УХВАЛА

21 листопада 2019 року

м. Київ

Справа № 910/1524/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Бенедисюка І.М. (головуючий), Колос І.Б., Львова Б.Ю.,

за участю секретаря судового засідання Ковалівської О.М.,

представників учасників справи:

позивача - Пінчук-Ніколайчук Ю.В.

відповідача - Гачак І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні

касаційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Львівська залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця»

на рішення Господарського суду міста Києва від 11.07.2019

та постанову Північного апеляційного господарського суду від 23.09.2019

за позовом Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Західенерго»

до Акціонерного товариства «Українська залізниця»

про стягнення 1 184 774,59 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «ДТЕК Західенерго» (далі - ПАТ «ДТЕК Західенерго») звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства «Українська залізниця» (далі - АТ «Українська залізниця») про стягнення 1 184 774,59 грн. штрафу за несвоєчасну доставку вантажу.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором від 16.02.2018 № 00077/ЦТЛ-2018 про надання послуг в частині здійснення своєчасного перевезення вантажу.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 11.07.2019 у справі №910/1524/19 (суддя Приходько І.В.) позов задоволено частково. Стягнуто з АТ «Українська залізниця» на користь ПАТ «ДТЕК Західенерго» суму штрафу у розмірі 1 183 285,69 грн. В іншій частині позову відмовлено. Стосовно клопотання відповідача про зменшення розміру штрафу на 50% суд вказав, що не вбачає правових підстав для задоволення такого клопотання та зменшення заявленого до стягнення штрафу від встановленої судом суми, що підлягає стягненню з відповідача.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 23.09.2019 у справі №910/1524/19 (колегія суддів у складі: Майданевича А.Г., Жук Г.А., Суліма В.В.) рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Судові рішення мотивовані тим, що вантаж за наявними у матеріалах справи залізничними накладними було доставлено позивачу з порушенням терміну, визначеного Статутом залізниць України та Правилами обчислення термінів доставки вантажів, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню штраф в сукупному розмірі 1 183 285,69 грн. за прострочення доставки вантажу, оскільки саме ця сума є доведеною та підтверджується документально.

Разом з цим, місцевий господарський суд, з яким погодився і апеляційний суд, дійшов висновку про те, що оскільки сторони у пункті 3.2 договору №00077/ЦТЛ-2018 від 16.02.2018 погодили складові розміру плати за перевезення, з огляду на положення статті 116 Статуту залізниць України, наявні підстави вважати, що розрахунок розміру штрафу за несвоєчасну доставку вантажу має здійснюватися виходячи із розміру плати, визначеної в графі 34 спірних накладних (загальна сума платежу), яка включає в себе як вартість послуги з перевезення, так і додаткові збори.

Під час підготовки до касаційного розгляду даної справи № 910/1524/19 колегією суддів виявлено постанову Верховного Суду від 27.02.2019 у справі №910/9765/18 за позовом Акціонерного товариства «ДТЕК Західенерго» до ПАТ «Українська залізниця» про стягнення з 1 043 753,62 грн. штрафу за несвоєчасну доставку вантажу. Дану постанову ухвалено Верховним Судом у справі з подібними правовідносинами.

У справі №910/9765/18 однією з причин виникнення спору стало питання щодо правомірності здійснення позивачем розрахунку штрафу за несвоєчасну доставку вантажу у відсотках не від суми провізної плати, визначеної у кожній залізничній накладній, а від загальної суми платежу, яка включає в себе у тому числі додаткові збори.

Так, колегія суддів Касаційного господарського суду у справі №910/9765/18 погодилась з висновками судів попередніх інстанцій про те, що у пункті 3.2 укладеного між сторонами договору №00077/ЦТЛ-2018 від 16.02.2018 сторонами узгоджено механізм нарахування провізної плати.

З урахуванням цього Верховний суд у справі №910/9765/18 дійшов висновку про те, що наданий позивачем розрахунок штрафу було перевірено судами та встановлено, що він відповідає, зокрема, статті 116 Статуту залізниць України та пункту 3.2 договору №00077/ЦТЛ-2018.

Колегія суддів у справі №910/1524/19 вважає за необхідне відступити від висновку, викладеного у раніше ухваленому рішенні Верховного Суду від 27.02.2019 у справі №910/9765/18 щодо застосування у подібних правовідносинах статті 307, статті 313 ГК України, статей 6, 116 Статуту залізниць України, Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 644 від 21.11.2000, щодо розмежування понять "провізна плата" та "інші платежі", які включають вартість послуг залізниці, пов`язаних з перевезенням вантажу, з огляду на необхідність встановлення суми, від якої необхідно нараховувати штраф за прострочення доставки вантажу.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, календарними штемпелями на накладних підтверджується, що вантаж доставлено відповідачем з порушенням термінів доставки, визначених статтею 41 Статуту залізниць України та Правилами обчислення термінів доставки вантажу, що є підставою для нарахування штрафу відповідно до статті 116 Статуту залізниць України за прострочення доставки вантажу.

Відповідно до пункту 3.2 договору сторони погодили розмір плати за перевезення вантажу у вагоні перевізника, до складу якої входить плата за перевезення навантаженого вагону перевізника та суми компенсаційних витрат перевізника на перевезення вагону у порожньому стані, а також плата за використання вагону перевізника.

Відповідно до частини першої статті 307 ГК України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Відповідно до частини першої статті 311 ГК України плата за перевезення вантажів та виконання інших робіт, пов`язаних з перевезенням, визначається за цінами, встановленими відповідно до законодавства.

