ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" листопада 2019 р. Справа№ 920/198/16

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Жук Г.А.

суддів: Дикунської С.Я.

Мальченко А.О.

при секретарі судового засідання Найченко А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу №400007.1-СЛ-3880-0419 від 14.05.2019 (вх. №09.1-04.5/3465/19 від 14.05.2019) Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Сумигаз» та апеляційну скаргу №14/4-386 від 19.04.2019 (вх. №09.1-04.5/3467/19 від 14.05.2019) Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» на рішення Господарського суду Сумської області від 21.03.2019

у справі №920/198/16 (головуючий суддя Коваленко О.В., судді: Котельницька В.Л., Заєць С.В.)

за позовом Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України»

до Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Сумигаз»

про стягнення 2 950 308,74 грн

за участю представників учасників справи:

від позивача: Верхацький І.В. довіреність № 14-193 від 17.05.19

від відповідача: Волощук П.Ю. довіреність № 007.1Др-71-0519 від 14.05.19

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України» звернулось до Господарського суду Сумської області з позовом до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Сумигаз" про стягнення 1 968 949 грн 10 коп. пені, 143 731 грн 50 коп. 3% річних, 837 628 грн 14 коп. інфляційних втрат за неналежне виконання відповідачем укладеного між сторонами договору на купівлю-продаж природного газу №03/100/13-Б від 04.01.2013.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскільки відповідач за поставлений природній газ розрахувався з порушенням строків, визначених договором, Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» на підставі п. 7.2 договору та ст. 625 ЦК України нараховано пеню, інфляційні та три відсотки річних.

Рішенням Господарського суду Сумської області від 24.03.2016, залишеним без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 19.05.2016, в задоволенні позову було відмовлено.

Постановою Вищого господарського суду України від 09.11.2016 рішення суду першої інстанції та постанову апеляційної інстанції було скасовано, а справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції в іншому складі.

За наслідками нового розгляду справи, рішенням Господарського суду Сумської області від 21.03.2019 (повний текст складено 29.03.2019) позов задоволено частково. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Сумигаз" на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 206 813 грн 75 коп. пені, 143 731 грн 50 коп. - 3% річних, 837 628 грн 14 коп. інфляційних збитків, 17 822 грн 60 коп. витрат зі сплати судового збору. В іншій частині позову відмовлено.

Приймаючи рішення у даній справі, місцевий господарський суд, з посиланням на приписи ст. ст. 509, 526, 530, 610, 612, 626, 655, 692 ЦК України, ст. ст. 173, 174, 175, 193 ГК України та встановлення обставин прострочення виконання відповідачем зобов`язань з оплати вартості поставленого товару, дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог. Однак, у зв`язку із невірним визначенням позивачем періоду нарахування пені, суд першої інстанції, здійснивши власний перерахунок даного виду неустойки, дійшов висновку про часткове задоволення позову.

Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач - Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації "Сумигаз", 22.04.2019 подав апеляційну скаргу №400007.1-СЛ-3880-0419 від 14.05.2019, просить рішення Господарського суду Сумської області від 21.03.2019 у справі №920/198/16 в частині стягненні 143 731,50 грн 3% річних, 837 628,14 грн інфляційних збитків скасувати та прийняти в цій частині нове про стягнення 10 839,62 грн 3% річних, 13 605,37 грн інфляційних збитків.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, відповідач вказує на те, що оскаржуване рішення прийнято місцевим господарським судом при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи. Так, апелянт вказує на те, що ПАТ «Сумигаз», з огляду на особливості здійснення господарської діяльності між підприємствами ПЕК та законодавчо-обумовлену специфіку взаємовідносин між суб`єктами, що проводять господарську діяльність в енергетичній галузі, було позбавлено самостійно впливати на своєчасність розрахунків за поставлений природній газ, що, на думку відповідача, свідчить про відсутність вини останнього у простореченні оплати платежів. Також відповідач звертає увагу на те, що додатковою угодою № 15 від 19.06.2015 до Договору сторонами змінено строк виконання зобов`язань за договором.

