РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

19.11.2019Справа № 910/9628/19

Господарський суд міста Києва у складі судді Маринченка Я.В., за участі секретаря судового засідання Денисевича А.Ю., розглянувши матеріали справи

За позовом Фізичної особи-підприємця Владецького Бориса Михайловича

до Комунального підприємства «Київтранспарксервіс»

третя особа Київська міська державна адміністрація

про визнання договору продовженим

та за зустрічним позовом Комунального підприємства «Київтранспарксервіс»

до Фізичної особи-підприємця Владецького Бориса Михайловича

третя особа Київська міська державна адміністрація

про визнання договору таким, що припинився та зобов`язання вчинити дії

за участі представників:

від позивача - не з`явився;

від відповідача - Половінкін О.В. (уповноважений представник);

від третьої особи - Кривохижа ЮА. (уповноважений представник);

ВСТАНОВИВ:

У липні 2019 року Фізична особа-підприємець Владецький Борис Михайлович звернувся до Господарського суду міста Києва із позовом до Комунального підприємства «Київтранспарксервіс» з вимогами про визнання Договору №ДНП-2015-10/08 від 29.10.2015 про надання права на експлуатацію фіксованих місць паркування, укладеного між КП «Київтранспарксервіс» та ФОП Владецьким Борисом Михайловичем продовженим на той самий строк на підставі п.6.3 договору, а саме з 29.10.2018 по 29.10.2021.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.07.2019 відкрито провадження у справі №910/9628/19 та постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

09.08.2019 через загальний відділ діловодства Господарського суду міста Києва від Комунального підприємства «Київтранспарксервіс» надійшла зустрічна позовна заява до Фізичної особи-підприємця Владецького Бориса Михайловича про визнання договору таким, що припинився та зобов`язання вчинити дії.

Зустрічний позов мотивовано тим, що 29.10.2015 між Комунальним підприємством «Київтранспарксервіс» та Фізичною особою-підприємцем Владецьким Борисом Михайловичем було укладено Договір №ДНП-2015-10/08 про надання права на експлуатацію фіксованих місць паркування, за умовами якого ФОП Владецькому Б.М. було надано право на організацію та експлуатацію 15 місць для платного паркування транспортних засобів, а також 2 спеціальних місця для безкоштовного паркування транспортних засобів, які перевозять інвалідів, що розташовані на паркувальному майданчику за адресою: м. Київ, Дніпровський район, вул. Серофимовича, 3-А, в межах ІІІ територіальної зони паркування м. Києва. Так умовами вказаного договору сторонами було погоджено строк дії договору з 29.10.2015 по 28.10.2018.

Як зазначає позивач за зустрічним позовом, у визначені договором терміни, Листом №053/05-3576 від 28.09.2018, КП «Київтранспарксервіс» повідомило ФОП Владецького Б.М. про намір припинити дію укладеного між сторонами договору, у зв`язку з чим, договір припинив свою дію 28.10.2018.

Так підприємство стверджує, що в порушення умов зазначеного договору, ФОП Владецький Б.М. не звільнив вказані паркувальні місця та продовжує без достатніх правових підстав здійснювати діяльність з надання послуг з паркування та вказаному паркувальному майданчику.

З огляду на викладене КП «Київтранспарксервіс» заявлено вимоги про визнання Договору про надання права на експлуатацію фіксованих місць паркування №ДНП-2015-10/08 від 29.10.2015 таким, що припинив свою дію 28.10.2018 та зобов`язання ФОП Владецького Б.М. звільнити паркувальний майданчик за адресою: Київ, Дніпровський район, вул. Серофимовича, 3-А - 3/1, в межах ІІІ територіальної зони паркування м. Києва.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.08.2019 прийнято для спільного розгляду з первісним позовом зустрічний позов Комунального підприємства «Київтранспарксервіс» до Фізичної особи-підприємця Владецького Бориса Михайловича, третя особа - Київська міська державна адміністрація про визнання договору таким, що припинився та зобов`язання вчинити дії. Вимоги за зустрічним позовом об`єднано в одне провадження з первісним позовом, розгляд зустрічного позову призначено разом з первісним у підготовчому засіданні.

