ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

про відмову у відкритті апеляційного провадження

"28" листопада 2019 р. Справа№ 42/254

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Остапенка О.М.

суддів: Отрюха Б.В.

Грека Б.М.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Голденграунд" на рішення Господарського суду міста Києва від 15.11.2011 року

у справі № 42/254 (головуючий суддя Паламар П.І., судді: Любченко М.О., Підченко Ю.О.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Меджестік"

до Публічного акціонерного товариства "Сведбанк"

про визнання договорів недійсними

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 15.11.2011 року у справі №42/254, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 28.12.2011 року та постановою Вищого господарського суду України від 14.02.2012 року, позов задоволено частково. Визнано недійсними іпотечні договори №№14/42353/Н-150206/І, 15/42353/Н-150206/І від 18.05.2007, укладені між ПАТ "Сведбанк" як правонаступником АКБ "ТАС-комерцбанк" та ТОВ "Меджестік"; стягнуто з ПАТ "Сведбанк" на користь ТОВ "Меджестік" 56,67 грн. витрат по оплаті державного мита, 157,33 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. В позові в іншій частині позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням місцевого господарського суду, у грудні 2018 року ТОВ "Голденграунд" (особа, яка не є учасником справи) звернулося до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення частково та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в частині визнання недійсними іпотечних договорів № 14/42353/Н-150206/I та 15/42353/Н-150206/І від 18.05.2007, укладених між ТОВ "Меджестік" та АКБ "ТАС-Комецбанк".

В обґрунтування апеляційної скарги скаржник зазначає, що оскаржуване рішення безпосередньо стосується його прав та інтересів, оскільки судом визнано недійсними Іпотечні договори, якими було забезпечено виконання зобов`язань ТОВ "Меджестік" за Кредитним договором № 6/42353/Н-191206/К від 18.05.2007, залишивши єдиним забезпечення - іпотеку майнового поручителя ТОВ "Голденграунд". При цьому, ТОВ "Голденграунд" вказує, що не було повідомлено про розгляд даної справи та не було залучено до участі у справі, в той час, як на думку апелянта, рішення суду навіть не опосередковано, а прямо стосується його прав та інтересів

Одночасно в апеляційній скарзі скаржником заявлено клопотання про відновлення пропущеного процесуального строку подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду міста Києва від 15.11.2011 року у справі №42/254, яке обґрунтовано тим, що ТОВ "Голденграунд" не було ні повідомлено про розгляд справи, ні залучено до участі у даній справі.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.01.2019 року клопотання ТОВ "Голденграунд" про поновлення строку на подання апеляційної скарги задоволено, відновлено ТОВ "Голденграунд" строк для подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду міста Києва від 15.11.2011 року у справі №42/254, відкрито апеляційне провадження за вказаною апеляційною скаргою, зупинено дію оскаржуваного рішення та призначено справу до розгляду на 25.01.2019 року в порядку ст. 272 ГПК України в редакції з 15.12.2017 року.

25.01.2019 року до Північного апеляційного господарського суду від АТ "РВС БАНК" надійшла заява про заміну сторони правонаступником у справі №42/254, а від ліквідатора ТОВ "Меджестік" Гонти О.А. - заява про відмову від позову, у якій ТОВ "Меджестік" в особі ліквідатора Гонти О.А. просив прийняти відмову від позову у справі №42/254, визнати нечинним рішення Господарського суду міста Києва від 15.11.2011 року у справі №42/254 та закрити провадження у даній справі.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.01.2019 року у справі № 42/254 заяву АТ "РВС БАНК" про заміну сторони правонаступником задоволено. Замінено відповідача у справі №42/254 з ПАТ "Сведбанк" на його правонаступника - АТ "РВС БАНК". Заяву позивача ТОВ "Меджестік" про відмову від позову у справі №42/254 задоволено. Прийнято відмову від позову позивача ТОВ "Меджестік" у справі №42/254. Визнано нечинним рішення Господарського суду міста Києва від 15.11.2011 року у справі №42/254. Провадження у справі №42/254 закрито.