Не погодившись з прийнятим рішенням, позивач - Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", 23.04.2019 подав апеляційну скаргу №14/4-386 від 19.04.2019, просить рішення Господарського суду Сумської області від 21.03.2019 у справі №920/198/16 в частині відмови у стягненні пені в сумі 1 762 135,35 грн скасувати та прийняти в цій частині нове про стягнення 1 762 135,35 грн пені.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що оскаржуване рішення прийнято місцевим господарським судом на підставі невірного застосування норм матеріального права без дослідження усіх обставин, що мають суттєве значення для справи. Так, позивач стверджує, що сторонами не було змінено порядок виконання зобов`язань з оплати поставленого газу, як помилково зазначив суд першої інстанції з посиланням на умови п. 7.2 договору. Позивач вважає, що порядок виконання відповідачем зобов`язань з оплати отриманого газу визначений п. 6.1 договору та, відповідно, прострочення виконання зобов`язання слід обраховувати виходячи з його умов, а не положень п. 7.2 договору.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.05.2019 поновлено Публічному акціонерному товариству по газопостачанню та газифікації "Сумигаз" пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Сумської області від 21.03.2019 у справі №920/168/16. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою №400007.1-СЛ-3880-0419 від 14.05.2019 (вх. №09.1-04.5/3465/19 від 14.05.2019) Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Сумигаз» на рішення Господарського суду Сумської області від 21.03.2019 у справі №920/198/16. Позивачу встановлено процесуальний строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, а учасникам справи - заяв, клопотань, пояснень до 26.06.2019. Зупинено дію рішення Господарського суду міста Києва від 07.03.2019 у справі №920/198/16.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.05.2019 апеляційну скаргу №14/4-386 від 19.04.2019 (вх. №09.1-04.5/3467/19 від 14.05.2019) Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» на рішення Господарського суду Сумської області від 21.03.2019 у справі №920/198/16 залишено без руху на підставі ст.ст. 174, 260 ГПК України у зв`язку з відсутністю доказів сплати судового збору у розмірі 39 648,05 грн. Для усунення встановлених при поданні апеляційної скарги недоліків апелянту встановлено строк протягом 10 (десять) днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.06.2019, після усунення позивачем недоліків апеляційної скарги, поновлено Публічному акціонерному товариству «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Сумської області від 21.03.2019 у справі №920/198/16. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою №14/4-386 від 19.04.2019 (вх. №09.1-04.5/3467/19 від 14.05.2019) Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» на рішення Господарського суду Сумської області від 21.03.2019 у справі №920/198/16. Відповідачу встановлено процесуальний строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, а учасникам справи - заяв, клопотань, пояснень до 08.07.2019. Зупинено дію рішення Господарського суду міста Києва від 07.03.2019 у справі №920/198/16.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 09.07.2019 справу №920/198/16 призначено до розгляду на 16.09.2019.

09.07.2019 на адресу суду (передано на пересилання відділенню поштового зв`язку 05.07.2019) від відповідача надійшов письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому просить замінити назву відповідача, відмовити в задоволенні апеляційної скарги ПАТ «НАК «Нафтогаз України», а рішення Господарського суду Сумської області від 21.03.2019 в частині відмови в задоволенні пені в сумі 1 762 135,35 грн залишити без змін.

Заперечуючи проти доводів апеляційної скарги позивача, відповідач зазначає, що п. 7.2 договору сторонами узгоджено нарахування пені з настання події, а саме нездійснення оплати отриманого природного газу до 20-го числа місяця, наступного за місяцем закінчення строку дії договору. У зв`язку з цим, відповідач вважає, що судом першої інстанції правомірно було відмовлено в задоволенні позову про стягнення пені в сумі 1 762 135,35 грн.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.09.2019 змінено назву юридичної особи відповідача Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Сумигаз» на Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Сумигаз». В судовому засіданні оголошено перерву до 21.10.2019.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.10.2019 оголошено перерву до 11.11.2019.

