ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"27" листопада 2019 р. Справа № 903/1242/14

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю Старленд, м.Луцьк

про банкрутство

Суддя Кравчук А. М.

Секретар судового засідання Легерко В.Б.

Представники:

від кредиторів: ГУ ПФ України у Волинській області - Романчук А.Я., довіреність №231 від 06.06.2019, АТ "Укрексімбанк" - Мірчук В.В., довіреність №010-00/150 від 12.03.2019

ліквідатор: Дорошенко С.І.

встановив: ухвалою господарського суду від 16.12.2014 порушено провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Старленд" ( т 1 а.с. 58-59).

Постановою господарського суду від 29.12.2014 визнано банкрутом Товариство з обмеженою відповідальністю "Старленд", відкрито ліквідаційну процедуру строком на 12 місяців. Ліквідатором ТОВ Старленд призначено голову ліквідаційної комісії Дорошенка Сергія Івановича (Т.1 а.с. 72-73).

Ухвалою господарського суду від 24.03.2015 затверджено реєстр вимог кредиторів Товариства з обмеженою відповідальністю "Старленд, згідно якого визнано вимоги:

- Управління Пенсійного фонду України в Рожищенському районі: 17 204 грн. 54 коп. вимоги другої; 14 541 грн. 30 коп. вимоги шостої черги.

- Рожищенського районного центру зайнятості: 1 775 грн. 67 коп. вимоги другої черги.

- Товариства з обмеженою відповідальністю Українські будівельні технології: 1 218 грн. (судового збору) вимоги першої черги; 23 640 880 грн. 58 коп. вимоги четвертої черги.

- Публічного акціонерного товариства Комерційний банк Приватбанк: 1 218 грн. 00 коп. вимоги першої черги; 294 497 грн. 78 коп. вимоги четвертої черги; 213 985 грн. 11 коп. вимоги шостої черги.

- Публічного акціонерного товариства Державний експортно-імпортний банк України: 1 218 грн. 00 коп. вимоги першої черги; 14 021 282 грн. 23 коп. вимоги четвертої черги; 30 291 грн. 22 коп. вимоги шостої черги.

- Ківерцівської об`єднаної державної податкової інспекції: 1 800 грн. 43 коп. вимоги другої черги; 3 311 грн. 27 коп. вимоги шостої черги.

- Рожищенського відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності: 410 грн. 18 коп. вимоги другої черги.

Окремо внесені вимоги кредиторів, забезпечені заставою:

- Публічного акціонерного товариства Державний експортно-імпортний банк України в сумі 2 752 473 грн. 17 коп.

- Публічного акціонерного товариства Комерційний банк Приватбанк в сумі 56 180 грн. 00 коп.

Ухвалою господарського суду 11.08.2015 визнано грошові вимоги Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Ківерцівському районі Волинської області до ТОВ Старленд на суму 1 166 грн. 84 коп. та віднесено їх до шостої черги задоволення (Т.2 а.с.211).

Ухвалою господарського суду від 02.02.2016 припинено ліквідаційну процедуру ТОВ "Старленд" та повноваження ліквідатора Дорошенка Сергія Івановича, введено процедуру санації боржника, керуючим санацією призначено Дорошенка С.І., затверджено план санації ТОВ Старленд (Т.2 а.с. 250-251).

Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 02.03.2016 ухвалу Господарського суду Волинської області від 02.02.2016 скасовано (Т 3 а.с. 38-42).

Ухвалою господарського суду від 11.07.2016 замінено кредитора у справі Ківерцівську ОДПІ ГУ ДФС у Волинській області на її правонаступника Луцьку ОДПІ ГУ ДФС у Волинській області (Т.3 а.с 93).

Ухвалою Господарського суду Волинської області від 10.04.2017 усунено ліквідатора Дорошенка Сергія Івановича від виконання обов`язків ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю "Старленд", ліквідатором призначено арбітражного керуючого Михайловського Сергія Володимировича. Зобов`язано Дорошенка Сергія Івановича в термін до 28 квітня 2017 року передати ліквідатору боржника Михайловському С.В. всі без виключення документи та матеріали, зібрані та сформовані під час провадження у справі про банкрутство, печатки та штампи товариства, правовстановлюючі документи та матеріали.