Постановою Верховного Суду від 10.10.2019 року у справі №42/254 клопотання АТ "РВС БАНК" про закриття касаційного провадження від 01.10.2019 (вх.№ 8225/2019Д9), від 10.10.2019 (вх.№8225/2019Д12), від 10.10.2019 (вх.№ 8225/2019Д13) залишено без задоволення. Касаційну скаргу Компанії Пресан ЛТД задоволено частково. Ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 02.01.2019 року та ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 25.01.2019 року у справі №42/254 скасовано. Справу №42/254 у скасованій частині направлено на новий апеляційний розгляд до Північного апеляційного господарського суду на стадію розгляду питання щодо відкриття апеляційного провадження.

Приймаючи дану постанову, колегія суддів касаційного господарського суду вказала на передчасність висновків суду апеляційної інстанції про відкриття та здійснення апеляційного провадження за апеляційною скаргою ТОВ "Голденграунд" на рішення Господарського суду міста Києва від 15.11.2011 року у справі № 42/254.

Згідно витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.11.2019 року вказану апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Остапенко О.М., судді: Грек Б.М., Отрюх Б.В.

Розглянувши апеляційну скаргу ТОВ "Голденграунд" та додані до неї документи, апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для відмови у відкритті апеляційного провадження за даною апеляційною скаргою з огляду на наступне.

Згідно ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, здійснюючи тлумачення положень Конвенції, указав, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитись у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права частиною спільної спадщини Договірних Сторін.

Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності (рішення у справі "Брумареску проти Румунії"). Юридична визначеність передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішень. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного розгляду справи та її нового вирішення. Повноваження судів вищих інстанцій щодо перегляду мають здійснюватись для виправлення судових помилок та недоліків правосуддя, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен розглядатись як прихований засіб оскарження, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для повторного розгляду. Відступ від цього принципу може бути виправданим лише коли він обумовлений особливими та непереборними обставинами (рішення у справі "Рябих проти Росії", пп. 51 і 52).

Принцип юридичної визначеності є одним із суттєвих елементів принципу верховенства права. В його основі лежить відоме з римського права положення res judicata (лат. "вирішена справа"), відповідно до якого остаточне рішення правомочного суду, яке вступило в силу, є обов`язковим для сторін і не може переглядатися.

Забезпечення принципу res judicata є однією з найважливіших засад гарантування державою реалізації права людини на справедливий суд.

Відповідно до статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України).

Як вбачається з матеріалів справи, встановлено судом та не заперечується учасниками справи, рішення Господарського суду міста Києва від 15.11.2011 року у справі №42/254 раніше переглядалось в апеляційному порядку та постановою Київського апеляційного господарського суду від 28.12.2011 року було залишено без змін.

Крім того, постановою Вищого господарського суду України від 14.02.2012 року у даній справі постанову Київського апеляційного господарського суду та рішення Господарського суду міста Києва від 15.11.2011 року у справі №42/254 залишено без змін.

Отже, рішення Господарського суду міста Києва від 15.11.2011 року у справі №42/254 набрало законної сили у встановленому законом порядку.

Відповідно до ч.1 ст. 91 ГПК України (в редакції, чинній до 15.12.2017 року, на час постановлення рішення судом першої інстанції) сторони у справі, прокурор, треті особи, особи, які не брали участі у справі, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обов`язки, мали право подати апеляційну скаргу на рішення місцевого господарського суду, яке не набрало законної сили.

Прийняття і розгляд апеляційної скарги на рішення, яке набрало законної сили, було можливе лише з дотриманням приписів ч. 2 ст. 93 ГПК України (в редакції, чинній до 15.12.2017 року) щодо поновлення строку подання скарги.

