ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" листопада 2019 р. Справа№ 910/7261/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Разіної Т.І.

суддів: Тарасенко К.В.

Іоннікової І.А.

Секретар судового засідання: Цибульський Р.М. За участю представників учасників справи: згідно протоколу судового засідання від 05.11.2019.
Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Маресто Україна" на рішення Господарського суду міста Києва від 08.08.2019 у справі № 910/7261/19 (суддя Демидова В.О., м. Київ, повний текст рішення складено 13.08.2019) за позовом Міністерства оборони України, м. Київ до товариства з обмеженою відповідальністю "Маресто Україна", м. Київ про стягнення пені та штрафу за порушення умов договору у розмірі 198 290,68 грн

ВСТАНОВИВ:

Міністерство оборони України, звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "Маресто Україна", в якому просив суд стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Маресто Україна" на користь Міністерства оборони України пеню у розмірі 142990,00 грн та штраф за порушення (невиконання) умов договору від 17.08.2018 № 286/2/18/76 у розмірі 55300,68 грн, а також судові витрати.

Позовні вимоги позивач обгрунтовує тим, що 17.08.2018 між Міністерством оборони України та товариством з обмеженою відповідальністю "Маресто Україна" було укладено договір № 286/2/18/76 про поставку товарів для державних потреб (за кошти Державного бюджету України). Строк постачання товару за договором визначено до 15.07.2018 загальною вартістю 790010,00 грн. Термін дії договору визначено до 31.12.2018. Всупереч умовам договору, відповідачем товар до 15.07.2018 не поставлено. За прострочення постачання товару понад 30 днів позивачем нараховано штраф у розмірі 55300,68 грн. та пеню у розмірі 142990,00 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 08.08.2019 у справі № 910/7261/19 (суддя Демидова В.О., м. Київ, повний текст рішення складено 13.08.2019) позов задоволено повністю. Стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю "Маресто Україна" на користь Міністерства оборони України пеню у розмірі 142 990 грн 00 коп., штраф у розмірі 55300 грн 68 коп. та судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2974 грн 37 коп., а всього 201265 грн 05 коп.

Місцевий господарський суд з посланням на ст.ст. 525, 526, 549, 552, 599, 610, 612, 625 Цивільного кодексу України та ст.ст. 193, 230-232 Господарського кодексу України в оскаржуваному рішенні зробив висновок про доведеність та обґрунтованість позовних вимог.

Не погодившись із вказаним рішенням, товариство з обмеженою відповідальністю "Маресто Україна" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Апеляційна скарга мотивована неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків, обставинам справи та порушенням норм матеріального та процесуального права, саме - ст.ст. 86, 210, 238 ГПК України та ст.ст. 6, 627 ЦК України. В апеляційній скарзі скаржник зазначає, що судом першої інстанції поза увагою залишилась обставина, що умова договору щодо строку поставки товару у термін, що минув є нікчемною.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.09.2019 у справі № 910/7261/19 поновлено строк на апеляційне провадження, відкрито апеляційне провадження у даної справі; розгляд апеляційної скарги товариства з обмеженою відповідальністю "Маресто Україна" та призначено розгляд справи на 16.10.2019.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.10.2019 у цій справі оголошено перерву до 05.11.2019.

04.11.2019 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від товариства з обмеженою відповідальністю "Маресто Україна" надійшло письмове пояснення з додатками.

В судовому засіданні 05.11.2019 представник товариства з обмеженою відповідальністю "Маресто Україна" підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити з підстав викладених у ній, а оскаржуване рішення залишити без змін.

Також, 05.11.2019 в судовому засіданні представник позивача заперечував щодо задоволення апеляційної скарги та просив залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Згідно із ч. ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників учасників справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини даної господарської справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права при прийнятті оскаржуваного судового акту, дійшов до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції не підлягає скасуванню чи зміні, виходячи з наступних підстав.

Із матеріалів справи вбачається, що відповідно до рішення тендерного комітету Міністерства оборони України № 75/270/7 від 10.07.2018, 17.08.2018 між Міністерством оборони України (замовник) та товариством з обмеженою відповідальністю «Маресто Україна» (постачальник) укладено договір № 286/2/18/76 про поставку товарів для державних потреб матеріально-технічних засобів продовольчої служби (за кошти Державного бюджету України), за умовами якого постачальник зобов`язався у 2018 році поставити Міністерству оборони України частини універсальних машин (42950000-0) (Машина посудомийна на 500-700 тар/год купольного типу), а саме посудомийна машина купольного типу Oztiryakiler OBM 1080 MPDR у комплекті: фільтр для води DVA 16/LT - 1 шт., кран/душ для попереднього миття CANCAN MT02 - 1 шт., стіл з мийкою для попереднього очищення посуду - 1 шт., зазначений у специфікації, а замовник забезпечити приймання та оплату товару в кількості, у строки.