Відповідно до п.п. 3.1.11 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого Радою суддів України від 26.11.2010 №30 та на підставі розпорядження керівника апарату Господарського суду Волинської області від 24.04.2017 № 01-3/53 у зв`язку із закінченням терміну повноважень судді Гарбара І.О. проведено автоматизований перерозподіл (повторний розподіл) справи № 903/1242/14.

Відповідно до протоколу про автоматизований розподіл справ між суддями від 24.04.2017 справу № 903/1242/14 призначено судді Кравчук А.М.

Ухвалою суду від 26.04.2017 справу № 903/1242/14 за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю Старленд про банкрутство прийнято до розгляду.

Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 21.06.2017 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, ухвалу Господарського суду Волинської області від 10.04.2017 скасовано.

Ухвалою суду від 15.08.2018 замінено кредитора у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Старленд" Рожищенський районний центр зайнятості його правонаступником Волинським обласним центром зайнятості (м.Луцьк, вул. Б.Хмельницького, 3а, ) щодо грошових вимог в сумі 1 175 грн. 67 коп. - вимоги другої черги.

На адресу суду надійшла скарга АТ "Укрексімбанк" №0860301/27082-19 від 05.011.2019 на дії ліквідатора Дорошенка С.І., в якій скаржник просить суд: визнати незаконними дії ліквідатора щодо непогодження із банком початкової вартості продажу майна, боржника, яке перебуває у заставі та іпотеці АТ "Укрексімбанк"; організації та проведення аукціону з продажу майна банкрута у складі лоту №1 "Цілісний майновий комплекс ТОВ "Старленд", до якого включене майно, яке перебуває у заставі та іпотеці банку разом з іншим майном банкрута; зобов`язати ліквідатора здійснювати продаж майна, що є предметом забезпечення АТ "Укрексімбанк", окремо від іншого майна боржника.

Скарга обґрунтована тим, що:

- ліквідатор зобов`язаний продавати заставне майно окремо від іншого майна боржника;

- безпідставно встановлено лише 2-а робочих дні для подачі заявок на участь на повторному аукціоні;

- в оголошеннях про проведення повторного та другого повторного аукціонів не зазначено місцезнаходження рухомого майна;

- на повторному та другому повторному аукціонах безпідставно виставлено майно у вигляді ЦМК.

Ухвалами суду від 07.11.2019 скаргу Акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" від 05.11.2019 №0860301/27082-19 на дії ліквідатора Дорошенка Сергія Івановича прийнято до розгляду у судовому засіданні 27.11.2019 об 11:30 год., зобов`язано ліквідатора Дорошенка С.І. до 25.11.2019 подати суду пояснення по суті скарги.

ПАТ КБ "Приватбанк" у поясненнях від 26.11.2019, клопотанні від 27.11.2019 скаргу на дії ліквідатора підтримує, оскільки його права, як кредитора, вимоги якого забезпечені заставою майна боржника, також були порушені незаконними діями ліквідатора. Зазначає, що ліквідатор не звертався до банку та суду для отримання згоди на продаж заставного майна, що перебуває у заставі АТ КБ "Приватбанк". Розгляд справи просить відкласти у зв`язку з зайнятістю представника в іншому судовому засіданні.

Ліквідатор у відзиві №903/1242/14 від 22.11.2019 та у судовому засіданні скаргу заперечує, оскільки згода на продаж заставного майна надана судом у зв`язку з відмовою банку у її наданні. Стартова ціна продажу майна була значно вища ринкової вартості, визначеної експертом. Оцінка майна була здійснена з метою продажу майна лотами у разі неможливості здійснити його реалізацію у вигляді ЦМК. В законодавстві відсутні будь які обмеження термінів на подання заяв на участь в аукціоні. Крім того, таке обмеження встановлювалося торгуючою організацією. У зв`язку з відсутністю на попередніх аукціонах заявок на участь, ліквідатором встановлено максимальні строки для подання відповідних заяв потенційним покупцям. Зазначив, що законодавцем надано ліквідатору право вибору способів реалізації активів боржника. Місцезнаходження лота вказане у всіх оголошеннях. Клопотання про відкладення розгляду справи заперечує як необгрунтоване. Зазначив, що поданий в день судового засідання відзив є ідентичним з попередньо поданим в суд та отриманим скаржником, єдиною відмінністю є виправлення орфографічних помилок.