У той же час, згідно з ГПК України (в редакції, чинній до 15.12.2017 року) якщо апеляційну скаргу було подано на рішення чи ухвалу місцевого господарського суду, яку вже було переглянуто в апеляційному порядку, то відповідні обставини виключали перегляд судових рішень суду першої інстанції апеляційним господарським судом.

Правова позиція з наведеного питання викладена в пункті 5 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.2011 року №7, у редакції постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 12 та від 23.03.2012 року №3 "Про деякі питання практики застосування розділу XII Господарського процесуального кодексу України".

Таким чином, станом на час постановлення судових рішень у справі №42/254 ГПК України (у редакції, яка була чинною до 15.12.2017 року) не передбачав можливості повторного апеляційного чи касаційного перегляду судового рішення, в тому числі і за скаргою особи, яка не брала участі у справі, навіть якщо господарський суд вирішив питання про її права та обов`язки, оскільки відповідно до визначених статтею 101 цього Кодексу (в редакції, чинній до 15.12.2017 року) меж перегляду справи в апеляційній інстанції, у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв`язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Господарським процесуальним кодексом України (у редакції Закону України від 03.10.2017 року № 2147-VIII) передбачено, що учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції (ч. 1 ст. 254 ГПК України).

Відповідно до положень частин 1, 3, 4 ст. 272 ГПК України (в редакції Закону України від 03.10.2017 року № 2147-VIII), якщо апеляційна скарга надійшла до суду апеляційної інстанції після закінчення апеляційного розгляду справи, і особа, яка подала скаргу, не була присутня під час апеляційного розгляду справи, суд розглядає відповідну скаргу за правилами цієї глави; за результатами розгляду апеляційної скарги суд приймає постанову відповідно до статті 282 цього Кодексу. При цьому за наявності підстав може бути скасовано раніше прийняту постанову суду апеляційної інстанції; суд апеляційної інстанції розглядає скаргу, вказану в частині першій цієї статті, в межах доводів, які не розглядалися під час апеляційного розгляду справи за апеляційною скаргою іншої особи.

Разом з тим, розділ ХІ "Перехідні положення" ГПК України (в редакції Закону України від 03.10.2017 року № 2147-VIII) не передбачає повторного апеляційного перегляду судових рішень, які були переглянуті в апеляційному порядку за правилами ГПК України (у редакції, яка була чинною до 15.12.2017 року).

Відтак, здійснення перегляду судового рішення, яке набрало законної сили і є чинним, є порушенням принципу правової певності, оскільки таке рішення не може бути поставлено під сумнів, а здійснення перегляду цього рішення не є виправданим та обґрунтованим, оскільки може мати наслідком порушення прав інших осіб, які покладаються на чинність рішення, здійснюючи свої права та обов`язки протягом усього часу чинності цього рішення.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02.04.2019 року у справі №922/765/15 та від 17.09.2019 року у справі № 20/5007/101/11.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 261 ГПК України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо апеляційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає апеляційному оскарженню.

Таким чином, оскільки за вищенаведеною позицією об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду рішення місцевого господарського суду, які були переглянуті в апеляційному порядку за правилами ГПК України у редакції до 15.12.2017 року та набрали законної сили, не підлягають повторному апеляційному перегляду в порядку статті 272 ГПК України в редакції Закону України від 03.10.2017 року № 2147-VIII, апеляційний суд дійшов висновку про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ТОВ "Голденграунд" на рішення Господарського суду міста Києва від 15.11.2011 року у справі №42/254 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 261 ГПК України.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 234, 261 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд -

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Голденграунд" на рішення Господарського суду міста Києва від 15.11.2011 року у справі №42/254.

2. Апеляційну скаргу та додані до неї документи надіслати Товариству з обмеженою відповідальністю "Голденграунд".

3. Матеріали справи повернути до господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя О.М. Остапенко

Судді Б.В. Отрюх

Б.М. Грек