Пунктом 1.2. розділу І сторонами договору визначено, що ціна, кількість та строки постачання товару визначаються специфікацією, за якою товаром є машина посудомийна на 500-700 тар/год купольного типу), а саме посудомийна машина купольного типу Oztiryakiler OBM 1080 MPDR у комплекті: фільтр для води DVA 16/LT - 1 шт., кран/душ для попереднього миття CANCAN MT02 - 1 шт., стіл з мийкою для попереднього очищення посуду - 1 шт. у кількості 13 шт. за ціною 50641,6667 за 1 шт. загальною вартістю 790010,00 грн. з ПДВ строком поставки до 15.07.2018 включно.

Згідно з п.п. 5.1., 5.2. розділу V договору товар постачається на умовах DDP - склад замовника відповідно до Міжнародних правил по тлумаченню термінів «Інкотермс» у редакції 2010 року згідно з положеннями договору, встановленими нормами відвантаження у тарі та упаковці, яка забезпечує її збереження під час транспортування, вантажно-розвантажувальних робіт і зберігання в межах термінів, установлених діючими стандартами, тощо. Термін постачання обладнання визначено у рознарядці замовника, яка є невід`ємною частиною договору. Місцем поставки товару є військові частини Міністерства оборони України, що зазначені у рознарядці Міністерства оборони України, яка є невід`ємною частиною цього договору, згідно з розрахунком поставки та обов`язковим дотриманням передбачених нею вимог до асортименту, кількості, адреси одержувачів замовника та черговості відвантажень.

Відповідно до рознарядки Міністерства оборони України за специфікацією (додаток 12.1.1. договору від 17.08.2018 № 286/2/1876) сторонами договору погоджено місця постачання товару (військові частини) та терміни такого постачання - до 15.07.2018 включно (а.с. 14).

17.08.2018 між Міністерством оборони України (замовник) та товариством з обмеженою відповідальністю «Маресто Україна» (постачальник) укладено додаткову угоду № 1 до договору від 17.08.2018 № 286/2/18/76 про поставку товарів для державних потреб матеріально-технічних засобів продовольчої служби (за кошти Державного бюджету України).

За умовами вказаної додаткової угоди сторонами погоджено, що ціна, кількість та строки постачання товару визначаються специфікацією, за якою товаром є машина посудомийна на 500-700 тар/год купольного типу), а саме посудомийна машина купольного типу Oztiryakiler OBM 1080 MPDR у комплекті: фільтр для води DVA 16/LT - 1 шт., кран/душ для попереднього миття CANCAN MT02 - 1 шт., стіл з мийкою для попереднього очищення посуду - 1 шт. у кількості 13 шт. за ціною 50641,65 за 1 шт. загальною вартістю 790009,74 грн. з ПДВ строком поставки до 15.07.2018 включно. Крім того, сторонами погоджено, що ціна договору становить 790009,74 грн., у тому числі без ПДВ - 658341,45 грн., ПДВ - 131668,29 грн. (за загальним фондом).

Згідно з п.п. 2.1. розділу ІІ договору постачальник повинен поставити замовнику товар якість, маркування, тара та упаковка якого відповідає вимогам чинних стандартів ДСТУ EN 60204-1:2015, ДСТУ EN 60335-2-58:2015, ДСТУ EN 55014-1:2014, ДСТУ EN 55014-2:2015, ДСТУ EN 61000-3-2:2015, ДСТУ EN 61000-3-3:2014 і в установленому порядку буде підтверджена такими документами: інструкція з експлуатації та гарантійний талон, сканований гарантійний лист виробника та/або постачальника, що посвідчує якість та відповідність товару технічним та якісним вимогам замовника, декларація про відповідність технічним регламентам (для холодильного та технологічного обладнання).

У відповідності до п.п. 6.3.1., 6.3.2., 6.3.5. п. 6.3. розділу VI договору постачальник зобов`язаний забезпечити постачання товару у строки, встановлені договором; забезпечити постачання товару, якість якого відповідає умовам, установленим розділом ІІ договору; письмово, не пізніше ніж за два робочі дні, повідомити одержувача замовника про дату надання товару для приймання.