Представник АТ "Укрексімбанк" скаргу на дії ліквідатора підтримав. Зазначив, що згода на продаж заставного майна банком не надавалась. В оголошеннях про проведення аукціонів не зазначено описів газо- та водопроводів, зокрема щодо їх протяжності. Фотографії не повністю відображають інформацію про все майно. Клопотання про відкладення розгляду справи підтримав з метою ознайомлення з поданим перед судовим засіданням відзивом ліквідатора та поясненнями ПАТ КБ "Приватбанк".

Представник ГУ ПФ України у Волинській області клопотання про відкладення розгляду справи не заперечує. У вирішенні скарги поклалась на розсуд суду.

Суд на підставі ст. 120 ГПК України протокольною ухвалою від 27.11.2019 клопотання про відкладення розгляду справи відхилив як необґрунтоване, оскільки явка представників у судове засідання обов`язковою не визнавалась, ГПК України не містить вимог щодо відповідальних осіб, які можуть представляти інтереси сторін в господарському суді. Надання повноважень на представництво інтересів сторін в процесі не обмежено будь-яким певним колом осіб, а тому неможливість явки в судове засідання конкретного представника, не є правовою підставою для відкладення розгляду справи. Крім того, відкладення розгляду справи з викладених підстав призведе лише до безпідставного затягування розгляду справи.

При цьому судом враховано ідентичність поданих ліквідатором заперечень, отримання їх скаржником до дня судового засідання.

Після оголошення судом у судовому засіданні повного тексу пояснень ПАТ КБ "Приватбанк", клопотання про відкладення розгляду справи не заявлено.

Згідно ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

В силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року, учасником якої є Україна, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору (§ 66-69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

Враховуючи, що норми ст. 74 ГПК України щодо обов`язку суду витребувати у сторін документи і матеріали, необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, п. 4 ст. 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що ним, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та вважає за необхідне розгляд справи проводити за наявними в ній матеріалами.

Судом встановлено, що 21.10.2019 введено в дію Кодекс України з процедур банкрутства.

Ч. 1 ст. 3 ГПК України передбачено, що судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ч. 2 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу України з процедур банкрутства з дня введення в дію цього Кодексу визнано такими, що втратили чинність: Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом"(Відомості Верховної Ради України, 1992 р., N 31, ст. 440 із наступними змінами); Постанову Верховної Ради України "Про введення в дію Закону України "Про банкрутство" (Відомості Верховної Ради України, 1992 р., N 31, ст. 441).

Ч. 4 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу України з процедур банкрутства встановлено, що з дня введення в дію цього Кодексу подальший розгляд справ про банкрутство здійснюється відповідно до положень цього Кодексу незалежно від дати відкриття провадження у справі про банкрутство, крім справ про банкрутство, які на день введення в дію цього Кодексу перебувають на стадії санації, провадження в яких продовжується відповідно до Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом". Перехід до наступної судової процедури та подальше провадження у таких справах здійснюється відповідно до цього Кодексу.

Ч. 1 ст. 2 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено, що провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Закріплення названого принципу на конституційному рівні є гарантією стабільності суспільних відносин, у тому числі відносин між державою і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього закону чи іншого нормативно-правового акта. (рішення Конституційного Суду України про офіційне тлумачення статей 58, 78,79, 81 Конституції України та статей 243-21, 243-22, 243-25 Цивільного процесуального кодексу України (у справі щодо несумісності депутатського мандата) від 13.05.1997 №1-зп/1997).

Принцип, закріплений у ч. 1 ст. 58 Конституції України, треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце (рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення частини першої ст. 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів від 09.02.1999 №1-рп/1999).

Суть положення ст. 58 Конституції України про незворотність дії законів та інших нормативно-правових актів у часі, на яке посилався Вищий арбітражний суд України, полягає в тому, що дія законів та інших нормативно-правових актів поширюється на ті відносини, які виникли після набуття чинності <...>, і не поширюється на правовідносини, які виникли і закінчилися до набуття такої чинності <...> (рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним зверненням Відкритого акціонерного товариства „Концерн Стирол" щодо офіційного тлумачення положення абзацу першого пункту 1 частини першої статті 12 Господарського процесуального кодексу України (справа про оспорювання актів у господарському суді) від 02.07.2002 №13-рп/2002).

Враховуючи те, що спірні питання у справі виникли та існували на час чинності положень Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", учасниками провадження у справі при вчиненні відповідних оспорюваних дій застосовувались положення саме цього законодавчого акту, суд вважає, що при вирішенні відповідного питання в судовому порядку слід керуватися положеннями Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Згідно із ст. 41 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", ліквідатор фізична особа, яка відповідно до судового рішення господарського суду організовує здійснення ліквідаційної процедури боржника, визнаного банкрутом, та забезпечує задоволення вимог кредиторів у встановленому цим Законом порядку.

