ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2019 року Справа № 924/414/19

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Миханюк М.В., суддя Коломис В.В. , суддя Крейбух О.Г.

секретар судового засідання Полюхович І.Г.

за участю представників сторін

позивача: Конопліцького І.В., адвоката за довіреністю №14-325 від 09.08.2019 року,

відповідача: Потапової Н.А., виконавчого директора, наказ від 22.12.2018р. №387-к

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України, на рішення господарського суду Хмельницької області, ухваленого 05.09.19р. суддею Крамаром С.І. о 14:50 год. у м.Хмельницькому, повний текст складено 16.09.19р. у справі № 924/414/19

за позовом Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м.Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Шепетівка Енергоінвест", м. Шепетівка Хмельницької області

про стягнення 13 577 941,64грн., з яких: 6 895 889,95грн. - основного боргу, 3 172 562,37грн. - пені, 608 130,61грн. - 3% річних, 2 901 358,71 грн. - інфляційних втрат

ВСТАНОВИВ:

03.05.2019 року до господарського суду Хмельницької області надійшла позовна заява Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ до Товариства з обмеженою відповідальністю "Шепетівка Енергоінвест", м. Шепетівка Хмельницької області про стягнення 13 577 941,64грн., з яких: 6 895 889,95грн. - основного боргу, 3 172 562,37грн. - пені, 608 130,61грн. - 3% річних, 2 901 358,71грн. - інфляційних втрат у зв`язку з неналежним виконання умов договору купівлі-продажу природного газу №3110/15-БО-34 від 05.12.2014р.

Рішенням господарського суду Хмельницької області від 05.09.2019 року позов Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м.Київ до Товариства з обмеженою відповідальністю "Шепетівка Енергоінвест", м.Шепетівка Хмельницької області про стягнення 13 577 941,64грн., з яких: 6 895 889,95грн. - основного боргу, 3 172 562,37грн. - пені, 608 130,61грн. - 3% річних, 2 901 358,71грн. - інфляційних втрат задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Шепетівка Енергоінвест" (30400, Хмельницька область, м. Шепетівка, вул. Героїв Небесної сотні, буд. 95, ) на користь Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01601, м. Київ, вул. Б.Хмельницького, 6, ) 6 895 889,95грн. (шість мільйонів вісімсот дев`яносто п`ять тисяч вісімсот вісімдесят дев`ять гривень 95 коп.) основного боргу, 1 586 281,19грн. (один мільйон п`ятсот вісімдесят шість тисяч двісті вісімдесят одну гривню 19 коп.) пені, 608 130,61грн. (шістсот вісім тисяч сто тридцять гривень 61 коп.) 3% річних, 2 767 559,95грн. (два мільйони сімсот шістдесят сім тисяч п`ятсот п`ятдесят дев`ять гривень 95 коп.) інфляційних втрат, 201 652,80грн. (двісті одну тисячу шістсот п`ятдесят дві гривні 80 коп.) витрат зі сплати судового збору.

В обґрунтування рішення, суд з посиланням на п. 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ст.ст. 173, 193 ГК України, ст.ст.525, 530, 612, 629, 692, 712 ЦК України, умови договору купівлі-продажу природного газу №3110/15-БО-34 від 05.12.2014р., вказав, що оплату за отриманий згідно з договором природний газ, відповідач здійснив лише частково у сумі 7 524 469,85грн., що підтверджується випискою по операціях за договором №3110/15-БО-34 від 05.12.2014р. за період з 01.01.2015р. по 28.02.2018р. Таким чином, заборгованість відповідача за природний газ згідно договору становить 6 895 889,95грн. яка і підлягає стягненню з останнього.

Щодо стягнення пені, 3% річних суд, з посиланням на ст.199, 233 ГПК України, ст. ст. 509, 546, 549, 551,627 ЦК України, умови договору купівлі-продажу природного газу №3110/15-БО-34 від 05.12.2014р., рішення Конституційного Суду від 11.07.2013р. №7-рп/2013 вказав, що перевіривши нарахування пені та 3 % річних вони є обґрунтованими та арифметично вірними, а тому, вимоги про їх стягнення підлягають до задоволення. Разом з тим, суд дійшов до висновку про наявність підстав для зменшення пені до 50 %.