Згідно з п.п. 6.1.1., 6.1.2. п. 6.1. розділу VI договору замовник зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати за поставлені товари протягом 30 календарних днів (за умов надходження бюджетних коштів на рахунок Міністерства оборони України за даним кодом видатків) з дати надання постачальником замовнику належним чином оформлених документів, передбачених договором; прийняти поставлений товар згідно з належним чином оформленим і підписаним актом приймання-постачання (додаток 22 до наказу Міністерства оборони України від 17.08.2017 № 440).

Як вбачається з матеріалів справи, 06.03.2019 Міністерством оборони України на адресу ТОВ «Маресто Україна» (вул. Кловський узвіз, буд. 7-А, м. Київ, 01021) направлено претензію про сплату штрафу за укладеним договором у розмірі 198 290,68 грн. (а.с. 15-16).

Частиною 1 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Статтею 173 Господарського кодексу України передбачено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Частиною 1 статті 174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати: з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно з ч. 1 ст. 181 Господарського кодексу України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Відповідно до ч. 2 ст. 180 Господарського кодексу України господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

Частиною 1 статті 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Приписами статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ч. 1 ст. 266 Господарського кодексу України предметом поставки є визначені родовими ознаками продукція, вироби з найменуванням, зазначеним у стандартах, технічних умовах, документації до зразків (еталонів), прейскурантах чи товарознавчих довідниках. Предметом поставки можуть бути також продукція, вироби, визначені індивідуальними ознаками.

Статтею 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Зі змісту укладеного 17.08.2018 договору про поставку товарів вбачається, що між сторонами погоджено строк здійснення постачання товару до 15.07.2018 включно, тобто укладення договору здійснено сторонами пізніше обумовленого строку поставки, про що зазначено відповідачем у поданому відзиві на позовну заяву, як на підставу нікчемності укладеного договору.

Правові та економічні засади здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для забезпечення потреб держави та територіальної громади визначені Законом України «Про публічні закупівлі».

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 2 Закону України «Про публічні закупівлі» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) цей Закон застосовується до замовників, за умови, що вартість предмета закупівлі товару (товарів), послуги (послуг) дорівнює або перевищує 200 тисяч гривень, а робіт - 1,5 мільйона гривень. Умови, порядок та процедури закупівель товарів, робіт і послуг регулюються виключно цим Законом та/або Законом України «Про особливості здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для гарантованого забезпечення потреб оборони», крім випадків, передбачених цим Законом, і не можуть встановлюватися або змінюватися іншими законами України, крім законів, що містять виключно норми щодо внесення змін до цього Закону та/або до Закону України «Про особливості здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для гарантованого забезпечення потреб оборони».

Відповідно до частини 2 статті 32 Закону України «Про публічні закупівлі» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що замовник укладає договір про закупівлю з учасником, який визнаний переможцем торгів протягом строку дії його пропозиції, не пізніше ніж через 20 днів з дня прийняття рішення про намір укласти договір про закупівлю відповідно до вимог тендерної документації та пропозиції учасника-переможця. З метою забезпечення права на оскарження рішень замовника договір про закупівлю не може бути укладено раніше ніж через 10 днів з дати оприлюднення на веб-порталі Уповноваженого органу повідомлення про намір укласти договір про закупівлю.

Статтею 36 Закону України «Про публічні закупівлі» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) договір про закупівлю укладається відповідно до норм Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом. Учасник - переможець процедури закупівлі під час укладення договору повинен надати дозвіл або ліцензію на провадження певного виду господарської діяльності, якщо отримання такого дозволу або ліцензії на провадження такого виду діяльності передбачено законодавством. Забороняється укладання договорів, що передбачають оплату замовником товарів, робіт і послуг до/без проведення процедур закупівель, крім випадків, передбачених цим Законом. Умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції за результатами аукціону (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі або ціни пропозиції учасника у разі застосування переговорної процедури. Істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків: зменшення обсягів закупівлі, зокрема з урахуванням фактичного обсягу видатків замовника; зміни ціни за одиницю товару не більше ніж на 10 відсотків у разі коливання ціни такого товару на ринку, за умови, що зазначена зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі; покращення якості предмета закупівлі за умови, що таке покращення не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі; продовження строку дії договору та виконання зобов`язань щодо передання товару, виконання робіт, надання послуг у разі виникнення документально підтверджених об`єктивних обставин, що спричинили таке продовження, у тому числі непереборної сили, затримки фінансування витрат замовника, за умови, що такі зміни не призведуть до збільшення суми, визначеної в договорі; узгодженої зміни ціни в бік зменшення (без зміни кількості (обсягу) та якості товарів, робіт і послуг); зміни ціни у зв`язку із зміною ставок податків і зборів пропорційно до змін таких ставок; зміни встановленого згідно із законодавством органами державної статистики індексу споживчих цін, зміни курсу іноземної валюти, зміни біржових котирувань або показників Platts, регульованих цін (тарифів) і нормативів, які застосовуються в договорі про закупівлю, у разі встановлення в договорі про закупівлю порядку зміни ціни; зміни умов у зв`язку із застосуванням положень частини п`ятої цієї статті. Дія договору про закупівлю може продовжуватися на строк, достатній для проведення процедури закупівлі на початку наступного року, в обсязі, що не перевищує 20 відсотків суми, визначеної в договорі, укладеному в попередньому році, якщо видатки на цю мету затверджено в установленому порядку.