Представник позивача в судовому засіданні 11.11.2019 вимоги своєї апеляційної скарги підтримав та просив її задовольнити, рішення Господарського суду Сумської області від 21.03.2019 скасувати в частині відмови в задоволенні позову про стягнення пені, прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог. Проти задоволення апеляційної скарги відповідача заперечував.

Представник відповідача в судовому засіданні 11.11.2019 вимоги своєї апеляційної скарги підтримав, просив рішення Господарського суду Сумської області від 21.03.2019 скасувати частково та прийняти у відповідній частині нове рішення про стягнення 10 839,62 грн 3% річних, 13 605,37 грн інфляційних збитків. Проти задоволення апеляційної скарги позивача заперечував.

Колегією суддів встановлено, що згідно відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань позивачем - Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» змінено найменування акціонерного товариства, шляхом виключення типу товариства (Публічне). Враховуючи те, що внесення таких змін не передбачає необхідності застосування процесуальної процедури, визначеної ст. 52 ГПК України, судова колегія вважає за необхідне здійснити подальше викладення у даній постанові назви позивача у відповідності до внесених в статутні документи змін, а саме Акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України».

Відповідно до ст. 269, ч. 1 ст. 270 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. У суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених при перегляді справ в порядку апеляційного провадження.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази в їх сукупності, заслухавши пояснення присутніх представників учасників справи, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, Північний апеляційний господарський суд виходить з наступних обставин справи.

4 січня 2013 між Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (нині АТ «НАК «Нафтогаз України», продавець за договором, позивач у справі) та Публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації «Сумигаз» (нині АТ «Оператор газорозподільної системи «Сумигаз», покупець за договором, відповідач у справі) було укладено договір купівлі-продажу природного газу № 03/100/13-Б (далі - Договір), відповідно до умов якого позивач зобов`язувався передати у власність відповідачу у 2013 році природний газ для подальшої реалізації установам і організаціям, що фінансуються з державного та місцевих бюджетів, які є кінцевими споживачами газу, а відповідач зобов`язувався приймати та оплачувати газ на умовах цього Договору.

Згідно п. 3.3 Договору приймання-передача газу, переданого продавцем покупцеві у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу.

Відповідно до п. 3.4. Договору не пізніше 5-го числа місяця, наступного за місяцем продажу газу, покупець зобов`язується надати продавцю підписані та скріплені печаткою покупця два примірники акта приймання-передачі газу, у якому зазначаються фактичні обсяги використаного газу, його фактична ціна та вартість. Продавець не пізніше 8-го числа, наступного за місяцем продажу газу, зобов`язується повернути покупцю один примірник оригіналу акта, підписаного уповноваженим представником та скріпленого печаткою, або надати в письмовій формі мотивовану відмові від підписання акта. Підписані акти є підставою для остаточних розрахунків між сторонами.

Згідно п. 4.1 Договору купівлі-продажу природного газу кількість газу, яка подається покупцеві, визначається за показами комерційних вузлів обліку газу споживачів покупця.

Пунктом 4.4 Договору визначено, що комерційні вузли обліку встановлюються на межі балансової належності споживачів покупця.

За умовами п. 6.1 Договору оплата за газ здійснюється відповідачем виключно грошовими коштами шляхом 100 % поточної оплати планових обсягів газу протягом місяця поставки з урахуванням положень п. 6.2. Договору. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 20-го числа наступного за місяцем поставки на підставі акту приймання-передачі.

