ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.11.2019м. ДніпроСправа № 904/3117/19

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Мельниченко І.Ф. за участю секретаря судового засідання Прокопенко А.В. розглянув спір

за позовом Приватного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат", м. Кривий Ріг Дніпропетровської області

до Акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Київ, в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Дніпро

про стягнення штрафу за несвоєчасну доставку вантажу в сумі 354 167,30 грн.

Представники:

від позивача Гулієв Фарід Валех огли ;

від відповідача Стребкова О.А.

СУТЬ СПОРУ:

Приватне акціонерне товариство "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" звернулось до господарського суду Дніпропетровської області із позовом про стягнення 354 167,30 грн., що складають суму штрафу за несвоєчасну доставку вантажу за залізничними накладними: № 32683831, № 32754855, № 47809462, № 47809470, № 47809488, № 47809496, № 47809504, № 47809512, № 47809520, № 47809546, № 32862401, № 32913758, № 32975013, № 45160546, № 49355498, № 49373848, № 45469004, № 45214889.

Відповідач заперечує проти задоволення вимог позивача, посилаючись на те, що позивачем неправильно здійснено розрахунок суми штрафу за залізничними накладними №№ 32683831, 45469004, 45160546, та надає свій контррозрахунок, згідно з яким штраф в сумі 48 101,45 грн. заявлений позивачем безпідставно.

Крім того, відзив на позовну заяву містить клопотання про зменшення штрафу до 50%.

Свої доводи щодо зменшення суми штрафу відповідач обґрунтовує тим, що позивачем не надано жодних доказів, які б свідчили про спричинення його підприємству збитків, кредиторською та дебіторською заборгованістю, а також тим, що Придніпровська залізниця внесена до переліку підприємств, які мають стратегічне значення для економіки та безпеки держави, який затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2015 № 83, що на його думку є обставиною, яка має істотне значення, а отже, достатньою підставою для застосування частини 3 статті 551 Цивільного кодексу України та статті 233 Господарського кодексу України.

У відповіді на відзив позивач вказує на те, що штраф за залізничними накладними №№ 32683831, 45469004, 45160546 останнім нараховано відповідно до законодавства.

Проти задоволення клопотання відповідача про зменшення суми штрафу позивач заперечує, зазначаючи про відсутність доказів, які б свідчили про існування підстав для зменшення суми штрафу, виходячи із обставин винятковості та майнового стану відповідача.

26.07.2019 господарським судом відкрито провадження у справі № 904/3117/19, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 14.08.2019, про що постановлено ухвалу.

Ухвалою від 14.08.2019 господарським судом відкладено підготовче засідання до 17.09.2019.

Ухвалою суду від 17.09.2019 продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів до 24.10.2019 та відкладено підготовче засідання до 16.10.2019.

Ухвалою від 16.10.2019 господарським судом відкладено підготовче засідання до 22.10.2019.

22.10.2019 до суду позивачем подана заява про зменшення розміру позовних вимог, відповідно до якої останнім зменшено суму штрафу за несвоєчасну доставку вантажу до 324 733,85 грн.

Вказана заява прийнята судом до розгляду.

Ухвалою господарського суду від 22.10.2019 закрито підготовче провадження та справу призначено до розгляду по суті на 19.11.2019.

19.11.2019 у судовому засіданні оголошені вступна та резолютивна частини рішення (стаття 240 Господарського процесуального кодексу України).

Розглянувши матеріали справи, дослідивши подані докази, заслухавши представників сторін, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Предметом доказування у даній справі є обставини, які підтверджують несвоєчасну доставку вантажу за залізничними накладними № 32683831, № 32754855, № 47809462, № 47809470, № 47809488, № 47809496, № 47809504, № 47809512, № 47809520, № 47809546, № 32862401, № 32913758, № 32975013, № 45160546, № 49355498, № 49373848, № 45469004, № 45214889, що стало підставою для застосування відповідальності у вигляді штрафу, передбаченого Статутом Залізниць.

Доказами, якими позивач підтверджує позовні вимоги, є: договір № 02076/ПрЗ-2018/182 від 16.02.2018; залізничні накладні, копії яких залучено до матеріалів справи (а.с. 35-61).

