з чинним законодавством мають право на соціальні пільги.

При цьому, чинне законодавство України не передбачає обов`язковості укладення договору про розрахунки з постачальниками послуг, наданих особам, які згідно з чинним законодавством мають право на пільги, оскільки зобов`язання сторін у таких відносинах виникають безпосередньо із Законів України

Аналогічна правова позиція зазначена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2018р. у справі №927/291/17 та від 17.04.2018р. у справі №906/621/17.

Згідно із ч.ч.3,4 ст.11, ч.ч.1,2 ст.509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку; зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу; цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування.

Позивач є суб`єктом господарювання, який надає телекомунікаційні послуги споживачам, метою діяльності позивача як учасника господарських відносин є досягнення економічних та соціальних результатів та одержання прибутку відповідно до частини другої статті 3 Господарського кодексу України.

Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Як вірно зазначено судом першої інстанції, у ПАТ "Укртелеком" виникло цивільне право на відшкодування фактичних витрат, що виникли у зв`язку з наданням послуг зв`язку особам, які згідно з чинним законодавством мають право на соціальні пільги, а в Управління як органу, через який діє держава у цивільних відносинах, - цивільний обов`язок здійснити з позивачем розрахунок за надані цим особам послуги, оскільки: по-перше, держава діє у цивільних відносинах на рівних правах з іншими учасниками цих відносин (частина 1 статті 167 ЦК України); по-друге, держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом (стаття 170 ЦК України).

Отже, відповідач зобов`язаний здійснити розрахунки з позивачем на підставі поданих ним щомісячних звітів щодо послуг, наданих особам, які згідно з чинним законодавством мають право на соціальні пільги, у період з 01.01.2018р. по 31.12.2018р., а зазначені ним обставин щодо відсутності бюджетних призначень на відповідні видатки в 2018 році не є підставами для звільнення останнього від виконання встановленого чинним законодавством зобов`язання.

Право позивача на отримання компенсації вартості телекомунікаційних послуг, наданих ним своїм абонентам - пільговим категоріям споживачів, підлягає реалізації і захисту, незважаючи на те, що Законом України "Про Державний бюджет України на 2018 рік" видатків на ці потреби не було передбачено, оскільки фінансові зобов`язання держави виникли не з наведеного Закону, а з законодавства, яким унормовано надання соціальних пільг визначеним в цьому законодавстві особам, а також з нормативно-правових актів, якими встановлено порядок здійснення розрахунків з постачальниками, зокрема, телекомунікаційних послуг таким категоріям споживачів.

Аналогічні правові висновки викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2018р. у справі №927/291/17, від 17.04.2018 р. у справі №911/4249/16 та від 17.04.2018р. у справі №906/621/17.

Частиною другою статті 218 Господарського кодексу України та статтею 617 Цивільного кодексу України не передбачено такої підстави для звільнення від відповідальності, як відсутність у боржника необхідних коштів.

З огляду на викладене, відхиляються твердження апелянта про відсутність в Управління праці та соціального захисту населення Могилів-Подільської міської ради обов`язку здійснити розрахунок з позивачем за надані особам, які згідно з чинним законодавством мають право на соціальні пільги, телекомунікаційні послуги у період з 01.01.2018р. по 31.12.2018р. через те, що Законом України "Про Державний бюджет України на 2018 рік" не було передбачено кошти на ці видатки, оскільки в особи виникає право, а в держави - відповідне цьому праву фінансове зобов`язання не із закону про Державний бюджет України та похідних від нього актів (бюджетний розпис, кошторис тощо), а з нормативно-правових актів, що регулюють відносини між особою та державою в певній сфері суспільних відносин.

Аналогічний правовий висновок про те, що сама собою відсутність бюджетних коштів не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язання викладено в постанові Верховного Суду України від 22.03.2017р. у справі №3-77гс17, у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.03.2018р. у справах №925/246/17, №925/974/17, від 30.07.2018р. у справі №906/657/17, а також у постановах Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2018р. у справі №927/291/17, від 17.04.2018р. у справі №911/4249/16 та від 17.04.2018р. у справі №906/621/17.