Щодо нарахування інфляційних, суд з посиланням на ст. 625 ЦК України, постанову Верховного Суду у справі №924/312/18 від 13.02.2019р., Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», ч.1 ст. 61 Конституції України зазначив, що подвійне нарахування позивачем інфляційних втрат суперечить як змісту ч.2 ст.625 ЦК України (відповідальність за порушення грошового зобов`язання), так і приписам ч.1 ст.61 Конституції України, згідно якої ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. А тому, суд дійшов висновку про безпідставність повторного нарахування позивачем інфляційних втрат на суму несвоєчасно погашеного відповідачем боргу, який включає в себе борг, скорегований на індекс інфляції за попередній місяць. Здійснивши власний перерахунок (за допомогою програми „Законодавство) суд прийшов до висновку, що позивачем правомірно нараховані інфляційні втрати за визначені періоди у розмірі 2 767 559,95грн. В решті нарахованих сум інфляційних втрат слід відмовити.

Не погодившись із винесеним рішенням, позивач звернувся з апеляційною скаргою в якій просить рішення господарського суду Хмельницької області від 05.09.2019 року у справі №924/414/19 в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо стягнення неустойки у сумі 1 586 281,18 грн. та 113 798,76 грн. інфляційних втрат, скасувати. Прийняти в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги Акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України щодо стягнення неустойки у сумі 1 586 281,18 грн. та 113 798,76 грн. інфляційних втрат, у стягненні яких було відмовлено, задовольнити. Судові витрати у справі покласти на відповідача.

Щодо зменшення судом першої інстанції пені, зазначає таке.

Так, з посиланням на ст. 233 ГК України, ст. 551 ЦК України, постанову ВГСУ від 08.04.2015р. у справі №902/1568/14 вказує, що під час зменшення пені судом не було враховано інтереси позивача; не враховано те, що нараховані штрафні санкції не є надмірно великими в порівнянні з невиконаним зобов`язанням за договором; суд керуючись лише власним переконанням та "сухими" посиланнями на важкий матеріальний стан відповідача зменшив розмір нарахованих санкцій; зменшення розміру пені суперечить принципам розумності, справедливості, добросовісності, що призводить до зловживання з боку боржника.

Судом не враховано те, що відсутність вини відповідача у виникненні боргу, його важкий фінансовий стан не є винятковим випадком та підставою для зменшення неустойки.

Суд не надав належної оцінки ступеню виконання зобов`язання боржником, не виконавши при цьому вимоги закону щодо оцінки майнового стану сторін, які беруть участь у зобов`язанні, та інших інтересів сторін, що заслуговують на увагу, що призвело до порушення судами приписів статті 233 ГК України, статей 525, 526, 551, 599, 625 Цивільного кодексу України.

Щодо нарахування інфляційних втрат, вказує наступне.

Звертає увагу, що нарахування інфляційних втрат за наступний період було здійснено позивачем з урахуванням збільшення суми боргу на індекс інфляції попереднього місяця, правомірність такого нарахування підтверджується постановами Верховного Суду від 17.07.2018 року у справі №904/10242/17 та постановою Верховного Суду у складі об`єднаної палати касаційного господарського суду від 05.07.2019року у справі №905/600/18.

А тому, не погоджується із зменшенням судом першої інстанції інфляційних нарахувань, відповідно до здійсненого ним розрахунку. При цьому, апелянт звертає увагу, що механізм розрахунку відповідає нормам законодавства та сформованій практиці Верховного Суду.

Відзиву на апеляційну скаргу від відповідача не надійшло, що відповідно до ч. 3 ст. 263 ГПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

19.11.2019 року від Товариства з обмеженою відповідальністю "Шепетівка Енергоінвест" надійшло клопотання про приєднання документів до матеріалів справи, а саме: копію листа Шепетівської міської ради №01-30/3552 від 16.10.2019р., копію рішення Шепетівської міської ради №1 від 11.10.2019р. з додатком №1, копію листа Шепетівського міськрайонного відділу ДВС від 04.11.2010р. №31838, копію постанови ВП №60152820 від 31.10.2019р. про закінчення виконавчого провадження.

Відповідач підтримав подане клопотання про долучення документів. Вказав, що вказані документи не були подані до суду першої інстанції, оскільки ці докази не існували ні під час розгляду справи господарським судом Хмельницької області, ні на дату прийняття оскаржуваного рішення.