Доказами, якими відповідач спростовує позовні вимоги, є: наказ № 898 від 16.04.2019, акт про затримку вагонів № 10 від 16.10.2019, повідомлення № 2 про затримку вагонів, акт загальної форми ГУ-23 від 16.04.2019, баланс (звіт про фінансовий стан) станом на 31.12.2018, довідка про розрахунки по обов`язкових платежах станом на 31.12.2018, інформація про кредиторську заборгованість станом на 31.12.2018, інформація про дебіторську заборгованість станом на 31.12.2018, інформація про недоотримані кошти за перевезення залізничним транспортом окремих категорій громадян, витрати на перевезення яких відшкодовуються з державного та місцевих бюджетів, по регіональній філії "Придніпровська залізниця" АТ "Укрзалізниця" за 2017, 2018, інформація про відправлння вантажів по регіональній філії "Придніпровська залізниця" АТ "Укрзалізниця".

У квітні 2019 Акціонерним товариством "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" було здійснено перевезення вантажу до станцій призначення Рядова та Терни Придніпровської залізниці за залізничними накладними: № 32683831, № 32754855, № 47809462, № 47809470, № 47809488, № 47809496, № 47809504, № 47809512, № 47809520, № 47809546, № 32862401, № 32913758, № 32975013, № 45160546, № 49355498, № 49373848, № 45469004, № 45214889.

Одержувачем, вказаних вище залізничних вагонів є Приватне акціонерне товариство "Північний гірничо-збагачувальний комбінат".

Відповідно до статті 909 Цивільного кодексу України, яка кореспондується із статтею 307 Господарського кодексу України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної.

Статтею 6 Статуту Залізниць визначено, що накладна є основним перевізним документом встановленої форми, оформленим відповідно до Статуту і Правил перевезень й наданим залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою договору на перевезення вантажу, який укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача.

Пунктом 1.1 Правил оформлення перевізних документів, затверджених Наказом Міністерства транспорту України № 644 від 21.11.2000, а також статтею 23 Статуту передбачено, що на кожне відправлення вантажу, порожніх власних, орендованих вагонів та контейнерів відправник надає станції відправлення перевізний документ (накладну).

Накладна згідно з цими Правилами може оформлятися і надаватися в електронному вигляді (із накладенням електронного цифрового підпису). Електронний перевізний документ та його паперова версія мають однакову юридичну силу.

Згідно зі статтею 22 Статуту за договором залізничного перевезення вантажу залізниця зобов`язується доставити ввірений їй вантажовідправником вантаж у пункт призначення в зазначений термін і видати його одержувачу, а відправник зобов`язується сплатити за перевезення встановлену плату.

Відповідно до Роз`яснення президії Вищого господарського суду України № 04-5/601 від 29.05.2002 "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею" порожні приватні власні вагони, які перевозяться залізницею за повними перевізними документами зі сплатою провізної плати, мають статус "вантажу", які залізниця зобов`язана доставити на станцію призначення у цілості та збереженості і видати їх одержувачу, зазначеному в накладній, а одержувач має щодо залізниці права та обов`язки, передбачені Статутом залізниць України, зокрема, право заявити до залізниці вимогу про сплату штрафу за прострочення в доставці вантажу.

Звертаючись із даним позовом до суду, позивач посилається на те, що при здійсненні перевезення вантажу, Залізницею допущено прострочення в його доставці, що підтверджується календарними штемпелями на зазначених вище залізничних накладних, копії яких долучені до матеріалів справи (а.с. 35-61).

З посиланням на статті 41, 116 Статуту залізниць України (далі - Статут) за несвоєчасну доставку вантажів, позивачем нараховано відповідачеві штраф у сумі 324 733,85 грн. за квітень 2018, який останнім не сплачений, що і стало причиною виникнення спору у даній справі.

Відповідно до статті 41 Статуту Залізниць України залізниці зобов`язані доставити вантажі за призначенням в установлені терміни.

Згідно з пунктом 1.2 Правил обчислення термінів доставки вантажу (далі- Правила) термін доставки вантажу визначається, виходячи з відстані, за яку обчислюється провізна плата.

Пунктом 1.1 Правил визначено терміни, в які залізниці зобов`язані доставляти вантажі за призначенням, зокрема, відповідно до підпункту 1.1.1 наведеного пункту у разі перевезення вантажною швидкістю: маршрутними відправками; вагонними відправками та відправками у великотоннажних контейнерах; дрібними відправками та відправками в середньотоннажних контейнерах, терміни доставки вантажу обчислюється виходячи з 1 (однієї) доби на кожні повні та неповні 320, 200 та 150 км відповідно.