Ліквідатор з дня свого призначення здійснює такі повноваження: приймає до свого відання майно боржника, забезпечує його збереження; виконує функції з управління та розпорядження майном банкрута; проводить інвентаризацію та оцінку майна банкрута; аналізує фінансове становище банкрута; виконує повноваження керівника (органів управління) банкрута; очолює ліквідаційну комісію та формує ліквідаційну масу; пред`являє до третіх осіб вимоги щодо повернення банкруту сум дебіторської заборгованості; має право отримувати кредит для виплати вихідної допомоги працівникам, що звільняються внаслідок ліквідації банкрута, який відшкодовується згідно з цим Законом позачергово за рахунок коштів, одержаних від продажу майна банкрута; з дня визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури повідомляє працівників банкрута про звільнення та здійснює його відповідно до законодавства України про працю; заявляє в установленому порядку заперечення щодо заявлених до боржника вимог поточних кредиторів за зобов`язаннями, які виникли під час провадження у справі про банкрутство і є неоплаченими; подає до суду заяви про визнання недійсними правочинів (договорів) боржника; вживає заходів, спрямованих на пошук, виявлення та повернення майна банкрута, що знаходиться у третіх осіб; передає в установленому порядку на зберігання документи банкрута, які відповідно до нормативно-правових документів підлягають обов`язковому зберіганню на строк не менше п`яти років з дати визнання особи банкрутом; продає майно банкрута для задоволення вимог, внесених до реєстру вимог кредиторів, у порядку, передбаченому цим Законом; повідомляє про своє призначення державний орган з питань банкрутства в десятиденний строк з дня прийняття рішення господарським судом та надає державному органу з питань банкрутства відповідну інформацію для ведення Єдиного реєстру підприємств, щодо яких порушено провадження у справі про банкрутство; веде реєстр вимог кредиторів; здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом.

Згідно п. 1 ст. 42 Закону усі види майнових активів (майно та майнові права) банкрута, які належать йому на праві власності або повного господарського відання на дату відкриття ліквідаційної процедури та виявлені в ході ліквідаційної процедури, включаються до складу ліквідаційної маси.

Частина 4 статті 42 Закону встановлює, що майно банкрута, що є предметом забезпечення, не включається до складу ліквідаційної маси і використовується виключно для задоволення вимог кредитора за зобов`язаннями, які воно забезпечує. Продаж майна банкрута, що є предметом забезпечення, здійснюється в порядку, передбаченому цим Законом, виключно за згодою кредитора, вимоги якого воно забезпечує, або суду. Кошти, що залишилися після задоволення забезпечених вимог та покриття витрат, пов`язаних з утриманням, збереженням та продажем предмета забезпечення, підлягають включенню до складу ліквідаційної маси.

Згідно зі ст. 44 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", після проведення інвентаризації та оцінки майна ліквідатор здійснює продаж майна банкрута такими способами: проведення аукціону; продаж безпосередньо юридичній або фізичній особі. Вибір способів продажу активів здійснюється ліквідатором з метою забезпечення його відчуження за найвищою ціною. Ліквідатор організовує проведення аукціону з продажу активів банкрута з урахуванням вимог цього Закону.

Ліквідатором при проведенні ліквідаційної процедури виявлено майно банкрута, що перебуває в заставі ПАТ "Укрексімбанк" на підставі іпотечного договору №8609Z13 від 01.07.2009, договору застави №8609 Z 14 від 01.07.2009, а саме:

- незавершене будівництво цех по виробництву органічних добрив;

- лінія по виробництву органічних добрив, самохідний перемішувач компосту, телескопічний маніпулятор.

Листом №7 від 12.08.2016 ліквідатор звернувся до ПАТ "Укрексімбанк" з проханням надати згоду на продаж майна, що перебуває у заставі банку, у вигляді цілісного майнового комплексу за сумою всіх вимог кредиторів - 26 519 000 грн. 00 коп. (том 3, а.с. 228).

ПАТ "Укрексімбанк" у листі №086-19/2619 від 13.12.2016 не погодило продаж майна боржника, в тому числі, яке перебуває у заставі банку, у вигляді цілісного майнового комплексу за сумою всіх кредиторських вимог, з метою запобігання зловживань з використання такої згоди на повторному та другому повторному аукціонах з реалізації майна боржника у вигляді ЦМК.