У відповідності до п. 6.2. Договору оплата за газ здійснюється з поточного рахунка із спеціальним режимом використання покупця на поточний рахунок із спеціальним режимом використання продавця відповідно до вимог Закону України «Про засади функціонування ринку природного газу» кожного банківського дня розрахункового місяця згідно з нормативами розподілу коштів, затвердженими відповідною постановою НКРЕ, та зараховується як оплата за газ. За наявності заборгованості відповідач перераховує кошти з поточного рахунка на поточний рахунок із спеціальним режимом використання продавця.

Між сторонами укладались додаткові угоди.

Так, 31.12.2013 між позивачем та відповідачем було укладено Додаткову угоду №2 до Договору, якою внесено зміни, зокрема, у п. 6.1. Договору, який викладено в наступній редакції: «Оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами у національній валюті шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки. У разі неповної оплати остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється покупцем до 20-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу на підставі підписаного сторонами акту приймання-передачі газу».

28.04.2014 сторони уклали Додаткову угоду №3 до Договору, якою змінили зміст п. 6.1. Договору, виклавши його в наступній редакції: «Оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами у національній валюті шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки. У разі неповної оплати остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється покупцем до 20-го числа місяця, наступного за місяцем реалізації газу, на підставі підписаного сторонами акту приймання-передачі газу за розрахунковий місяць».

Відповідно до розділу 11 Договору він набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін, поширює дію на відносини, що фактично склались між Сторонами з 1 січня 2013 року і діє в частині реалізації газу до 31.12.2013, а в частині проведення розрахунків за газ - до їх повного здійснення.

Пунктом 2 додаткової угоди № 15 від 19.05.2015 року до Договору припинено дію договору купівлі-продажу від 04.01.2013 року № 03/100/13-Б в частині поставки газу з 01.07.2015 року, а пунктом 2 цієї додаткової угоди ст. 11 Договору викладено в наступній редакції: «Договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін, поширює дію на відносини, що фактично склалися між сторонами з 1 січня 2013 року, і діє в частині реалізації до 30 червня 2015 року (включно), а в частині проведення розрахунків за газ - до їх повного здійснення».

На виконання умов договору позивачем поставлено, а відповідачем прийнято в період з січня 2013 по червень 2015 природній газ на загальну суму 246 632 926,32 грн, вартість якого була оплачена відповідачем, однак з порушенням строків виконання зобов`язань.

Таким чином, предметом спору у даній справі є вимога Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» про стягнення пені, нарахованої з 20-го числа наступного за місяцем поставки з урахуванням проведених проплат, а також в порядку ст. 625 ЦК України на суму простроченої заборгованості нараховано інфляційні та три відсотки річних.

Відповідно до ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

У відповідності до ст. 173 ГК України, що кореспондується зі ст. 509 ЦК України, в силу господарського зобов`язання, яке виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ч.1 ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 1 ст. 692 ЦК України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з статтями 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частинами 1 і 2 статті 193 ГК України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Частиною 1 статті 530 ЦК України визначено, що, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно п. 6.1 договору (в редакції додаткової угоди № 3 від 28.04.2014) оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами у національній валюті шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки. У разі неповної оплати остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється покупцем до 20-го числа місяця, наступного за місяцем реалізації газу, на підставі підписаного сторонами акту приймання-передачі газу за розрахунковий місяць.

Матеріалами справи підтверджується та сторонами у даній справі не заперечується, що відповідач здійснив повне погашення заборгованості за поставлений природній газ у відповідний період з порушенням строків визначених договором.

У зв`язку з цим, позивачем на підставі п. 7.2 договору нараховано пеню.

Так, згідно п. 7.2 договору (в редакції додаткової угоди № 2 від 31.12.2013) у разі якщо до 20 числа місяця, наступного за місяцем закінчення строку дії Договору в частині поставки газу (Розділ ХІ Договору), покупець не здійснить повну оплату фактично отриманого за Договором природного газу, покупець зобов`язується (крім суми заборгованості) сплатити продавцеві пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу (п. 6.1. Договору).