Зазначає, що відповідно до рішення Шепетівської міської ради №1 від 11.10.2019 року «Про стан виконання рішення 31 від 06.11.2017р.», а саме п.п.12,13 Шепетівська міська рада Хмельницької області взяла на себе зобов`язання виступити гарантом щодо виконання зобов`язань Шепетівським підприємством теплових мереж за договорами реструктуризації заборгованості, які укладені на виконання вимог Закону України № 1730 «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання та водовідведення за спожиті енергоносії».

Звертає увагу, що відповідно до вимог ст. 22 Закону України «Про теплопостачання» та ст. 5 Закону України № 1730 «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання та водовідведення за спожиті енергоносії» до Шепетівського підприємства теплових мереж перейшли зобов`язання у сумі 13 577 941,64 грн. за Договором купівлі- продажу природного газу № 3110/15-БО-34 від 05.12.2014 р..

Таким чином вважає, що відбудеться подвійне стягнення заборгованості.

Представник позивача щодо поданого клопотання зазначив, що вказані документи жодним чином не впливають на розгляд справи, оскільки є спір щодо стягнення заборгованості. В подальшому, враховуючи вказані обставини, після винесення рішення по справі вони звернуться в суд першої інстанції із заявою про переведення боргу відповідно до ст. 22 Закону України «Про теплопостачання».

Судова колегія ухвалила долучити подані документи до матеріалів справи, при цьому оцінку їм буде надано в процесі розгляду скарги.

В судовому засіданні представник позивача підтримав доводи викладені в апеляційній скарзі з підстав викладених у ній та надав пояснення в обґрунтування своєї позиції. Просить рішення господарського суду Хмельницької області від 05.09.2019 року у справі №924/414/19 в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо стягнення неустойки у сумі 1 586 281,18 грн. та 113 798,76 грн. інфляційних втрат, скасувати. Прийняти в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги Акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України щодо стягнення неустойки у сумі 1 586 281,18 грн. та 113 798,76 грн. інфляційних втрат, у стягненні яких було відмовлено, задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечила проти задоволення апеляційної скарги та надала пояснення на обґрунтування своєї позиції. Просить рішення господарського суду Хмельницької області від 05.09.2019 року у справі №924/414/19 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Заслухавши пояснення представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши повноту з`ясування та доведеність всіх обставин, що мають значення для справи, відповідність висновків, викладених в рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи, правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права при винесенні оскарженого рішення, колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 05.12.2014р. між публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (надалі - продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Шепетівка Енергоінвест" (надалі - покупець) укладено договір купівлі-продажу природного газу №3110/15-БО-34 (далі - договір), відповідно до п. 1.1 якого продавець зобов`язується передати у власність покупцю у 2015 році природний газ, ввезений на митну територію України НАК „Нафтогаз України за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити цей газ (надалі газ) на умовах цього договору.

Газ, що продається за цим договором, використовується покупцем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами та організаціями (надалі споживачам покупця) (п. 1.2 договору).

Пунктом 2.1 договору сторонами погоджено, що продавець передає покупцеві з 01.01.2015р. по 31.12.2015р. газ орієнтовним обсягом до 2 730,000тис. куб. метрів, в тому числі по місяцях кварталів (тис.куб.м.): Ікв. 1530,0тис куб.метрів (січень 570,0тис. куб. метрів, лютий 510,0тис. куб. метрів, березень 450,0тис. куб. метрів); ІІкв. 150,0тис. куб.метрів (квітень 150,0тис.куб.метрів, травень - червень 0 тис. куб. метрів); ІІІкв. 0 тис.куб.метрів (липень вересень 0 тис. куб. метрів); ІУкв. 1050,0 тис.куб.метрів (жовтень 150,0тис.куб.метрів, листопад 370,0тис. куб.метрів, грудень 530,0 тис.куб.метрів).

Згідно з п. 3.1 договору, право власності на газ переходить від продавця до покупця в пунктах приймання передачі.

Приймання-передача природного газу, переданого продавцем покупцеві у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу. Обсяг використання газу покупцем у відповідному місяці поставки встановлюється шляхом складання добових обсягів, визначених на підставі показників комерційного вузла/вузлів обліку газу покупця (п. 3.3 договору). (...) Акти є підставою для остаточних розрахунків між сторонами (п. 3.4 договору).

Відповідно до 5.1 договору, ціна (граничний рівень ціни) на газ і тарифи на його транспортування установлюються уповноваженим державною владою України органом.