Ухвалою суду від 01.08.2018 надано згоду на продаж майна боржника, що перебуває в заставі ПАТ "Укрексімбанк" на підставі іпотечного договору №8609Z13 від 01.07.2009, договору застави №8609 Z 14 від 01.07.2009, а саме:

- незавершене будівництво цех по виробництву органічних добрив;

- лінія по виробництву органічних добрив, самохідний перемішувач компосту, телескопічний маніпулятор;

Зобов`язано ліквідатора ТОВ "Старленд" Дорошенка С.І. продаж майна банкрута здійснювати в порядку, визначеному ст. 49, з врахуванням положень ст.ст. 65, 66 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Вимога банку щодо визнання дій ліквідатора в частині непогодження із заставним кредитором вартості продажу майна боржника, яке перебуває у його заставі, не приймається судом, оскільки така згода надана судом.

Відповідно до ч.4 ст.42 Закону про банкрутство, продаж майна банкрута, що є предметом забезпечення, здійснюється в порядку, передбаченому цим Законом, виключно за згодою кредитора, вимоги якого воно забезпечує, або суду.

Тобто, положеннями статті 42 Закону про банкрутство визначено порядок надання згоди, яка є безумовною, на продаж заставного майна боржника заставним кредитором або судом в разі неотримання згоди від останнього.

Відповідно до вимог Закону про банкрутство, надання згоди кредитором, вимоги якого забезпечені майном боржника, на реалізацію такого майна повинно здійснюватися одноразово перед початком процедури продажу, та не передбачає обов`язку ліквідатора погоджувати порядок реалізації заставного майна на повторному і другому повторному аукціоні.

Аналогічні висновки містяться в постанові Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 19.07.2018 №910/7266/14.

Крім того, надання згоди на продаж заставного майна забезпеченим кредитором не надає йому права обирати порядок та умови реалізації заставного майна, оскільки такий порядок та умови визначені Законом.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 12.06.2018 №905/1084/16, від 17.05.2018 №915/220/14.

Згода на продаж майна надавалась ухвалою суду від 01.08.2018, порядок реалізації майна на повторному та другому повторному аукціонах був встановлений ст.ст. 65, 66 ЗУ "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

З урахуванням вищевикладеного, твердження скаржника про відсутність його згоди на проведення кожного окремого аукціону є безпідставними.

Згідно ст. 43 Закону майно, яке підлягає реалізації у ліквідаційній процедурі, оцінюється ліквідатором. Початковою вартістю цілісного майнового комплексу є сукупність визнаних у встановленому цим Законом порядку вимог кредиторів. Під час продажу майна банкрута на аукціоні вартість майна, що визначається ліквідатором, є початковою вартістю.

Ліквідатор здійснює продаж майна боржника у вигляді цілісного майнового комплексу. У разі якщо продати майно боржника у вигляді цілісного майнового комплексу не вдалося, ліквідатор здійснює продаж майна боржника частинами (ч. 5 ст. 44 Закону).

Ліквідатором визначена початкова вартість майна боржника в розмірі сукупності затверджених реєстром вимог кредиторів боржника в сумі 26 519 000 грн. 00 коп.

19.02.2019 на веб-сайті ВГС України опубліковано оголошення №57655 про продаж майна боржника у вигляді цілісного майнового комплексу, початковою вартістю визнаних кредиторських вимог до боржника. Визначено кінцевий строк сплати гарантійного внеску - 14.03.2019 до 17 год. 00 хв., дата аукціону - 22.03.2019 (том 5, а.с. 33-57).

У зв`язку з відсутністю учасників аукціон визнаний таким, що не відбувся (том 5, а.с. 58).

На замовлення ліквідатора боржника ПП "Каштан-ЛВ" 24.06.2019 здійснено оцінку майна ТОВ "Старленд", згідно якої ринкова вартість будівлі та споруди за адресою вул. Прилісна, 10, с.Носачевичі, Рожищенський р-н., Волинська обл. складає 6 610 600 грн. 00 коп., обладнання в кількості 5-ти одиниць - 1 319 600 грн. 00 коп., автомобіля ВАЗ 2115 - 54 800 грн. 00 коп., дебіторської заборгованості - 13 000 грн. 00 коп. (том 5, а.с. 68-71).