Відповідно до Загальних положень Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничними транспортом України, затвердженим наказом Міністерства транспорту і зв`язку України від 26.03.2009 №317, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.04.2009 №340/16356 (далі - Збірник тарифів на перевезення) - тарифи на перевезення вантажів залізничним транспортом в межах України та пов`язані з ними послуги встановлюються в порядку, визначеному Кабінетом міністрів України.

Таким чином, наведене державне регулювання розміру тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом є законодавчим обмеженням сторін щодо вільного визначення у договірному порядку вартості послуги з перевезення вантажу.

Договір, укладений між сторонами перевезення, не може змінити базові тарифні ставки провізної плати, а сторони такого договору при визначенні вартості перевезення вантажу мають керуватися наведеними вище нормативно-правовими актами.

Поряд з цим, відповідно до статті 6 Статут залізниць України, який затверджено постановою Кабінету міністрів України №457 від 06.04.1998, визначено, що тарифи на перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу - система цінових ставок та правил їх застосування, за якими провадяться розрахунки за перевезення залізницями; збори - цінові ставки, за якими провадяться розрахунки за виконання підприємствами залізничного транспорту робіт та послуг, пов`язаних з перевезенням вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу.

Отже, Статутом залізниць України визначено, що тариф на перевезення вантажу (провізна плата) - це вартість послуги залізниці з перевезення вантажу без урахування вартості робіт та послуг залізниці, пов`язаних з перевезенням вантажу (суми зборів).

Відповідно до статті 6 Статуту залізниць України накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем.

Відповідно до статті 23 Статуту залізниць України закріплено, форма накладної і порядок її заповнення, а також форма квитанції затверджуються Мінтрансом.

Відповідно до пункту 3.1. Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 №644, станція відправлення заповнює накладну згідно з додатком 3 до цих Правил.

Згідно з додатком 3 до Правил оформлення перевізних документів розмір провізної плати вказується у графі 31 накладної, в той час як у графі 34 накладної зазначається загальна сума, сплачена відправником (провізна плата та збори за послуги, пов`язані з перевезенням).

Таким чином, з наведеного вбачається, що провізною платою є вартість послуги з перевезення вантажу (без урахування вартості додаткових зборів за послуги з перевезення), розмір якої вказується у графі 31 кожної конкретної залізничної накладної.

Таким чином, колегія суддів вважає, що наведені нормативні акти чітко розмежовують поняття "провізна плата", яка є державнорегульованим тарифом за послуги з перевезення вантажів та "інші платежі", які справляються за надання інших, пов`язаних з перевезенням послуг.

Водночас погоджена сторонами у пункті 3.2 договору №00077/ЦТЛ-2018 від 16.02.2018 вартість послуги перевезення (яка включає в себе додаткові збори у вигляді, зокрема, плати за користування вагонами перевізника, компенсації витрат на перевезення у порожньому стані вагону перевізника) - не є провізною платою в розумінні статті 313 ГК України, статті 6 Статуту залізниць України та Правил оформлення перевізних документів

Відповідно до статті 116 Статуту залізниць України за несвоєчасну доставку вантажів і порожніх вагонів, що належать підприємствам, організаціям, установам, громадянам - суб`єктам підприємницької діяльності або орендовані ними, залізниця сплачує одержувачу штраф (якщо не доведе, що прострочення сталося не з її вини) у розмірі: 10 відсотків провізної плати - за прострочення на дві доби; 20 відсотків провізної плати - за прострочення на три доби; 30 відсотків провізної плати - за прострочення на чотири і більше діб.

Оскільки відповідно до приписів статті 116 Статуту залізниць України розмір штрафу, що підлягає до сплати на користь одержувача, встановлюється у відсотках до суми провізної плати, колегія суддів вважає вірним здійснення нарахування штрафу саме від сум провізної плати, вказаної у кожній конкретній залізничній накладній, на підставі якої здійснювалось перевезення, що відповідає положенням статті 6, 23 Статуту Залізниць України.

За таких обставин, на думку колегії суддів, судами попередніх інстанцій не враховано того, що стаття 116 Статуту залізниць України встановлює відповідальність лише за несвоєчасну доставку вантажів та не передбачає відповідальність за порушення інших зобов`язань, а тому зарахування до провізної плати - суми від якої необхідно нараховувати штраф - вартість інших послуг є безпідставним та суперечить правовій природі порушеного зобов`язання.

Частиною 2 статті 302 ГПК України визначено, що суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії суддів або палати, передає справу на розгляд об`єднаної палати, якщо ця колегія або палата вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів з іншої палати або у складі іншої палати чи об`єднаної палати.

Оскільки колегія суддів вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування наведених вище норм права у подібних правовідносинах, викладеного Верховним Судом у справі №910/9765/18, яка розглядалася колегією суддів Касаційного господарського суду, що входить до складу іншої палати (судової палати для розгляду справ щодо корпоративних спорів, корпоративних прав та цінних паперів), дана справа № 910/1524/19 підлягає передачі на розгляд об`єднаної палати Верховного Суду згідно з частиною 2 статті 302 ГПК України.

Керуючись статтями 233, 234, 235, 302, 303 Господарського процесуального кодексу України, Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду

УХВАЛИВ:

1. Справу № 910/1524/19 разом із касаційною скаргою Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Львівська залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця» на рішення Господарського суду міста Києва від 11.07.2019 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 23.09.2019 передати на розгляд об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду.

2. Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та не підлягає оскарженню.

Суддя І. М. Бенедисюк

Суддя І.Б. Колос

Суддя Б.Ю. Львов