10.09.2019 через загальний відділ діловодства Господарського суду міста Києва від Фізичної особи-підприємця Владецького Бориса Михайловича надійшов відзив на зустрічну позовну заяву у якому останній в повному обсязі заперечив проти задоволення позовних вимог зазначивши, що положеннями укладеного між сторонами договору останні передбачили, що за умови належного виконання умов договору ФОП Владецький Б.М. має переважне право на укладання нового договору на такий самий термін. Разом з тим, відповідач за зустрічним позовом зазначив, що Лист №053/05-3576 від 28.09.2018 яким, за твердженнями Підприємства, ФОП Владецького Б.М. було повідомлено про намір припинити дію договору не надходив на адресу останнього. Також ФОП Владецький Б.М. вказав, що не зважаючи на твердження КП «Київтранспарксервіс» щодо припинення дії спірного договору, останнім після 28.10.2018 продовжуються виставлятись рахунки, які оплачуються ФОП Владецьким Б.М. На підставі викладеного відповідач за зустрічним позовом вважає позовні вимоги безпідставними та необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Також, 10.10.2019 через загальний відділ діловодства Господарського суду міста Києва від третьої особи надійшли пояснення по суті спору у якому Київська міська державна адміністрація в повному обсязі підтримала вимоги за зустрічним позовом.

19.09.2019 через загальний відділ діловодства Господарського суду міста Києва від Комунального підприємства «Київтранспарксервіс» надійшла відповідь на відзив на зустрічний позов у якій останній заперечив проти доводів відповідача за зустрічним позовом зазначивши, що відповідач за зустрічним позовом був належним чином повідомлений про намір припинити дію договору у встановлені договором терміни та спосіб. Також зазначив, що за спірним договором сторони погодили, що всі зміни та доповнення до договору оформлюються сторонами шляхом підписання додаткової угоди, відтак оскільки між сторонами не укладено жодної додаткової стосовно продовження терміну дії договору та наявність повідомлення позивача за зустрічним позовом, відповідно, договір припинив свою дію 28.10.2018.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.10.2019 залишено без розгляду позов Фізичної особи-підприємця Владецького Бориса Михайловича до Комунального підприємства «Київтранспарксервіс», третя особа - Київська міська державна адміністрація про визнання договору продовженим.

Так враховуючи, що ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.10.2019 залишено без розгляду позов Фізичної особи-підприємця Владецького Бориса Михайловича, судом розглядаються вимоги Комунального підприємства «Київтранспарксервіс» за зустрічним позовом.

В судовому засіданні представник позивача за зустрічним позовом підтримав заявлені позовні вимоги в повному обсязі та просив суд задовольнити позов.

Представник відповідача за зустрічним позовом в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку.

Представник третьої особи в судовому засіданні в повному обсязі підтримав позовні вимоги за зустрічним позовом та просив його задовольнити.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача за зустрічним позовом, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 29.10.2015 між Комунальним підприємством «Київтранспарксервіс» (позивач за зустрічним позовом, сторона-1) та Фізичною особою-підприємцем Владецьким Борисом Михайловичем (відповідач за зустрічним позовом, сторона-2) укладено Договір №ДНП-201-10/08 про надання права на експлуатацію фіксованих місць паркування, відповідно до умов якого, сторона-1 надає за плату стороні-2 право на організацію та експлуатацію 15 (п`ятнадцять) місць для платного паркування транспортних засобів, а також 2 (два) спеціальних місця для безкоштовного паркування транспортних засобів, які перевозять інвалідів, що розташовані на паркувальному майданчику за адресою: м. Київ, Дніпровський район, вул. Серафимовича, 3-А-3/1, в межах ІІІ територіальної зони паркування м. Києва (фіксовані місця для паркування), а також здійснення розрахунків з юридичними та фізичними особами за паркуваня їхнього автотранспорту (п.1.1 Договору).

Відповідно до п.1.3 Договору, фіксовані місця для паркування вважаються переданими в експлуатацію стороні-2 з моменту набрання чинності договору.

Згідно з п.1.4 Договору, фіксовані місця для паркування вважатимуться повернутими стороні-1 з експлуатації через 60 (шістдесят) календарних днів з дати припинення (розірвання) договору, крім випадків, передбачених п.6.10 договору.

За умовами п.2.1.5 Договору, сторона-1 на час дії даного договору, не має права передавати право на експлуатацію фіксованих місць для паркування третім особам та/або право на здійснення діяльності з паркування транспортних засобів на фіксованих місцях для паркування третім особам.

Пунктом 2.2.9 Договору сторони передбачили, що стоона-2 зобов`язана звільнити фіксовані місця для паркування після припинення дії договору в порядку та строки, передбачені договором.

Відповідно до п.3.1 Договору, плата сторони-2 стороні-1 згідно умов договору становить 6,50 грн за одне місце для платного паркування транспортних засобів за добу.

