ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2019 року

м. Київ

Справа № 904/9569/13

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Кролевець О.А. - головуючий, Губенко Н.М.,Мамалуя О.О.

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Комунального підприємства теплових мереж "Криворіжтепломережа"

на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 21.08.2019

(головуючий суддя Широбокова Л.П., судді Кощеєв І.М., Кузнецова І.Л.)

та ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 18.06.2019

(суддя Манько Г.В.)

у справі №904/9569/13

за скаргою Дочірнього підприємства "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України"

на рішення, дії та бездіяльність Старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Макушева Є.П.

за позовом Дочірнього підприємства "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України"

до Комунального підприємства теплових мереж "Криворіжтепломережа"

про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст вимог скарг на дії виконавчої служби

1. Дочірнє підприємство "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" (далі - ДК "Газ України" НАК "Нафтогаз України") звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області зі скаргами на дії Старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Макушева Є.П. (далі - державний виконавець Макушев Є.П., ДВС), в яких просило:

- визнати неправомірними дії старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Макушева Є.П. щодо винесення постанови про зупинення вчинення виконавчих дій від 24.01.2018 ВП №43035858 з примусового виконання наказу Господарського суду Дніпропетровської області від 21.02.2014 у справі №904/9569/13.

- визнати неправомірною постанову про зупинення вчинення виконавчих дій від 24.01.2018 ВП №43035858 з примусового виконання наказу Господарського суду Дніпропетровської області від 21.02.2014 у справі №904/9569/13.

- визнати неправомірними дії старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Макушева Є.П. щодо винесення постанови про зупинення вчинення виконавчих дій від 24.05.2018 ВП №43035858 з примусового виконання наказу Господарського суду Дніпропетровської області від 21.02.2014 у справі №904/9569/13.

- визнати неправомірною постанову про зупинення вчинення виконавчих дій від 24.05.2018 ВП №43035858 з примусового виконання наказу Господарського суду Дніпропетровської області від 21.02.2014 у справі №904/9569/13.

2. Скарга мотивована тим, що державний виконавець безпідставно зупинив виконавче провадження. Скаржник вказував на порушення державним виконавцем ст.ст. 5, 18, 28 та п. 10 ст. 34 Закону України "Про виконавче провадження ".

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

3. Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 18.06.2019, залишеною без змін постановою Центрального апеляційного господарського суду від 21.08.2019, скаргу ДП "Газ України" НАК "Нафтогаз України" задоволено повністю.

Визнано неправомірними дії державного виконавця Макушева Є.П. щодо винесення постанов про зупинення вчинення виконавчих дій від 24.01.2018 та від 24.05.2018 ВП №№43035858 з примусового виконання наказу господарського суду Дніпропетровської області від 21.02.2014 у справі №904/9569/13. Визнано постанови про зупинення вчинення виконавчих дій від 24.01.2018 та від 24.05.2018 ВП №№43035858 неправомірними.

4. Аргументуючи судові рішення про задоволення скарги суди вказували на те, що у державного виконавця були відсутні підстави для зупинення виконавчого провадження, на підставі п. 10 ст. 34 Закону України "Про виконавче провадження", оскільки заборгованість виникла на підставі договору №14/12-220 від 28.05.2012 реструктуризації заборгованості, укладеного між ДК "Газ України" НАК "Нафтогаз України" та КП "Криворіжтепломережа", що виключає можливість зупинення виконавчого провадження, зважаючи на вимоги ч. 4 ст. 34 Закону України "Про виконавче провадження".

Короткий зміст вимог касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу

5. Не погоджуючись з висновками судів попередніх інстанцій, боржник звернувся з касаційною скаргою до Верховного Суду, в якій, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального права, просить суд касаційної інстанції скасувати ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 18.06.2019 та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 21.08.2019 та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні скарги.

6. Підставами для скасування судових рішень у справі скаржник вважає порушення і неправильне застосування судами попередніх інстанцій п. 10 ст. 34 Закону України "Про виконавче провадження" та ч. 1 ст. 5 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання та водовідведення за спожиті енергоносії ".