Пунктом 5.2. сторони визначили, що ціна (до сплати) за 1000 куб.м. природного газу становить 6384,70грн., крім того податок на додану вартість (ПДВ) - 20% - 1276,94грн. Усього до сплати разом з податком на додану вартість 7661,64грн.

Оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу (п. 6.1 договору).

Згідно з п. 7.2 договору, у разі невиконання покупцем умов пункту 6.1 цього договору він зобов`язується сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Строк, у межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав за цим договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, пені, штрафів, інфляційних нарахувань, відсотків річних, встановлюється тривалістю 5 (п`ять) років (п. 9.3 договору).

Відповідно до розділу 11 договору, він набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками, і діє в частині реалізації газу до 31.12.2015р., а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.

Договір підписаний представниками сторін та скріплений відтисками їхніх печаток.

23.02.2015р. між сторонами договору укладено додаткову угоду №1 до договору №3110/15-БО-34 від 05.12.2014р., згідно якої сторони внесли зміни щодо ціни газу. Зокрема, виклали п. 5.2. договору в наступній редакції: „Ціна (до сплати) за 1000 куб.м. газу за цим договором становить 6 180,70грн., крім того податок на додану вартість (ПДВ) - 20% - 1236,14грн. Усього до сплати разом з податком на додану вартість 7416,84грн.

Додатковою угодою №2 від 18.03.2015р. до зазначеного договору купівлі-продажу природного газу, сторони визначили ціну (до сплати) газу за 1000куб.м. газу у розмірі 9444,70грн., крім того ПДВ 20% - 1888,94грн., всього з ПДВ 11 333,64грн.

Додатковою угодою №3 від 15.04.2015р. до договору купівлі-продажу природного газу №3110/15-БО-34 від 05.12.2014р. сторони визначили ціну газу до сплати за 1000 куб.м природного газу 8000,20грн., крім того ПДВ 20% - 1600,04грн., всього з ПДВ 9600,24грн.

Додатковою угодою №4 від 29.05.2015р. до договору №3110/15-БО-34 від 05.12.2014р. сторони визначили ціну газу до сплати за 1000 куб.м природного газу 7602,40грн., крім того ПДВ 20% - 1520,48грн., всього з ПДВ 9122,88грн.

Додатковою угодою №5 від 12.06.2015р. до договору купівлі-продажу природного газу сторони визначили ціну газу до сплати за 1000 куб.м природного газу 7388,20грн., крім того ПДВ 20% - 1477,64грн., всього з ПДВ 8865,84грн.

Додатковою угодою №6 від 27.07.2015р. до договору купівлі-продажу природного газу №3110/15-БО-34 від 05.12.2014р. сторони визначили ціну газу до сплати за 1000 куб.м природного газу 7395,50грн., крім того ПДВ 20% - 1479,10грн., всього з ПДВ 8874,60грн..

Додатковою угодою №7 від 30.07.2015р. до договору №3110/15-БО-34 від 05.12.2014р. сторони встановили порядок зарахування коштів за наявності заборгованості покупця перед продавцем за цим договором.

Додатковою угодою №8 від 21.10.2015р. до договору купівлі-продажу природного газу, сторони визначили ціну газу до сплати з 01.10.2015р. по 31.10.2015р. за 1000 куб.м природного газу 7421,10грн., крім того ПДВ 20% - 1484,22грн., всього з ПДВ 8905,32грн. А також встановили, що при визначенні ціни на газ, використаний за цим договором у звітному періоді, приймають ціни/тарифи, визначені відповідно до п. 5.3. договору, які зазначаються в акті-приймання передачі природного газу.

Додатковою угодою №9 від 22.10.2015р. до договору купівлі-продажу природного газу №3110/15-БО-34 від 05.12.2014р. сторони визначили ціну газу до сплати за 1000 куб.м природного газу 7288,12грн., крім того ПДВ 20%, всього з ПДВ 8745,74грн.

Додатковою угодою №10 від 02.11.2015р. до договору купівлі-продажу природного газу №3110/15-БО-34 від 05.12.2014р. сторони встановили, що у разі якщо оплата за газ здійснюється з поточного рахунку із спеціальним режимом використання покупця і на нього надходить недостатньо коштів для своєчасної оплати використаного природного газу, покупець зобов`язується здійснити будь-які дії в межах чинного законодавства для виконання п. 6.1. цього договору.