Загальна сума щомісячних платежів сторони-2 сторні-1 по договору визначена в графіку платежів (п.3.2 Договору).

У п.3.3 Договору сторони визначили, що розрахунок за цим договором здійснюється шляхом оплати стороною-2 у розмірі 100% щомісячного платежу не пізніше 25 (двадцять п`ятого) числа поточного місяця відповідно до Графіку платежів (Додаток №1 до даного договору).

Згідно з п.3.4 Договору, сторона-1 зобов`язана не пізніше 5-го числа місяця, наступного за звітним, підготувати в двох примірниках акт здачі наданих послуг. Сторона-2 зобов`язана не пізніше 10-го числа місяця, наступного за звітним, отримати акт здачі наданих послуг, протягом п`яти робочих днів підписати його та повернути стороні-1 один примірник акту.

Якщо в установлений строк сторона-1 не одержить підписаний Акт здачі наданих послуг або мотивовану відмову від його підписання, послуги вважаються прийнятими без зауважень (п.3.5 Договору).

Пунктом 3.8 Договору визначено, що оплата сторони-2 стороні-1 згідно умов даного договору проводиться за період з дати підписання договору по дату повернення фіксованих місць для паркування згідно п.1.4 договору.

Відповідно до п.6.1 Договору, цей договір вважається укладеним і набирає чинності з 29.10.2015 і діє до 28.10.2018.

Згідно з п.6.2 Договору, за умови належного виконання умов даного договору, сторона-2 має переважне право на укладення нового договору про надання права на експлуатацію фіксованих місць паркування, на той же строк.

Якщо за 30 календарних днів до закінчення терміну дії договору жодна з сторін не попередить письмово другу сторону про свій намір припинити договір, його дія продовжується на такий самий термін (6.3 Договору).

У п.6.9 Договору визначено, що після припинення дії або розірвання договору сторона-2 зобов`язана протягом 60 (шістдесяти) календарних днів звільнити фіксовані місця для паркування.

Умовами п.8.3 Договору передбачено, що усе листування між сторонами здійснюється за поштовими адресами, зазначеними в цьому договорі. Повернення стороні поштового відправлення, яке направлялося іншій стороні цього договору, із відміткою про відсутність адресата за вказаною в цьому договорі адресою, або з відміткою про неявку представника сторони до відділення поштового зв`язку за адресованим йому поштовим відправленням, вважається належним повідомленням іншої сторони про обставини, які містились у письмовому повідомленні, що містилось у поштовому відправленні, яке повернулось.

Згідно із п.1 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до ч.1 ст.509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частинами 1, 3, 5 ст.626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

У відповідності до положень ст.6, 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Дослідивши умови укладеного між сторонами договору суд дійшов висновку, що за своєю правовою природою Договір №ДНП-2015-10/08 про надання права на експлуатацію фіксованих місць паркування від 29.10.2015 є договором надання послуг, оскільки передбачає вчинення КП «Київтранспарксервіс» як виконавцем певних дій (надання права на організацію та експлуатацію місць паркування транспортних засобів) за плату, відтак, до правовідносин, що виникли між сторонами на підставі такого договору слід застосовувати положення законодавства, що регулюють правовідносини надання послуг.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 04.06.2018 року у справі № 910/20720/16.

Згідно зі ст.901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії, або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Відповідно до ст.905 Цивільного кодексу України строк договору про надання послуг встановлюється за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно-правовими актами.

Так, у пункті 6.1 договору сторони погодили строк його дії, а саме до 28.10.2018.

Пунктом 6.3 договору передбачено, що якщо за 30 календарних днів до закінчення терміну дії договору жодна з сторін не попередить письмово другу сторону про свій намір припинити договір його дія автоматично продовжується на той самий термін.

Статтею 204 Цивільного кодексу України встановлено презумпцію правомірності правочину, відповідно до якої правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до ч.1 ст.628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.214 Цивільного кодексу України особи, які вчинили дво- або багатосторонній правочин, мають право за взаємною згодою сторін, а також у випадках, передбачених законом, відмовитися від нього, навіть і в тому разі, якщо його умови повністю ними виконані.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що сторони за взаємною згодою погодили, як можливість автоматично продовження договору, так і право письмового попередження про намір припинити його дію.

Судом встановлено, що 28.09.2018 КП «Київтранспарксервіс» на адресу ФОП Владецького Б.М. направлено Лист №053/05-3576, в якому останньому було повідомлено про намір припинити дію договору №ДНП-2015-10/08 у визначений строк та не здійснювати його автоматичне продовження. Вказаний лист направлено за юридичною адресою відповідача за зустрічним позовом, зазначеною у договорі, а саме: АДРЕСА_1 , що підтверджується Списком №2221 згрупованих поштових відправлень листів рекомендованих поданих у відділення поштового зв`язку Київ-73 та фіскальним чеком про сплату послуг поштового зв`язку.