7. На думку скаржника, судами попередніх інстанцій не враховано, що боржника внесено до Реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості (далі - Реєстр), відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання та водовідведення за спожиті енергоносії", а тому державний виконавець, відповідно до вимог ст. 5 цього Закону та ст. 34 Закону України "Про виконавче провадження" правомірно зупинив виконавче провадження.

Узагальнений виклад позиції інших учасників справи

8. Стягувач у відзиві на касаційну скаргу боржника, посилаючись на безпідставність доводів та вимог, викладених у касаційній скарзі, просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення без змін.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

9. Як встановлено судами попередніх інстанцій, рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 04.02.2014 у справі №904/9569/13 позов задоволено частково. Стягнуто з КП "Криворіжтепломережа" на користь ДК "Газ України" НАК "Нафтогаз України" 894 717,22 грн заборгованості, пені 41 364,07 грн, штрафу 39 715,10 грн, 3% річних 26 377,24 грн та 24 465,06 грн судового збору. В частині стягнення заборгованості в сумі 140 000,00 грн провадження у справі припинено, на підставі п. 1-1 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України(в редакції чинній до 15.12.2017). В іншій частині позову відмовлено.

10. Цим рішенням встановлено, що заборгованість виникла у зв`язку з невиконанням КП "Криворіжтепломережа" договору № 14/12-220 від 28.05.2012 реструктуризації заборгованості.

11. На виконання вказаного рішення, господарським судом 21.02.2014 був виданий наказ №904/9569/13 (далі - Наказ).

12. Разом з цим, судами встановлено, що під час здійснення виконавчого провадження №43035858 з примусового виконання наказу, державним виконавцем Макушевим Є.П. були прийняті постанови від 24.01.2018 та 24.05.2018 ВП 43035858 про зупинення вчинення виконавчих дій, на підставі п. 10 ч.1 ст. 34 та ст. 35 Закону України "Про виконавче провадження".

13. Вказані постанови державним виконавцем Макушевим Є.П. прийнято за результатами розгляду заяви КП "Криворіжтепломережа" від 17.01.2018 №169/07, в якій КП "Криворіжтепломережа", зазначало, що підприємство внесено до Реєстру, а тому відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання та водовідведення за спожиті енергоносії", просило зупинити виконавче провадження з виконання вказаного Наказу.

Позиція Верховного Суду

14. Перевіривши повноту встановлення судами попередніх інстанцій обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального і процесуального права, заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши наведені у касаційній скарзі доводи, перевіривши матеріали справи, Верховний Суд вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

15. Відповідно до ст. 1291 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

16. Питання, пов`язані з примусовим виконанням судових рішень і рішень інших органів, врегульовано Законом України "Про виконавче провадження".

17. Відповідно до пункту 7 Розділу ХІІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про виконавче провадження" № 1404-VІІІ, який набрав чинності 05.10.2016 (далі - Закон № 1404-VIII), виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

18. Відповідно до ст. 1 Закону № 1404-VIII, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

19. Частина 1 ст. 5 Закону № 1404-VIII регламентує, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

20. Згідно частини 1 ст. 18 Закону № 1404-VIII - виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

21. Відповідно до частини 2 ст. 18 Закону № 1404-VIII - виконавець зобов`язаний:

1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом;

2) надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження;

3) розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання;

4) заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом;

5) роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.

22. Згідно п. 10 ч. 1 ст. 34 Закону № 1404-VIII, виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі включення підприємств, що виробляють, транспортують та постачають теплову енергію, надають послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що надають послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, послуги з постачання холодної води та послуги з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), до реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", з виконавчих проваджень, стягувачами за якими є Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", її дочірня компанія "Газ України", Публічне акціонерне товариство "Укртрансгаз", постачальники електричної енергії, а боржниками - підприємства, що виробляють теплову енергію, транспортують та постачають теплову енергію, надають послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, та підприємства централізованого водопостачання та водовідведення, що надають послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, послуги з постачання холодної води та послуги з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем).