Додатковою угодою №11 від 25.11.2015р. до договору №3110/15-БО-34 від 05.12.2014р. сторони визначили ціну газу до сплати за 1000 куб.м природного газу 7292,58грн., крім того ПДВ 20%, всього з ПДВ 8751,10грн.

Додаткові угоди підписані та скріплені печатками сторін.

Відповідно до Актів приймання-передачі від 31.01.2015р., від 28.02.2015р., від 31.03.2015р., від 30.04.2015р., від 31.10.2015р., від 30.11.2015р., від 31.12.2015р. НАК „Нафтогаз передано, а ТОВ „Шепетівка Енергоінвест отримано природного газу на загальну суму 14 420 359,80грн., а саме: за січень 2015 р. на суму 2 649 808,83грн. (природний газ 2 497 619,24грн., транспортування 152 189,59грн.); за лютий 2015 р. на суму 2 205 115,53грн. (природний газ 2 074 286,36грн., транспортування 130 829,17грн.); за березень 2015 р. на суму 2 660 606,00грн. (природний газ 2 557 305,28грн., транспортування 103 300,72грн.); за квітень 2015 р. на суму 948 302,12грн. (природний газ 870 519,58грн., транспортування 77 782,54грн.); за жовтень 2015 р. на суму 1 208 158,05грн. (природний газ 1 095 972,29грн., транспортування 112 185,76грн.); за листопад 2015 р. на суму 2 133 498,02грн. (природний газ 1 931 773,36грн., транспортування 201 724,66грн.); за грудень 2015 р. на суму 2 614 871,25грн. (природний газ 2 367 783,41грн., транспортування 247 087,84грн.). Акти підписані та скріплені печатками сторін.

Згідно виписки банківських операцій позивача, ТОВ „Шепетівка Енергоінвест здійснив оплату поставленого газу в розмірі 7 524 469,85грн.

У зв`язку із частковою та несвоєчасною оплатою вартості поставленого та отриманого природного газу у 2015р. за договором №3110/15-БО-34 від 05.12.2014р., позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 6 895 889,95грн. - основного боргу, 3 172 562,37грн. - пені, 608 130,61грн. - 3% річних, 2 901 358,71грн. - інфляційних втрат.

Як зазначалося вище, рішенням господарського суду Хмельницької області від 05.09.2019 року позов Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м.Київ до Товариства з обмеженою відповідальністю "Шепетівка Енергоінвест", м.Шепетівка Хмельницької області про стягнення 13 577 941,64грн., з яких: 6 895 889,95грн. - основного боргу, 3 172 562,37грн. - пені, 608 130,61грн. - 3% річних, 2 901 358,71грн. - інфляційних втрат задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Шепетівка Енергоінвест" (30400, Хмельницька область, м. Шепетівка, вул. Героїв Небесної сотні, буд. 95, ) на користь Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01601, м. Київ, вул. Б.Хмельницького, 6, ) 6 895 889,95грн. (шість мільйонів вісімсот дев`яносто п`ять тисяч вісімсот вісімдесят дев`ять гривень 95 коп.) основного боргу, 1 586 281,19грн. (один мільйон п`ятсот вісімдесят шість тисяч двісті вісімдесят одну гривню 19 коп.) пені, 608 130,61грн. (шістсот вісім тисяч сто тридцять гривень 61 коп.) 3% річних, 2 767 559,95грн. (два мільйони сімсот шістдесят сім тисяч п`ятсот п`ятдесят дев`ять гривень 95 коп.) інфляційних втрат, 201 652,80грн. (двісті одну тисячу шістсот п`ятдесят дві гривні 80 коп.) витрат зі сплати судового збору.

При цьому, АТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" не погоджується із вказаним рішенням лише в частині відмови в задоволенні позову щодо 113 798,76 грн. інфляційних втрат та в частині зменшення пені на 50 % до 1 586 281,18 грн.

Таким чином, в силу вимог ст. 269 ГПК України судова колегія переглядає рішення суду першої інстанції лише в частині правомірності нарахування інфляційних втрат та в частині зменшення пені.

Щодо нарахування пені, суд апеляційної інстанції вказує таке.

За приписами частини першої статті 230 ГК України, пункту 3 частини першої статті 611 ЦК України, у разі порушення правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня).