При визначенні суми, яка підлягає стягненню з відповідача суд враховує лист №01-03/1180 від 22.07.2019р., додатком до якого долучено розрахунок визначеної суми пільг окремо по кожній категорії. У вказаному розрахунку відповідачем зазначено про розбіжності в сумі 6479,34грн. (5691,10грн. (суми пільг відносно осіб, які були зняті з обліку в зв`язку зі смертю) + 788,24грн. (суми пільг відносно осіб, які були зняті з обліку в зв`язку зі зміною місця проживання) в переліку пільговиків, які зняті з обліку в Єдиному державному автоматизованому реєстрі осіб, які мають право на пільгу.

В силу п.1 Постанови Кабінету Міністрів України від 29 січня 2003р. №117 "Про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги", Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги - автоматизований банк даних, створений для забезпечення єдиного державного обліку фізичних осіб, які мають право на пільги за соціальною ознакою згідно із законами України (далі - пільговики), отримують соціальні стипендії, державну допомогу постраждалим учасникам масових акцій громадського протесту та членам їх сімей.

Реєстр складається з баз даних Мінсоцполітики, Міністерства соціальної політики Автономної Республіки Крим, структурних підрозділів з питань соціального захисту населення обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій, структурних підрозділів з питань соціального захисту населення районних, районних у мм. Києві та Севастополі держадміністрацій, виконавчих органів з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад.

Питання обліку пільговиків, внесення відомостей до вказаного реєстру або їх виключення чи зміна, адміністрування реєстру віднесені до компетенції структурних підрозділів з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві та м. Севастополі держадміністрацій, виконавчих органів з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад (п.3 Постанови Кабінету Міністрів України від 29 січня 2003 р. №117).

На підставі п.4 даної Постанови, розголошення отриманої уповноваженими органами інформації про пільговика без його згоди забороняється, крім випадків, передбачених законодавством.

Таким чином, доступ ПАТ "Укртелеком" до відомостей Єдиного державного автоматизованого реєстру осіб, які мають право на пільги обмежений.

Саме відповідач є володільцем актуальної інформації про осіб, котрі мають право на отримання пільг за надання послуг телефонного зв`язку, зокрема, відомостей щодо припинення таких прав.

Оскільки, позивачем не спростовано надані Управлінням праці та соціального захисту населення Могилів-Подільської міської ради відомості стосовно осіб які зняті з обліку, відповідачем розраховано суму розбіжностей на підставі відомостей з Єдиного державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги, то суд вважає надані докази достовірними.

Водночас, у матеріалах справи наявні розрахунки визначеної суми пільг відносно осіб, які перебувають на обліку в Єдиному державному автоматизованому реєстрі осіб, які мають право на пільги на оплату житлово-комунальних послуг (за відшкодуванням пільги на телекомунікаційні послуги дані особи не звертались) та осіб, які не перебувають на обліку в Єдиному державному автоматизованому реєстрі осіб, які мають право на пільги на оплату житлово-комунальних послуг.

Відсутність відомостей про окремих осіб у Єдиному державному автоматизованому реєстрі осіб, які мають право на пільги на оплату житлово-комунальних послуг не виключає можливості звернення таких осіб безпосередньо до ПАТ "Укртелеком" з відповідними заявами та документами, які підтверджують право на отримання відповідних пільг.

Факти звернення до позивача безпосередньо споживачами підтверджено наявними у матеріалах справи доказами, що підтверджує обґрунтованість позовних вимог в цій частині (т.2, арк.справи 17-35).

Як вірно відмічено судом першої інстанції, предметом спору є компенсація вартості витрат позивача на надання послуг зв`язку на пільгових умовах з посиланням на зобов`язання відповідача, які виникли з положень бюджетного законодавства, на основі державного механізму відшкодування вартості послуг, наданих пільговим категоріям населення.

Підстави позову засновані не неможливості ухилення від здійснення розрахунків за відсутності бюджетних призначень на вказані цілі.

Тобто, позивач фактично вимагає перерахування коштів, які повинні передбачатися розпорядниками бюджетних коштів в якості компенсації втрат за надані послуги громадянам, котрі мають право на отримання пільг.