23. Частина 4 статті 34 Закону № 1404-VIII передбачає, що виконавче провадження з підстави, передбаченої пунктом 10 частини першої цієї статті, зупиняється у частині стягнення заборгованості за спожитий природний газ, використаний станом на 1 липня 2016 року для виробництва теплової та електричної енергії, послуг з опалення та постачання гарячої води (з урахуванням суми неустойки (штрафу, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість за спожитий природний газ), крім заборгованості, раніше реструктуризованої (розстроченої та/або відстроченої), у тому числі згідно з рішенням суду.

24. Тобто, п. 10 ч. 1 ст. 34 Закону № 1404-VIII врегульовано питання зупинення виконавчого провадження в залежності від того хто є стягувачем (НАК "Нафтогаз України", її ДК "Газ України", ПАТ "Укртрансгаз", і постачальники електричної енергії) та боржниками (підприємства, що виробляють теплову енергію, транспортують та постачають теплову енергію, надають послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, та підприємства централізованого водопостачання та водовідведення, що надають послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, послуги з постачання холодної води та послуги з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем)), а частина 4 ст. 34 Закону України "Про виконавче провадження" визначає, в якій частині може бути зупинено виконавче провадження за спожитий природний газ використаний станом на 1 липня 2016 року, а саме, крім заборгованості, раніше реструктуризованої (розстроченої та/або відстроченої), у тому числі згідно з рішенням суду.

25. Разом з цим, як вказувалось, рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 04.02.2014 у справі №904/9569/13 стягнуто з КП "Криворіжтепломережа" на користь ДК "Газ України" НАК "Нафтогаз України" 894 717,22 грн заборгованості, яка виникла у зв`язку з невиконанням комунальним підприємством договору № 14/12-220 від 28.05.2012 реструктуризації заборгованості, пені 41 364,07 грн, штрафу 39 715,10 грн, 3% річних у сумі 26 377,24 грн та 24 465,06 грн судового збору. В частині стягнення заборгованості в сумі 140 000,00 грн провадження у справі припинено.

26. У судовому рішення також встановлено, що договором № 14/12-220 від 28.05.2012 сторонами реструктуризовано заборгованість, яка виникла у КП "Криворіжтепломережа" перед ДК "Газ України" НАК "Нафтогаз України" за договором поставки природного газу №06/10-1138-БО-5 від 14.10.2010. Судом також встановлено, що за договором реструктуризації № 14/12-220 від 28.05.2012 сторонами погоджено графік погашення заборгованості, саме з травня 2012 по квітень 2032.

27. Зважаючи на ці обставини справи та положення законодавства, суд касаційної інстанції погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що державним виконавцем неправомірно зупинено виконавче провадження, на підставі п. 10 ч. 1 ст. 34 Закону України "Про виконавче провадження", без врахування частини 4 ст. 34 Закону України "Про виконавче провадження". Суди вірно зазначили, що заборгованість, яка стягується на підставі Наказу, виникла на підставі договору реструктуризації, тобто фактично є реструктуризованою заборгованістю КП "Криворіжтепломережа" перед ДП "Газ України" НАК "Нафтогаз України", що виключає можливість зупинення виконавчого провадження.

28. Зазначеним відхиляються доводи касаційної скарги про те, що судами не враховано обставини внесення боржника до Реєстру і це як, вважає скаржник, є підставою для зупинення виконавчого провадження, а тому державний виконавець, відповідно до вимог п. 10 ст. 34 Закону України "Про виконавче провадження" та ст. 5 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання та водовідведення за спожиті енергоносії" правомірно зупинив виконавче провадження.