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (стаття 549 ЦК України ).

Судом першої інстанції встановлено, що відповідач на підставі статті 233 ГК України звернувся до місцевого господарського суду із заявою, викладеною у письмових поясненнях, у якій просив суд зменшити розмір штрафних санкцій, заявлених позивачем до стягнення, а саме зменшити розмір заявленої до стягнення пені на 90%. В обґрунтування зазначеного клопотання відповідач посилався, зокрема, на те, що ТОВ «Шепетівка Енергоінвест» є збитковим підприємством, що підтверджується балансом (звіт про фінансовий стан) станом на 31.12.2018р.; звітом про фінансові результати (звіт про сукупний дохід) за 2018р.; балансом (звітом про фінансовий стан) станом на 30.06.2019р.; звітом про фінансові результати (звіт про сукупний дохід) за перше півріччя 2019р..

Відповідно до статті 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому, повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні, не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Право суду зменшувати розмір неустойки передбачене також частиною третьою статті 551 ЦК України.

Аналіз приписів статей 551 ЦК України, 233 ГК України дає підстави для висновку про те, що право суду зменшити заявлені до стягнення суми штрафних санкцій пов`язане з наявністю виняткових обставин, встановлення яких вимагає надання оцінки; господарський суд повинен надати оцінку поданим учасниками справи доказам та обставинам, якими учасники справи обґрунтовують наявність підстав для зменшення штрафних санкцій, так і заперечення інших учасників щодо такого зменшення. Вирішуючи питання про зменшення розміру пені, яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки порівняно з розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є цей випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причин неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків та ін. При цьому, обов`язок доведення існування обставин, які можуть бути підставою для зменшення розміру заявленої до стягнення суми пені, покладається на особу, яка заявляє відповідне клопотання.

Відповідно до частини третьої статті 13, частини першої статті 76, частини першої статті 78, частини першої статті 79 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Згідно зі статтею 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Отже, вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи із інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначного прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (у тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

Зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 10.09.2019 зі справи № 904/4685/18).

Як убачається зі змісту рішення у справі, місцевий господарський суд, зменшуючи на 50% розмір пені, на підставі розгляду усіх обставин справи та оцінки зібраних у справі доказів, установив наявність тих виняткових обставин, з якими законодавство пов`язує можливість зменшення розміру неустойки.

При цьому, слід зазначити, що чинним законодавством не врегульований розмір (відсоткове співвідношення) можливого зменшення штрафних санкцій. Відповідно, таке питання вирішується господарським судом згідно зі статтею 86 ГПК України, тобто за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Разом з тим, судом враховується, що з відповідача підлягають стягненню на користь позивача, крім пені, 3% річних та інфляційні втрати.

Доводи скаржника про те, що зменшення судом розміру пені завдає йому збитків, і при зменшенні пені суди не дослідили негативні наслідки, спричинені позивачеві, колегія суддів зазначає, що відповідно до норм статей 73, 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, між тим, під час вирішення даного спору, позивачем не надано, а відтак матеріали справи не містять доказів, які підтверджують наявність у позивача збитків, які б були спричинені простроченням саме відповідача.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вказує, що суд першої інстанції врахував, також, майнові інтереси позивача, оскільки зменшив розмір неустойки саме на 50%, а не на 90%, як просив відповідач, що, в свою чергу, спростовує доводи апеляційної скарги про зворотнє.

Таким чином, суд першої інстанцій, у вирішенні питання про зменшення нарахованої до стягнення суми пені, перевірив доводи сторін щодо їх фінансового стану, врахував їх майнові інтереси, а також те, що газ за вказаним договором передавався виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами та організаціями.

Доводи скаржника на те, що місцевим господарським судом у розгляді справи порушені приписи статті 233 ГК України, статей 525, 526, 551, 599, 625 ЦК України не знайшли свого підтвердження у розгляді апеляційної скарги останнього.

Щодо нарахування інфляційних втрат, слід вказати таке.

Відповідно до статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних з простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи із положень зазначеної норми, нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Вимагати сплати суми боргу з врахуванням індексу інфляції, а також 3% річних є правом кредитора, яким останній наділений в силу нормативного закріплення зазначених способів захисту майнового права та інтересу.

