ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
СУДОВИЙ НАКАЗ
21.11.2019 Справа № 908/3218/19
Суддя Господарського суду Запорізької області Проскуряков Кирило Валеріанович розглянувши заяву Комунального підприємства «Наше місто» Запорізької міської ради № 92 від 11.10.2019 про видачу судового наказу
про стягнення заборгованості за договором № 3961/2016/02нж про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій від 24.10.2017 у розмірі 4 529,70 грн.
20.11.2019 до Господарського суду Запорізької області від Комунального підприємства «Наше місто» Запорізької міської ради надійшла заява № 92 від 11.10.2019 про видачу судового наказу щодо стягнення з Товариство з обмеженою відповідальністю «Дружба 2002» заборгованості за договором № 3961/2016/02нж про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій від 24.10.2017 за жовтень 2017 у розмірі 4 529,70 грн.
Відповідно до Витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.11.2019, вказану заяву передано для розгляду судді Проскурякову К.В.
Згідно зі статтею 148 ГПК України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Особа має право звернутися до суду з вимогами, визначеними у частині першій цієї статті, в наказному або спрощеному позовному провадженні на свій вибір.
В обґрунтування заяви Комунальне підприємство «Наше місто» Запорізької міської ради посилається на неналежне виконання Товариством з обмеженою відповідальністю «Дружба 2002» умов договору № 3961/2016/02нж про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій від 24.10.2017 щодо своєчасної оплати за отримані послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій за жовтень 2017 у розмірі 4 529,70 грн.
Як вбачається з цієї заяви, стягувач зазначає, що 24.10.2017 між Комунальним підприємством «Наше місто» Запорізької міської ради (Виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Дружба 2002» (Споживач) укладено договір № 3961/2016/02нж про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій.
Згідно з абз. 2 п. 20 договору №3961/2016/02нж від 24.10.2017, у відповідності до п. 3 ст. 631 Цивільного кодексу України сторони погодилися, що умови цього договору розповсюджуються на взаємовідносини між сторонами, які виникли з 01.09.2016.
На виконання умов вказаного договору, Виконавець у період з вересня 2016 по жовтень 2017 включно надав послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, а Споживач отримав вказані послуги належної якості без будь-яких зауважень на загальну суму 4 529,70 грн. Отже, сума заборгованості боржника за отримані послуги складає 4 529,70 грн.
На підтвердження наявності господарських правовідносин між сторонами, стягувачем надано суду письмовий договір № 3961/2016/02нж про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій від 24.10.2017, отже спір стосується грошової вимоги та заявлена до стягнення з боржника загальна сума заборгованості у розмірі 4 529,70 грн. не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (192 100,00 грн.).
Крім того, ні у заяві, ні в додатках до неї не міститься клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, а отже суд приходить до висновку про можливість розгляду вказаної заяви в порядку наказного провадження.
Відповідно до ч. 4. ст. 152 ГПК України суддя з метою визначення підсудності, крім випадків подання заяви про видачу судового наказу в електронній формі до боржника, який має офіційну електронну адресу, не пізніше наступного дня з дня отримання заяви про видачу судового наказу перевіряє зазначене у заяві місцезнаходження боржника за відомостями, внесеними до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.
Розглянувши вказану заяву, судом не виявлено підстав передбачених ст. 152 Господарського процесуального кодексу України для відмови у видачі судового наказу, отже заявлені вимоги підлягають задоволенню.
На підставі ст.ст. 11, 15, 16, 509, 526, 530, 625, 629 Цивільного Кодексу України, ст.ст. 2, 3, 193, 232, 275-277 Господарського кодексу України, суд дійшов висновку, що заява Комунального підприємства «Наше місто» Запорізької міської ради № 92 від 11.10.2019 про видачу судового наказу підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 147, 148, 154, 155 Господарського процесуального кодексу України, суд, -
4. Оригінал судового наказу після набрання ним законної сили надіслати стягувачу.
Дата набрання судовим наказом законної сили: " " ________ 20 .
Строк пред`явлення судового наказу до виконання: " " ________ 20 .
Дата видачі судового наказу стягувачу: " " ________ 20 .
Суддя К.В. Проскуряков
Суд роз`яснює, що згідно із приписами п. 7 ч. 1 ст. 155 ГПК України, під час розгляду вимог в порядку наказного провадження та видачі судового наказу суд не розглядає обґрунтованість заявлених стягувачем вимог по суті.
Відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 157 ГПК України, боржник має право протягом 15 днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав. Заява про скасування судового наказу може також бути подана органами та особами, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. Заява про скасування судового наказу подається в суд в письмовій формі.
Згідно із ч. 1 ст. 159 ГПК України, у разі ненадходження до суду заяви від боржника про скасування судового наказу протягом 5 днів після закінчення строку на її подання судовий наказ набирає законної сили.
Відповідно до статті 118 ГПК України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.