З метою продажу майна боржника на аукціоні, ліквідатор 16.07.2019 звернувся до заставного кредитора АТ "Укрексімбанк" з листом №903/1242/14 (том 5, а.с. 68) з пропозицією:

- погодити продаж майна па аукціоні, а саме: цех. склад з офісним приміщенням площею 1512 кв.м. із початковою вартістю 3 149 000 грн., цех по виробництву органічних добрив площею 720 кв.м. із початковою вартістю 2 033 300 грн., площадка, дорога із початковою вартістю 1 095 200 грн., телескопічний маніпулятор "ТЕRЕХ - AGRILIFT - 730, 2006 р.в. із початковою вартістю 307 400 грн., лінія по виробництву органічних добрив "ДЕЛА", 2005 р.в. із початковою вартістю 707 500 грн., самохідний перемішупач компосту PRS 2500 М, 2006 р.в. із початковою вартістю 267 800 грн., що перебуває у власності боржника ТОВ «Старленд» в порядку, визначеному ст.ст. 65-66 Закону України ТІро відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом";

- у випадку відсутності покупців на аукціоні погодити проведення повторного аукціону з початковою вартістю, зменшеною на 20 відсотків щодо початкової вартості попереднього аукціону, з можливістю зниження початкової вартості, але не нижче, ніж до граничної вартості, яка становить 50 відсотків початкової вартості, вказаної в оголошенні про проведення аукціону;

- у випадку відсутності покупців на повторному аукціоні, погодити проведення другого повторного аукціону, з початковою вартістю, зменшеною на 20 відсотків щодо початкової вартості попереднього повторного аукціону, з можливістю зниження початкової вартості за відсутності бажаючих укласти договір на крок аукціону доти, доки не виявиться бажаючий укласти договір.

АТ "Укрексімбанк" листом №0860301/22968-19 від 24.09.2019 не надало згоди на продаж заставного майна боржника у зв`язку з виявленими під час здійснення оцінки майна боржника недоліками, зокрема невідповідність предмету оцінки предмету забезпечення та технічній документації, заниження вартості обладнання. Кредитор запропонував ліквідатору здійснити повторну оцінку майна з врахуванням відповідних недоліків та повторно звернутись для її погодження (том 5, а.с. 72).

Згідно ст. 57 ЗУ "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" у разі наявності обгрунтованих сумнівів щодо визначеної арбітражним керуючим початкової вартості майна комітет кредиторів або окремий кредитор чи власник майна боржника можуть звернутися до господарського суду з клопотанням про проведення незалежної оцінки. Господарський суд своєю ухвалою може призначити незалежну оцінку майна боржника за рахунок зацікавлених кредиторів (кредитора), що здійснюється у порядку, визначеному Законом України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні".

Оцінка заставного майна в судового порядку скаржником неоскаржена, клопотання з вимогою проведення незалежної оцінки майна боржника, що перебуває у заставі банку, на адресу суду не надходило.

10.10.2019 на веб-сайті ВГС України опубліковано оголошення №10102019/1 про призначення на 14.11.2019 повторного аукціону з продаж майна боржника у вигляді цілісного майнового комплексу, початковою вартістю 21 215 200 грн. 00 коп., з можливістю подальшого зниження початкової вартості, але не нижче ніж до граничної вартості - 50% початкової вартості. Визначено кінцевий строк сплати гарантійного внеску 16.10.2019 до 14 год. 00 хв. (том 5, а.с. 59-67).

У зв`язку з відсутністю учасників аукціон визнаний таким, що не відбувся (том 5, а.с. 63).

Доводи скаржника про те, що організатором аукціону визначено в оголошенні досить короткий строк для подання заявок на участь в аукціоні, що свідчить про вчинення організатором та замовником дій, що, на його думку, порушують рівність учасників аукціону та допускає їх дискримінацію, не є обґрунтованими, та не узгоджуються з вимогами Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", оскільки стаття 58 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" не визначає мінімальних чи максимальних строків для подання заявок на участь в аукціоні.

Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" не передбачає терміну, протягом якого необхідно провести реєстрацію учасників на аукціоні.

Припущення кредитора, що часом реєстрації на аукціоні було обмежено права потенційних покупців взяти участь в аукціоні, спростовується тим, що Закон не передбачає терміну, протягом якого необхідно провести реєстрацію учасників на аукціоні.