Нарахування інфляційних втрат здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому до розрахунку мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

До аналогічного висновку прийшов і Верховний Суд у постановах від 17.07.2018 року у справі №904/10242/17, від 04.12.2018р. у справі №913/63/18, від 09.10.2019 р. у справі №904/4083/18 та Верховний Суд у складі об`єднаної палати касаційного господарського суду у постанові від 05.07.2019. у справі №905/600/18.

Відповідно до ч. 4 ст. 236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Таким чином, судова колегія, перевіривши розрахунок інфляційних втрат, який здійснений місцевим господарським судом, вважає його помилковим, а розрахунок позивача правильним та арифметично вірним, з урахуванням висновків Верховного Суду, тому вимога про стягнення 113 798,76 грн. інфляційних втрат, у задоволенні яких було відмовлено підлягає до задоволення.

Враховуючи вказане, судова колегія зазначає, що відображені вище висновки суду першої інстанції щодо відмови у стягненні інфляційних втрат у повному обсязі є помилковими, оскільки неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, а позивачем по справі правильно визначений розмір інфляційних втрат, механізм розрахунку, відповідно до норм чинного законодавства та практики Верховного Суду.

Щодо долучених відповідачем до матеріалів справи документів, а саме: копії листа Шепетівської міської ради №01-30/3552 від 16.10.2019р., копії рішення Шепетівської міської ради №1 від 11.10.2019р. з додатком №1, копії листа Шепетівського міськрайонного відділу ДВС від 04.11.2010р. №31838, копії постанови ВП №60152820 від 31.10.2019р. про закінчення виконавчого провадження, які підтверджують перехід зобов`язань у сумі 13 577 941,64 грн. за договором купівліпродажу природного газу №3110/15 БО-34 від 05.12.2014р. до Шепетівського підприємства теплових мереж, такі докази не беруться судовою колегією до уваги, оскільки розцінюються, як нові докази, які не існували на момент винесення рішення судом першої інстанції.

При цьому, судова колегія, зауважує, що враховуючи вказані обставини, після винесення рішення по справі позивач не позбавлений права звернутися до суду першої інстанції із заявою про переведення боргу відповідно до ст. 22 Закону України «Про теплопостачання».

Згідно із п.2 ч.1 ст.275 ГПК України, апеляційна інстанція за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.277 ГПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є, зокрема, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими.

За таких обставин, Північно-західний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга АТ НАК Нафтогаз України підлягає частковому задоволенню, а рішення господарського суду Хмельницької області від 05.09.2019 року у справі №924/414/19 скасуванню в частині відмови в стягненні 113 798,76 грн. інфляційних втрат. В решті рішення підлягає залишенню без змін.

Крім того, в силу вимог ст. 129 ГПК України судовий збір в сумі 2016,32 грн. підлягає достягненню з відповідача на користь позивача за подачу позову.

Разом з тим, судовий збір в сумі 2560,47 грн. у зв`язку із частковим задоволенням апеляційної скарги, підлягає стягненню з відповідача за подачу апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 269, 270, 273, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на рішення господарського суду Хмельницької області від 05.09.19р. у справі № 924/414/19 задоволити частково.

2. Рішення господарського суду Хмельницької області від 05.09.19р. у справі №924/414/19 скасувати в частині відмови в стягненні 113 798,76 грн. інфляційних втрат. Прийняти в цій частині нове рішення.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Шепетівка Енергоінвест" (30400, Хмельницька область, м. Шепетівка, вул. Героїв Небесної сотні, буд. 95, ) на користь Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01601, м. Київ, вул. Б.Хмельницького, 6, ) 113 798,76 грн.- інфляційних втрат та 2016,32 грн. витрат зі сплати судового збору за подачу позову.

В решті рішення залишити без змін.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Шепетівка Енергоінвест" (30400, Хмельницька область, м. Шепетівка, вул. Героїв Небесної сотні, буд. 95, ) на користь Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01601, м. Київ, вул. Б.Хмельницького, 6, ) та 2560,47 грн. витрат зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги.

4. Видачу наказів доручити господарському суду Хмельницької області.

5. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду в строк та в порядку, встановленому ст. ст. 287-291 ГПК України.

6. Справу №924/414/19 повернути до господарського суду Хмельницької області.

Повний текст постанови складений "21" листопада 2019 р.

Головуючий суддя Миханюк М.В.

Суддя Коломис В.В.

Суддя Крейбух О.Г.