29. Крім того, суд відхиляє доводи скаржника, що внесення боржника до Реєстру є безумовною підставою для зупинення виконавчого провадження, оскільки зупинення виконавчого провадження на підставі п. 10 ст. 34 Закону України "Про виконавче провадження" має відбуватись з урахуванням всіх вимог ст. 34 Закону України "Про виконавче провадження". Саме з урахуванням, п. 10 вказаної статті, яка визначає коло суб`єктів (стягувач, боржник) на яких розповсюджується положення вказаної статті, частини 4 цієї статті, яка визначає на яку саме заборгованість розповсюджуються положення п. 10 статті, а саме на заборгованість, яка стягується за спожитий природний газ, який використано станом на 01.07.2016, за виключенням заборгованості, раніше реструктуризованої (розстроченої та/або відстроченої), у тому числі згідно з рішенням суду,

30. Колегія суддів не приймає до уваги, як такі, що мають значення, доводи скаржника в обґрунтування підстав для скасування рішень місцевого та апеляційного суду на необхідність врахування правової позиції, викладеної Верховним Судом у постанові від 02.05.2018 у справі № 915/2210/15. Предметом спору в якій є стягнення заборгованості за договором поставки, договору про реструктуризацію заборгованості між сторонами не укладалось. Ухвалою суду приймалося рішення про розстрочення виконання рішення, підприємство внесено до Реєстру теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії. Таким чином, фактичні обставини, які формують зміст правовідносин у справі №904/9569/13 не є аналогічними, так само як і спірні правовідносини не є подібними.

31. Таким чином, суд касаційної інстанції констатує, що суди надавши повну та всебічну оцінку обставинам справи з правильним застосуванням положень матеріального права з дотриманням процесуальних норм, дійшли до обґрунтованого висновку про задоволення скарги на дії державного виконавця Макушева Є.П. та визнання неправомірними дій державного виконавця щодо винесення постанов про зупинення вчинення виконавчих дій від 24.01.2018 та від 24.052018 ВП №43035858 з примусового виконання наказу господарського суду Дніпропетровської області від 21.02.2014 у справі №904/9569/13, на підставі п. 10 ст. 34 Закону України "Про виконавче провадження".

32. Відповідно до статті 300 ГПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази. Інших обґрунтованих доводів щодо неправильності застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права касаційна скарга не містить.

33. Інші аргументи касаційної скарги стосуються питань, пов`язаних або із встановленими обставинами справи, або з оцінкою доказів у ній, що виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції, визначених статтею 300 ГПК України.

34. Саме лише прагнення скаржника здійснити нову перевірку обставин справи та переоцінку доказів у ній не є підставою для скасування оскаржуваних судових рішень.

35. Враховуючи наведені положення законодавства та обставини, встановлені судами, зважаючи на межі перегляду справи судом касаційної інстанції, передбачені статтею 300 ГПК України, колегія суддів зазначає, що судові рішення у справі прийнято із додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому відсутні підстави для скасування судових рішень отже, суд касаційної інстанції дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а ухвали суду першої інстанції та постанови апеляційного господарського суду без змін.

36. Колегія суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду зазначає, що Європейський суд з прав людини в рішенні від 20.07.2004 у справі "Шмалько проти України" вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвеція), для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду.

37. Право на суд, захищене статтею 6 Конвенції, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (рішення Європейського суду з прав людини від 19.03.1997 у справі "Горнсбі проти Греції").

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

38. Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та апеляційної інстанції без змін, а скаргу - без задоволення.

39. Суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права (частина 1 статті 309 ГПК України).

40. Враховуючи межі перегляду справи у касаційній інстанції, колегія суддів вважає, що обґрунтованих доводів щодо неправильності застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права касаційна скарга не містить, доводи скарги не спростовують висновків судів попередніх інстанцій щодо наявності підстав для задоволення скарги на дії державного виконавця Макушева Є.П, а тому визначені законом підстави для зміни або скасування ухвали чи постанови відсутні.

Розподіл судових витрат

41. Оскільки підстав для скасування оскаржуваних судових рішень немає, судовий збір за подання касаційної скарги слід покласти на скаржника.

42. Ураховуючи наведене та керуючись ст.ст. 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Комунального підприємства теплових мереж "Криворіжтепломережа" залишити без задоволення.

2. Постанову Центрального апеляційного господарського суду від 21.08.2019 та ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 18.06.2019 у справі №904/9569/13 без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О.А. Кролевець

Судді Н.М. Губенко

О.О. Мамалуй