Таким чином, враховуючи наведені норми законодавства, до моменту проведення відповідної процедури закупівлі замовник позбавлений можливості придбання відповідного товару, а договір поставки з учасником - переможцем торгів укладається вже після проведення процедури закупівлі.

Частиною 1 статті 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Як встановлено місцевим господарським судом, позивач та відповідач під час укладення спірного договору про поставку у даному договорі обумовили істотні умови договору, а також обумовили строк здійснення поставки (до 15.07.2018 включно).

Тобто, укладений договір про поставку є правочином, що спрямований на встановлення цивільних прав та обов`язків по поставці обумовленого товару за результатами проведеної процедури закупівлі. За вимогами законодавства договір за результатами процедури закупівлі укладається у відповідності до умов тендерної документації та тендерної пропозиції та відповідно не може суперечити останнім. Укладення сторонами договору про поставку 17.08.2018 не суперечить вимогам щодо строку укладення такого договору, передбаченого Законом України «Про публічні закупівлі». Обумовлений строк поставки в даному випадку слугує гарантійною підставою дотримання замовником та постачальником умов поставки за процедурою закупівлі враховуючи те, що сторони позбавлені можливості укладення договору до завершення процедури закупівлі. Правомірність слугує конститутивною ознакою правочину як юридичного факту у зв`язку з чим обумовлений сторонами строк виконання поставки, як умова спірного договору, не може вважатися нікчемною враховуючи свободу договору, умови укладення договорів за процедурою закупівлі.

Відповідно до довідки від 27.06.2019, складеної ТОВ «Маресто Україна», станом на дату укладення договору з Міністерством оборони України № 286/2/18/76 від 17.08.2018, підприємство мало на балансі товар, необхідний для постачання. Вказана довідка підписана директором Товариства з обмеженою відповідальністю «Маресто Україна» Мітрошиним О.І. та містить відбиток печатки товариства.

Разом з тим, вказана довідка є лише доказом наявності обумовленого сторонами товару на балансі відповідача. При цьому умовами п. 6.3.5. п. 6.3. розділу VI укладеного між сторонами договору обумовлено, що постачальник зобов`язаний письмово, не пізніше ніж за два робочі дні, повідомити одержувача замовника про дату надання товару для приймання.

Однак, доказів здійснення такого повідомлення відповідачем надано не було у зв`язку з чим факт наявності товару на балансі не слугує підставою вважати, що товар був підготовлений для приймання замовником, а замовник в свою чергу повідомлений про таке приймання.

Окрім того, висновок щодо унеможливлення виконання зобов`язання за договором про закупівлю товару за державні кошти № 286/2/18/76 від 17.08.2018, спричиненого істотною зміною обставин та документально підтвердженими об`єктивними обставинами, які сторони не могли передбачити № ЧК-612 від 17.09.2018, складеного Чернігівською регіональною торгово-промисловою палатою, не є підставою для звільнення сторін договору від виконання цього договору.

Також, вищевказаний висновок був предметом дослідження в рамках справи № 910/17469/18 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Маресто Україна» до Міністерства оборони України про розірвання договору та стягнення 39500,50 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 18.03.2019 у справі № 910/17469/18 в задоволенні вказаного позову відмовлено.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 24.06.2019 рішення Господарського суду міста Києва від 18.03.2019 у справі № 910/17469/18 залишено без змін та встановлено, що очікування учасника відкритих торгів стосовно проведення процедури закупівлі у стислі строки не може бути підставою для невиконання умов договору, при цьому підписуючи 17.08.2018 договір Товариство з обмеженою відповідальністю «Маресто Україна» мало оцінити можливість вчасного виконання договору, ризики та негативні наслідки для себе та контрагента по договору, у зв`язку з невиконанням зобов`язань в строк.