Таким чином, виходячи із змісту вищенаведеної умови договору, визначеної сторонами на їх розсуд, що узгоджується з приписами ст. ст. 627, 628 ЦК України, судова колегія вважає за необхідне констатувати, що виникнення у позивача права на нарахування неустойки поставлено в залежність від настання події, а саме неповної оплати поставленого газу до 20 числа місяця, наступного за місяцем закінчення строку дії Договору. Тобто нарахування пені обумовлено сторонами саме за порушення строків оплати, визначених в п. 7.2 договору. Інших умов щодо нарахування пені у зв`язку із неналежним виконання відповідачем зобов`язань з оплати поставленого газу у строки, визначені п. 6.1 договору, між сторонами не узгоджувалось, додаткових угод з даного питання між сторонами не укладалось.

Поряд з цим, умова п. 7.2 договору у встановленому законом порядку недійсною не визнавалась, а відтак колегія суддів не приймає до уваги доводи апеляційної скарги позивача про невідповідність вказаної умови правочину положенням ст. ст. 549, 612 ЦК України як підстава для скасування оскаржуваного рішення.

Як вірно встановлено місцевим господарським судом, у відповідності до додаткової угоди № 15 від 19.05.2015 сторонами з 01.07.2015 припинено зобов`язання з поставки газу за даним правочином, а п. 11 Договору викладено у наступній редакції: «Договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін, поширює дію на відносини, що фактично склалися між сторонами з 1 січня 2013 року, і діє в частині реалізації до 30 червня 2015 року (включно), а в частині проведення розрахунків за газ - до їх повного здійснення».

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що вірним нарахуванням пені за зобов`язаннями квітня 2015 є період з 21.07.2015 по 21.09.2015; за зобов`язаннями травня 2015 - період з 21.07.2015 по 13.10.2015 та за зобов`язаннями червня 2015 - період з 21.07.2015 по 13.10.2015. Відтак, позовні вимоги про стягнення пені правомірно задоволені судом частково в сумі 206 813,75 грн. Доводи апеляційної скарги щодо невірного визначення початку перебігу строку нарахування пені згідно п. 7.2 договору, з урахуванням вищенаведених мотивів, відхиляються судовою колегією як необґрунтовані.

Щодо вимог про стягнення інфляційних та трьох відсотків річних, нарахованих в порядку визначеному ст. 625 ЦК України, колегія суддів виходи з наступного.

Статтею 610 ЦК України унормовано, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до п. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання, настають наслідки, передбачені договором або законом.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи те, що нарахування інфляційних та трьох відсотків річних є правомірним з моменту прострочення виконання основного зобов`язання, судова колегія вважає, що застосування даного спеціального виду цивільно-правової відповідальності може бути застосовано у зв`язку із прострочкою оплати вартості поставленого позивачем газу.

Як вже зазначалось у даній постанові, сторонами в п. 6.1 договору (в редакції додаткової угоди № 3 від 28.04.2014) остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється покупцем до 20-го числа місяця, наступного за місяцем реалізації газу, на підставі підписаного сторонами акту приймання-передачі газу за розрахунковий місяць.

Відповідно до п. 3.3 Договору приймання-передача газу, переданого продавцем покупцеві у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу.

Згідно з п. 3.4 Договору не пізніше 5-го числа місяця, наступного за місяцем продажу газу, покупець зобов`язується надати продавцеві підписані та скріплені печаткою покупця два примірники акта приймання-передачі газу, у якому зазначаються фактичні обсяги використаного газу, його фактична ціна та вартість. продавець не пізніше 8-го числа місяця, наступного за місяцем продажу газу, зобов`язується повернути покупцеві один примірник оригіналу акта, підписаного уповноваженим представником та скріпленого печаткою, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта. Підписані акти є підставою для остаточних розрахунків між Сторонами.