Разом з тим, стосовно заперечень відповідача за зустрічним позовом, стосовно того, що Список №2221 згрупованих поштових відправлень листів рекомендованих поданих у відділення поштового зв`язку Київ-73 не є належним доказом та не може доводи факт повідомлення його Підприємством про намір не продовжувати договір, суд зазначає наступне.

Як зазначено у ч.8 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009 року №270 (далі - Правила), оператори поштового зв`язку надають послуги з пересилання внутрішніх та міжнародних поштових відправлень, поштових переказів, зокрема, до внутрішніх поштових відправлень належать: листи - прості, рекомендовані, з оголошеною цінністю.

Частиною 11 Правил визначено, що поштові відправлення залежно від технології приймання, обробки, перевезення, доставки/вручення поділяються на такі категорії: прості, рекомендовані, без оголошеної цінності, з оголошеною цінністю.

Відповідно до частини 19 Правил, внутрішні поштові відправлення з оголошеною цінністю можуть прийматися для пересилання з описом вкладення та/або з післяплатою. Тобто до інших видів листів крім листів з оголошеною цінністю опис вкладення не передбачений.

Із системного аналізу зазначених норм Правил, суд приходить до висновку, що Кабінет Міністрів України визначив в окремі категорії поштових відправлень, рекомендовані листи та листи з оголошеною цінністю.

Відповідно до частини 2 Правил зазначено, зокрема, що розрахунковий документ - документ встановленої відповідно до Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» форми та змісту (касовий чек, розрахункова квитанція тощо), що підтверджує надання послуг поштового зв`язку.

Статтею 13 Закону України «Про поштовий зв`язок» передбачено порядок надання поштового зв`язку, зокрема, у абзаці 3 вказано, що у договорі про надання послуг поштового зв`язку, якщо він укладається у письмовій формі, та у квитанції, касовому чеку тощо, якщо договір укладається в усній формі, обов`язково зазначаються найменування оператора та об`єкта поштового зв`язку, які надають послуги, дата та вид послуги, її вартість. У договорі, стороною якого є національний оператор зв`язку, укладеному у будь-якій формі, має міститися попередження про недопущення пересилання письмової кореспонденції, виконаної і розтиражованої друкарським способом, без вихідних даних (тираж, назва друкарні, номер замовлення та інше). За недотримання цієї вимоги несе відповідальність оператор поштового зв`язку.

Таким чином, належним доказом надіслання рекомендованого листа є квитанція або касовий чек в якому зазначено найменування оператора та об`єкта поштового зв`язку, які надають услуги, дата та вид послуги, її вартість.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів об`єднаної палати касаційного адміністративного суду в Постанові від 20.06.2018 у справі №820/1186/17.

Також, згідно частиною 66 Правил у разі відправлення згрупованих поштових відправлень, поштових переказів відправник складає їх список в електронному вигляді за формою, визначеною оператором поштового зв`язку.

Відповідно до частини 68 Правил про прийняття для пересилання згрупованих поштових відправлень, поштових переказів видається один рахунковий документ на один список. Один примірник списку видається відправникові.

Відтак, суд приходить до висновку, що список №2221 згрупованих поштових відправлень листів рекомендованих поданих у відділення поштового зв`язку Київ-73 та фіскальний чек від 28.09.2018 є належним та допустимим доказом направлення на адресу позивача листа №053/05-3576 від 28.09.2018.

Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

В силу ст. 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Разом з цим, частиною першою статті 651 Цивільного кодексу України встановлено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Розірванням договору є припинення договірного зобов`язання, тобто зникнення правового зв`язку між сторонами договірного зобов`язання на підставах, встановлених у законі або договорі, та припинення їхніх прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 188 Господарського кодексу України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором.

Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором (ч. 2 ст. 188 ГК України).

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що КП «Київтранспарксервіс» дотриманий порядок припинення договору №ДНП-2015-10/08, визначений пунктом 6.3, в зв`язку з чим договір припинив свою дію 28.10.2018.

Разом з тим, відповідно до ч.2 ст.653 Цивільного кодексу України у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються.