17.10.2019 на веб-сайті ВГС України опубліковано оголошення №17102019/1 про призначення на 26.12.2019 другого повторного аукціону щодо продажу майна боржника у вигляді цілісного майнового комплексу, початковою вартістю 16 972 160 грн. 00 коп., з можливістю подальшого зниження початкової вартості допоки виявиться бажаючий укласти договір. Визначено кінцевий строк сплати гарантійного внеску 19.12.2019 до 14 год. 00 хв. (том 5, а.с. 64-67).

Верховним Судом у складі Судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у постанові від 21.06.2018 у справі № 914/701/17 надавався юридичний системний аналіз статті 43, частин 1, 5 статті 44 та статей 64-66 Закону про банкрутство та зроблено такі правові висновки:

Законодавець, з одного боку, надає ліквідатору право вибору способів продажу активів боржника, зазначаючи про те, що такий вибір повинен здійснюватися з метою забезпечення їх відчуження за найвищими цінами (частина 1 статті 44 Закону про банкрутство). При цьому, право вибору ліквідатором способів реалізації майна за редакцією Закону України №4212-VІ від 22.12.2011 вже не пов`язано з наданням згоди комітету кредиторів на обрання способу продажу майна, як було передбачено попередньою редакцією Закону.

У тій же нормі (частина 5 статті 44 Закону), законодавець визначає обов`язок ліквідатора застосувати, як переважний, продаж майна боржника цілісним майновим комплексом і тільки після того, якщо продати майно боржника у складі цілісного майнового комплексу не вдалося, ліквідатор здійснює продаж майна боржника частинами. Відтак, слід зробити висновок, що продаж майна боржника цілісним майновим комплексом за сукупною вартістю визнаних вимог кредиторів (частина 1 статті 43 Закону) є обов`язковою умовою початку продажу майна боржника. Але законодавцем не визначено в обов`язковому порядку проведення трьох аукціонів з продажу майна цілісним майновим комплексом.

Отже, на розсуд ліквідатора відноситься обрання подальших способів продажу майна (проводити повторний, другий повторний продаж майна у складі цілісного майнового комплексу, а далі перейти до продажу майна з першого, повторного та другого аукціонів з продажу майна окремими лотами, чи одразу перейти до продажу майна окремими лотами). Відтак, ліквідатор може продовжити продаж майна цілісним майновим комплексом із застосуванням продажу з першого та другого повторного аукціонів відповідно до статті 66 Закону про банкрутство, якщо дійде висновку, що такий продаж дозволить йому отримати найвищу ціну, або перейти до продажу майна частинами (лотами), якщо така реалізація буде обґрунтована можливістю отримання сумарно вищої ціни за ліквідаційні активи боржника, допоможе прискорити хід ліквідаційної процедури, строки якої обмежено законодавцем до 1 року та буде більш ефективною на предмет відновлення бізнесу майбутніми власниками.

Законодавець не визначає обов`язком ліквідатора здійснювати експертну оцінку усіх активів боржника, він вправі на власний розсуд визначити початкову вартість майна, яке виставляється на аукціон (за винятком продажу майна цілісним майновим комплексом вперше та майна державних підприємств), або така оцінка буде проведена кредитором за його ініціативою, що регламентовано статтею 43 Закону про банкрутство. У випадку обрання способу продажу активів боржника частинами, ліквідатору належить вжити заходів до погодження з комітетом кредиторів відповідно до частини 8 статті 26 Закону про банкрутство складу таких частин (лотів).

Оскільки Законом про банкрутство не заборонено продаж майна банкрута, як цілісного майнового комплексу, на повторному та другому повторному аукціонах, тому обрання ліквідатором такого способу реалізації майна боржника не порушує прав учасників провадження у справі про банкрутство (постанова Верховного Суду №915/210/15 від 16.01.2019).

Судом враховано, що метою аукціону як способу реалізації є, передусім, відчуження майна банкрута за максимальною ціною, яку визначає ринок за умови прозорості та вільної конкуренції, тому початкову чи оціночну вартість майна можна розглядати лише як стартову ціну, яка із першим кроком аукціону втрачає своє значення. При цьому, початкова вартість майна на аукціоні ніяк не впливає на кінцеву ціну реалізації майна, оскільки під час торгів вона може бути як зменшена, так і збільшена. Тобто ціна майна банкрута формується виходячи зі стану майна, попиту та пропозиції, на які ліквідатор банкрута не має жодного впливу (висновки щодо застосування норм права викладені у постанові Верховного Суду від 12.06.2018 у справі №905/1084/16).