Матеріалами справи підтверджується, що відповідачем на виконання умов договору надсилались позивачу акти приймання-передачі газу (а.с. 129-181 том 1), які не були повернуті Акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» у визначені в договорі строки.

За змістом ч. 4 ст. 612, ст. 613 ЦК України прострочення боржника не настає, якщо зобов`язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора. Кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов`язку.

Відповідно до ст. 538 ЦК України виконання свого обов`язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов`язку, є зустрічним виконанням зобов`язання. При зустрічному виконанні зобов`язання сторони повинні виконувати свої обов`язки одночасно, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства, не випливає із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту. Сторона, яка наперед знає, що вона не зможе виконати свого обов`язку, повинна своєчасно повідомити про це другу сторону. У разі невиконання однією із сторін у зобов`язанні свого обов`язку або за наявності очевидних підстав вважати, що вона не виконає свого обов`язку у встановлений строк (термін) або виконає його не в повному обсязі, друга сторона має право зупинити виконання свого обов`язку, відмовитися від його виконання частково або в повному обсязі.

Беручи до уваги те, що позивач у встановлений в договорі строк підписані акти приймання-передачі природного газу відповідачу не повернув, що унеможливлює визначення початку перебігу строку прострочення виконання відповідачем зобов`язання з оплати поставленого товару та, відповідно, і нарахування інфляційних та трьох відсотків річних, судова колегія вважає, що вимоги про стягнення 143 731 грн 50 коп. - 3% річних, 837 628 грн 14 коп. інфляційних збитків є необґрунтованими та такими, що не можуть бути задоволені судом. Відтак, рішення Господарського суду Сумської області в даній частині підлягає скасуванню, як таке, що прийнято на підставі неповного дослідження усіх обставин, які мають значення для справи.

Відповідно до ст. 277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення, зокрема, є неповне з`ясування обставин, які мають значення для справи.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційних скарг та скасування рішення Господарського суду Сумської області від 21.03.2019 у справі № 920/198/16 з прийняттям нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Судові витрати, понесені сторонами у зв`язку з розглядом спору в судових інстанціях господарської юрисдикції, в порядку ст. 129 ГПК України, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 129, 253-254, 269, п. 2 ч. 1 ст. 275, ст. ст. 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Сумигаз» на рішення Господарського суду Сумської області від 21.03.2019 у справі №920/198/16 задовольнити частково.

2. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» на рішення Господарського суду Сумської області від 21.03.2019 у справі №920/198/16 задовольнити частково.

3. Рішення Господарського суду Сумської області від 21.03.2019 у справі №920/198/16 скасувати, ухвалити нове рішення.

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Сумигаз» (вул. Лебединська, буд. 13, м. Суми, 40021, ідентифікаційний код 03352432) на користь Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (вул. Б.Хмельницького, 6, м. Київ, 01601, ідентифікаційний код 20077720) 206 813 грн. 75 коп. пені та 14 122 (чотирнадцять тисяч сто двадцять дві) грн 22 коп судового збору.

В іншій частині в задоволенні позову відмовити.

4. Стягнути з Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (вул. Б.Хмельницького, 6, м. Київ, 01601, ідентифікаційний код 20077720) на користь Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Сумигаз» (вул. Лебединська, буд. 13, м. Суми, 40021, ідентифікаційний код 03352432) 24 835 (двадцять чотири тисячі вісімсот тридцять п`ять) грн 79 коп судового збору, понесеного стороною у зв`язку з розглядом справи в суді апеляційної інстанції.

5. Доручити Господарському суду Сумської області видати накази на виконання постанови Північного апеляційного господарського суду.

6. Справу №920/198/16 повернути до Господарського суду Сумської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Сторони мають право оскаржити постанову до Верховного Суду в порядку, визначеному ст. ст. 286-291 ГПК України.

Головуючий суддя Г.А. Жук

Судді С.Я. Дикунська

А.О. Мальченко

Повний текст постанови складено 20.11.2019