Частиною 3 статті 653 Цивільного кодексу України визначено, що у разі зміни або розірвання договору зобов`язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що укладений між сторонами Договір №ДНП-2015-10/08 від 29.10.2015 припинив свою дію ще 28.10.2018 і вказане не потребує додаткового підтвердження у судовому порядку, у зв`язку з чим, суд не вбачає підстав для задоволення вимог КП «Київтранспарксервіс» в частині визнання зазначеного договору таким, що припинив свою дію.

Крім того виставлення КП «Київтранспарксервіс» рахунків та їх наступна оплата ФОП Владецьким Б.М. не свідчить про визнання договору продовженим зі сторони позивача, оскільки умовами договору встановлено обов`язок відповідача здійснювати оплату до дату фактичного повернення паркувальних місць.

Разом з тим, щодо вимог позивача (за зустрічним позовом) в частині зобов`язання ФОП Владецького Б.М. звільнити паркувальний майданчик, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, умовами п.6.9 Договору визначено, що після припинення дії або розірвання договору сторона-2 зобов`язана протягом 60 (шістдесяти) календарних днів звільнити фіксовані місця для паркування.

Як встановлено судом, Договір №ДНП-201-10/08 про надання права на експлуатацію фіксованих місць паркування від 29.10.2015 припинив свою дію 28.10.2018, відповідно враховуючи положення п.6.9 договору відповідач за зустрічним позовом мав звільнити паркувальний майданчик у строк до 27.12.2018. Поте відповідачем за зустрічним позовом не було вчинено жодних дій щодо звільнення паркувального майданчика у визначений договором термін, що зокрема підтверджується самим відповідачем.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що Листом №053/05-904 КП «Київтранспарксервіс» звернулось до ФОП Владецького Б.М. із вимогою виконати умови спірного договору та звільнити паркувальний майданчик.

Докази направлення вказаного листа на адресу відповідача за зустрічним позовом наявні в матеріалах справи. Проте відповідачем не було виконано вимоги позивача, доказів протилежного матеріали справи не містять.

В подальшому, Підприємство Листами №053/05-1244 від 11.04.2019 та №053/05-1757 від 22.05.2019 зверталось до Департаменту міського благоустрою та Департаменту транспортної інфраструктури із повідомленнями про невиконання відповідачем за зустрічним позовом вимог про звільнення паркувального майданчику та проханням посприяти звільненню вказаних майданчиків.

Проте станом на час розгляду даної справи суду не надано доказів на підтвердження факту звільнення ФОП Владецьким Б.М. обумовлених договором паркувальних майданчиків.

Стаття 55 Конституції України наділяє кожну особу правом захищати свої права і свободи будь-якими не забороненими законом засобами від порушень і протиправних посягань (частина 6 наведеної статті Конституції України).

Відповідно до статті 20 Господарського кодексу України кожний суб`єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів.

Згідно зі статтею 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 13 Цивільного кодексу України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб та завдати шкоди.

Способами захисту цивільних прав та інтересів, відповідно до частини 2 статті 16 ЦК України, можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

З огляду на викладене, враховуючи, що Договір №ДНП-201-10/08 про надання права на експлуатацію фіксованих місць паркування від 29.10.2015 припинив свою дію 28.10.2018, проте ФОП Владецьким Б.М. не звільнено у встановлені договором строки паркувальні майданчики, суд приходить до висновку щодо обґрунтованості заявлених КП «Київтранспарксервіс» вимог про зобов`язання ФОП Владецького Б.М. звільнити паркувальний майданчик.

За таких обставин, суд приходить до висновку щодо наявності підстав для часткового задоволення позовних вимог Комунального підприємства «Київтранспарксервіс».

Згідно із ч.2-3 ст.13 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст.77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч.1 ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідачем не надано суду належних доказів на спростування викладених у зустрічному позові обставин.

На підставі викладеного, враховуючи положення ст.129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст.ст.13, 73, 74, 76, 77, 86, 129, ст.ст.232, 233, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Зустрічний позов задовольнити частково.

Зобов`язати Фізичну особу-підприємця Владецького Бориса Михайловича ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) звільнити паркувальний майданчик за адресою: м. Київ, Дніпровський район, вул. Івана Миколайчука, 3-А - 3/1 (Серафимовича, 3-А - 3/1) в межах ІІІ територіальної зони паркування м. Кива.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Владецького Бориса Михайловича ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь Комунального підприємства «Київтранспарксервіс» (01030, м. Київ, вул. Леонтовича, буд. 6; ідентифікаційний код 35210739) витрати по сплаті судового збору в розмірі 1921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) грн.

В іншій частині зустрічного позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено: 28.11.2019

Суддя Я.В. Маринченко