Згідно з пунктом 2.1 Правил обчислення термінів доставки вантажів, затвердженими наказом Міністерства транспорту України від 20 серпня 2001 № 542, обчислення терміну доставки починається з 24-ої години дати приймання вантажу до перевезення, зазначеної в перевізних документах.

Разом з тим, згідно з пунктом 2.4 Правил терміни доставки вантажів, які обчислюються згідно з пунктом 1, збільшуються, зокрема, на одну добу на операції, пов`язані з відправленням і прибуттям вантажу.

Про причини затримки вантажу, які дають право залізниці на збільшення терміну доставки, та тривалість цієї затримки повинна бути зроблена відмітка в перевізних документах, яка завіряється підписом працівника станції (пункт 2.9 Правил).

Відповідно до пункту 2.10 Правил вантаж вважається доставленим вчасно, якщо на станції призначення він вивантажений засобами залізниці, про що повідомлено одержувача, або якщо вагон (контейнер) з вантажем подано під вивантаження засобами одержувача до закінчення встановленого терміну доставки.

За приписами статті 116 Статуту залізниць за несвоєчасну доставку вантажів і порожніх вагонів, що належать підприємствам, організаціям, установам, громадянам - суб`єктам підприємницької діяльності або орендовані ними, залізниця сплачує одержувачу штраф (якщо не доведе, що прострочення сталося не з її вини) у розмірі:

10 відсотків провізної плати - за прострочення на дві доби;

20 відсотків провізної плати - за прострочення на три доби;

30 відсотків провізної плати - за прострочення на чотири і більше діб.

Зазначений штраф не сплачується, якщо вантаж не було вивезено одержувачем із станції впродовж доби після одержання повідомлення про прибуття вантажу або якщо в цей же термін одержувач не розкредитує перевізні документи на вантаж, що прибув.

Залізниця не несе відповідальності за порушення термінів доставки, якщо порушення сталося внаслідок стихійного лиха або з інших, не залежних від залізниці обставин.

Відповідно до положень зазначених норм залізниця доставляє вантажі за відповідну кількість діб, при цьому початок першої доби настає з 24 години дати приймання вантажу до перевезення.

У Інформаційному листі Вищого господарського суду України № 01-06/420/2012 від 04.04.2012 "Про обчислення термінів доставки залізницею вантажів та визначення розміру штрафу за порушення цих термінів" зазначено, що встановлений статтею 116 Статуту штраф застосовується у разі прострочення доставки вантажу на дві доби (більше ніж на 48 годин), на три доби (більше ніж на 72 години) і на чотири доби (більше ніж на 96 годин).

Якщо прострочення доставки вантажу допущено залізницею менш як на дві доби (не більше 48 годин), що обчислюється з 24-ої години дати приймання вантажу до перевезення, то підстави для нарахування передбаченого статтею 116 Статуту штрафу відсутні.

Відповідно до пункту 8 Правил видачі вантажів оформлення видачі вантажу засвідчується календарним штемпелем станції у відповідній графі накладної і дорожньої відомості.

Датою фактичної видачі вантажу вважається дата його вивозу з території станції в разі вивантаження засобами залізниці або дата подачі вагона під вивантаження, якщо воно здійснюється одержувачем на місцях загального або не загального користування.

Строки доставки вантажу, встановлені пунктом 1.1 Правил обчислення термінів доставки вантажів є граничними, за порушення яких законодавством України передбачені штрафи.

Як вбачається із матеріалів справи за спірними накладними, вантаж відповідачем доставлено на адресу позивача із порушенням встановленого терміну доставки.

Перевіривши розрахунок позивача та контррозрахунок відповідача, суд погоджується з доводами останнього про те, що розрахунок штрафу, здійснений відносно накладної № 45160546, позивачем завищений з огляду на таке.

Як вже зазначалося вище, пунктом 2.9 Правил обчислення термінів доставки вантажів встановлені випадки збільшення терміну доставки у разі затримки вантажу у процесі перевезення, у т.ч. на термін затримок, які трапилися з вини відправника чи одержувача.