Таким чином, вимоги АТ "Укрексімбанк" щодо визнання дій ліквідатора в частині продажу заставного майна в частині складу ЦМК незаконними, зобов`язання здійснювати його продаж окремо не підлягають задоволенню.

Крім того, скаржником не зазначено та не підтверджено доказами наявності покупця з бажанням придбати лише заставне майно, окремо від іншого майна ТОВ "Старленд", з пропозицію ціни вищою, визначеної ліквідатором.

Враховуючи вищевикладене, висновки Верховного Суду у складі Судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні скарги АТ "Укрексімбанк" на дії ліквідатора боржника Дорошенка С.І.

Проте, 17.10.2019 на веб-сайті ВГС України опубліковано оголошення №17102019/1 про призначення на 26.12.2019 другого повторного аукціону - продаж майна боржника у вигляді цілісного майнового комплексу, початковою вартістю 16 972 160 грн. 00 коп., з можливістю подальшого зниження початкової вартості допоки виявиться бажаючий укласти договір. Визначено кінцевий строк сплати гарантійного внеску 19.12.2019 до 14 год. 00 хв. (том 5, а.с. 64-67).

21 жовтня 2019 набрав чинності Кодекс України з процедур банкрутства. Згідно його прикінцевих та перехідних положень Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" втратив чинність з дня введення в дію Кодексу.

Статтею 63 Кодексу України з процедур банкрутства встановлено, що після проведення інвентаризації та отримання згоди на продаж майна ліквідатор здійснює продаж майна банкрута на аукціоні.

Згідно ст. 68 Кодексу України з процедур банкрутства продаж майна боржника на аукціоні відбувається в електронній торговій системі. Порядок функціонування електронної торгової системи, організації та проведення електронних аукціонів, визначення розміру, сплати, повернення гарантійних внесків та сплати винагороди операторів електронних майданчиків затверджується Кабінетом Міністрів України.

Постановою КМУ №865 від 02.10.2019 "Питання функціонування електронної торгової системи з продажу майна боржників у справах про банкрутство (неплатоспроможність)", відповідно до статті 68 Кодексу України з процедур банкрутства затверджено порядок організації та проведення аукціонів з продажу майна боржників у справах про банкрутство (неплатоспроможність). Визначено Державне підприємство ПРОЗОРРО.ПРОДАЖІ, що належить до сфери управління Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства, відповідальним за забезпечення функціонування електронної торгової системи з продажу майна боржників у справах про банкрутство (неплатоспроможність) - адміністратором зазначеної електронної торгової системи.

Відповідно до ст. 75 Кодексу України з процедур банкрутства арбітражний керуючий визначає умови продажу за погодженням з комітетом кредиторів та забезпеченим кредитором (щодо майна, яке є предметом забезпечення).

Ст. 80 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено, що комітет кредиторів або забезпечений кредитор, надаючи згоду на проведення першого повторного аукціону з можливістю зниження початкової вартості, має право визначити граничну ціну, до якої може бути знижено початкову вартість під час проведення аукціону, другий повторний аукціон проводиться з можливістю зниження початкової ціни.

У зв`язку з набранням чинності Кодексу України з процедур банкрутства подальша реалізація майна можлива лише на умовах, визначених цим Кодексом.

Можливість реалізації майна торгуючою організацією Кодексом не передбачена.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами 1, 2, 3 ст. 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008р. зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Відповідно до частини 1 статті 14 ГПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Враховуючи викладене, керуючись, ст.ст. 37-49, 65, 66 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", ст.ст. 86, 234 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

ухвалив:

1. У задоволенні скарги Акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" №0860301/27082-19 від 05.11.2019 на дії ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю "Старленд" Дорошенка Сергія Івановича відмовити.

2. Зобов`язати ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю "Старленд" Дорошенка Сергія Івановича ліквідаційну процедуру боржника, в тому числі продаж майна, здійснювати у відповідності до вимог Кодексу України з процедур банкрутства.

Ухвала господарського суду набирає законної сили негайно після її оголошення відповідно до ч. 1 ст. 235 ГПК України.

Ухвала суду підписана 27.11.2019.

Ухвала суду може бути оскаржена до Північно-західного апеляційного господарського суду відповідно до ст.ст. 255-256, п. 17.5 Перехідних положень ГПК України.

Суддя А. М. Кравчук