Відповідно до ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, вказані заперечення щодо заявлених позовних вимог не можуть слугувати підставою для звільнення відповідача від виконання умов укладеного договору.

Приписами статті 193 Господарського кодексу України передбачено, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором. Застосування господарських санкцій до суб`єкта, який порушив зобов`язання, не звільняє цього суб`єкта від обов`язку виконати зобов`язання в натурі, крім випадків, коли інше передбачено законом або договором, або управнена сторона відмовилася від прийняття виконання зобов`язання. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Положеннями статті 525 Цивільного кодексу України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 статті 526 Цивільного кодексу України передбачено, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 610 Цивільного кодексу України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з ст. 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Приписами статті 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Матеріалами справи підтверджується невиконання відповідачем умов укладеного договору № 286/2/18/76 про поставку товарів для державних потреб матеріально-технічних засобів продовольчої служби (за кошти Державного бюджету України). Вказаний факт відповідачем у справі не спростовано.

Згідно з п.п. 7.3.6. п. 7.3. розділу VII договору за порушення строків виконання зобов`язання постачальник сплачує пеню в розмірі 0,1 відсотка вартості недопоставленого товару за кожну добу затримки, а за прострочення понад 30 днів з постачальника додатково стягується штраф у розмірі 7 відсотків вартості недопоставленого товару.

У відповідності до ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Частинами 2, 3 статті 549 Цивільного кодексу України передбачено, що штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Статтею 552 Цивільного кодексу України визначено, що сплата (передання) неустойки не звільняє боржника від виконання свого обов`язку в натурі. Сплата (передання) неустойки не позбавляє кредитора права на відшкодування збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.

Частиною 6 статті 232 Господарського кодексу України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Приписами ч. ч. 2, 4 статті 231 Господарського кодексу України передбачено, що у разі якщо порушено господарське зобов`язання, в якому хоча б одна сторона є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов`язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов`язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах: за порушення строків виконання зобов`язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад 30 днів додатково стягується штраф у розмірі 7 відсотків вказаної вартості. Розмір штрафних санкцій встановлюється законом, а в разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в передбаченому договором розмірі. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або в певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Такий вид забезпечення виконання зобов`язання як пеня та її розмір встановлено частиною 3 статті 549 ЦК України, частиною 6 статті 231 ГК України та статтями 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", а право встановити у договорі розмір та порядок нарахування штрафу надано сторонам частиною 4 статті 231 ГК України. Можливість одночасного стягнення пені та штрафу за порушення окремих видів господарських зобов`язань передбачено частиною 2 статті 231 ГК України. При цьому в інших випадках порушення виконання господарських зобов`язань чинне законодавство не встановлює для учасників господарських відносин обмежень передбачати в договорі можливість одночасного стягнення пені та штрафу, що узгоджується зі свободою договору, встановленою статтею 627 ЦК України, тобто коли сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Отже, місцевий господарський суд, прийшов до вірного висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог.

Твердження апеляційної скарги не спростовують висновків, викладених у рішенні Господарського суду міста Києва від 08.08.2019 у справі № 910/7261/19.

Скаржником, на підтвердження доводів щодо неправильного застосування норм процесуального та матеріального права, не наведено обставин, які б свідчили про наявність таких порушень.

Отже, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час перегляду рішення судом апеляційної інстанції, скаржник не подав жодних належних та допустимих доказів на підтвердження власних доводів, які могли б бути прийняті та дослідженні судом апеляційної інстанції в розумінні ст.ст. 73, 74, 76-79 ГПК України.

За встановлених обставин, на думку колегії суддів, висновок місцевого суду відповідає нормам чинного законодавства, фактичним обставинам справи і наявним у ній матеріалам, а доводи апеляційної скарги його не спростовують.

З огляду на викладене, підстав для зміни або скасування рішення місцевого суду не вбачається.

Зважаючи на відмову у задоволенні апеляційної скарги судові витрати за подання апеляційної скарги покладаються на заявника апеляційної скарги, згідно із ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 124, 129-1 Конституції України та ст.ст. 8, 11, 74, 129, 240, 267-270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Маресто Україна" у справі № 910/7261/19 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 08.08.2019 у справі № 910/7261/19 залишити без змін.

3. Справу № 910/7261/19 повернути до суду першої інстанції.

4. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову може бути оскаржено у касаційному порядку відповідно до вимог ст.ст. 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено та підписано - 27.11.2019.

Головуючий суддя Т.І. Разіна

Судді К.В. Тарасенко

І.А. Іоннікова