Отже, розмір заборгованості з компенсації пільг за послуги зв`язку залежить від наявності фактичних підстав їх отримання, статусу відповідних осіб та віднесення їх надання саме до відання Управління праці та соціального захисту населення Могилів-Подільської міської ради.

Виключення особи з відповідного реєстру, припинення права на отримання відповідної пільги позбавляє відповідача обов`язку здійснювати бюджетні призначення відносно таких осіб, що прямо пропорційно залежить від зобов`язання перед позивачем з компенсації витрат на послуги зв`язку, надані пільговим категоріям населення.

З огляду на зазначене, Господарським судом Вінницької області правомірно відмовлено у задоволенні вимог в частині стягнення заборгованості в сумі 6479,34 грн. з компенсації витрат на надання послуг зв`язку на пільгових умовах відносно осіб, відомості про яких було виключено з Єдиного державного автоматизованого реєстру осіб, які мають право на пільги, оскільки бюджетні асигнування на компенсацію пільг у такому випадку обмежуються моментом припинення права на отримання відповідної пільги.

При цьому, вимоги про покладення на Управління праці та соціального захисту населення Могилів-Подільської міської ради витрат, пов`язаних з фактичним наданням послуг даним особам, інформація про виключення яких з реєстру була відсутня у ПАТ "Укртелеком", має іншу правову природу.

Фактично вказані витрати спричинені протиправними діями відповідача стосовно не проведення звіряння інформації, яка містить у Реєстрі, з відомостями ПАТ "Укртелеком", та не направлення інформації про наявність відповідних розбіжностей, як передбачено пп.1 п.11 Постанови Кабінету Міністрів України від 29 січня 2003 р. № 117 "Про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги" (доказів направлення відомостей про розбіжності відповідачем не надано).

Однак, підстави позову не містять вимог про відшкодування збитків, завданих вказаними діями відповідача

Відповідно до ч.1 ст.73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст.76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту ст.77 ГПК України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на встановлені обставини справи та наявні у матеріалах справи докази, колегія суддів вважає, що Господарський суд Вінницької області дійшов правомірного висновку про часткове задоволення позову в сумі 120319,49 грн., з врахуванням вищевикладених мотивів щодо відмови у стягненні 6 479,34 грн. боргу по компенсації витрат на надання послуг зв`язку на пільгових умовах, як заявлених безпідставно.

Відповідно до ч.4 ст.11 ГПК України, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

За усталеною практикою Європейського суду з прав людини (справи "Серявін та інші проти України", "Пронін проти України", "Кузнєцов та інші проти Російської Федерації" одним із завдань вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Ігнорування судом доречних аргументів сторони є порушенням статті Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зазначене судом першої інстанції було дотримано в повній мірі.

При цьому, п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Відхиляючи скаргу апеляційний суд у принципі має право просто підтвердити правильність підстав, на яких ґрунтувалося рішення суду нижчої інстанції (рішення у справі Гарсія Руїс проти Іспанії").

Отже, доводи скаржника в апеляційній скарзі спростовуються наведеним вище, матеріалами справи та не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства і висновків Господарського суду Вінницьокої області не спростовують.

У відповідності до ст.276 ГПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи скаржника, зазначені в апеляційній скарзі, апеляційним судом не визнаються такими, що можуть бути підставою згідно ст.ст.275-280 ГПК України для скасування чи зміни оскаржуваного рішення, тому суд апеляційної інстанції вважає, що рішення місцевого господарського суду прийнято у відповідності до норм матеріального та процесуального права і його слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

На підставі ст.129 ГПК України судовий збір за розгляд апеляційної скарги покладається на скаржника.

Керуючись ст.ст.269, 270, 271, 273, 275, 276, 281-284, 325 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги Управління праці та соціального захисту населення Могилів-Подільської міської ради (вх.№2469/19 від 15.10.2019р.) та Могилів-Подільської міської ради (вх.№2467/19 від 15.10.2019р.) на рішення господарського суду Вінницької області від 04.09.19р. у справі №902/305/19 залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків передбачених п.2 ч.3 ст.287 ГПК України.

Повний текст постанови складено 02.12.2019р.

Головуючий суддя Саврій В.А.

Суддя Коломис В.В.

Суддя Савченко Г.І.