Про причини затримки вантажу, які дають право залізниці на збільшення терміну доставки та тривалість цієї затримки повинна бути зроблена відмітка в перевізних документах.

Відповідно до пунктів 4.2, 4.3 Правил оформлення перевізних документів під час перевезення передбачені цими Правилами відмітки зазначаються у графі 49 "Відмітки залізниці", а у разі складання акту в цій графі зазначаються його номер і коротко причина, з якої його складено.

Згідно з пунктом 9 Правил користування вагонами і контейнерами про затримку вагонів з вини вантажовласника на підходах до станції призначення залізниця видає наказ.

Облік затриманих на підходах вагонів здійснюються станцією, на якій вони простоюють на підставі акта про затримку вагонів форми ГУ-23, що складаються станцією.

Відповідно до пункту 3 Правил складання актів акти загальної форми складаються для засвідчення обставин, що виникли в процесі перевезень вантажу і можуть бути підставою для матеріальної відповідальності.

Відповідачем до матеріалів справи залучені докази, а саме копія наказу № 898, акту про затримку № 10, повідомлення № 2 про затримку вагонів, акту загальної форми ГУ-23 (а.с. 83-86), які свідчать про те, що вантаж за вказаною вище накладною був затриманий через неприйняття вагонів ПрАТ "Північний ГЗК", тобто з вини одержувача вантажу.

Вказані обставини дають підстави для збільшення терміну доставки вантажу.

Так, за накладною № 45160546 прострочення в доставці вантажу складає 2 доби, а отже, враховуючи приписи зазначеної вище статті Статуту Залізниць, штраф повинен розраховуватись у розмірі 10 відсотків провізної плати.

З огляду на викладене, штраф у сумі 18 668,00 грн. за вказаною накладною позивачем нараховано неправомірно.

Розрахунок штрафних санкцій, нарахованих позивачем за іншими відправками, відповідає вимогам чинного законодавства України, є арифметично вірним та обґрунтованим.

З огляду на викладене, заявлена сума штрафу за несвоєчасну доставку вантажів у квітні 2019 підлягає задоволенню частково та складає загальну суму 306 065,85 грн.

Клопотання відповідача про зменшення розміру нарахованого штрафу до 50% задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Статтею 233 Господарського кодексу України встановлено, що у разі, якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Відповідно до частини 3 статті 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Зі змісту зазначених норм вбачається, що вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штраф, пеня), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником, причини неналежного виконання або не виконання зобов`язання; незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи не вжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки), тощо.

При цьому, зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставини, за яких можливе зменшення неустойки.

Зважаючи на те, що нарахована до сплати сума штрафу не є надмірно великою, порушення зобов`язання відповідачем за спірний період має системний характер, прострочення в доставці вагонів мало місце від 2 до 8 діб, господарський суд не вбачає підстав для зменшення розміру підлягаючого до стягнення штрафу.

Разом з тим, господарський суд вважає необхідним роз`яснити позивачу, що відповідно до пункту 1 частини 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір" передбачено підстави для повернення судового збору, зокрема, сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі: зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Відповідно до пункту 1 статті 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява подається до суду, у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Частиною 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем відповідно до платіжного доручення № від 12.075.2019 сплачено судовий збір в сумі 5 312,51 грн.

Зважаючи на зменшення останнім розміру позовних вимог відповідно до заяви № 5787/12 від 18.10.2019 судовий збір в сумі 441,50 грн. підлягає поверненню в порядку, встановленому статтею 7 Закону України "Про судовий збір".

Керуючись статтею 233 Господарського кодексу України, статтями 526, 551 Цивільного кодексу України, статтями 6, 41, 116, Статуту залізниць України, 129, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Тверська, буд. 5, ) в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" (49602, м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, буд. 108, ) на користь Приватного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" (50079, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, п/р НОМЕР_1 у ПАТ "ПУМБ", МФО 334851, ) 306 065,85 грн. (триста шість тисяч шістдесят п`ять гривень 85 коп.) основного боргу, 4 590,99 грн. (чотири тисячі п`ятсот дев`яносто гривень 99 коп.) судового збору.

В решті позовних вимог відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

У задоволенні клопотання відповідача про зменшення суми штрафу - відмовити.

Відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повне рішення складено 25.11.2019.

Суддя І.Ф. Мельниченко