ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.11.2019м. ДніпроСправа № 904/2296/19

за позовом Акціонерного товариства "ЗАПОРІЗЬКИЙ ЗАВОД ФЕРОСПЛАВІВ", м. Запоріжжя

до Приватного акціонерного товариства "ЮЖКОКС", м. Кам`янське, Дніпропетровська область

про зобов`язання здійснити поставку товару та стягнення неустойки у розмірі 287 924, 12 грн.

Суддя Ярошенко В.І.

Секретар судового засідання Ільєнко Д.Ю.

Представники:

від позивача: Верба В.В., довіреність № 18-161 від 20.12.2018 адвокат;

від відповідача: Чапала Ю.О., довіреність № 66-322/ЮР/Д від 10.12.2018, адвокат.

ПРОЦЕДУРА

Акціонерне товариство "Запорізький завод феросплавів" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Приватного акціонерного товариства "Южкокс" про зобов`язання здійснити поставку товару та стягнення неустойки у розмірі 287924, 12 грн.

Ухвалою суду від 05.06.2019 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд якої призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

19.06.2019 до суду надійшов відзив на позову заяву.

26.06.2019 позивач надав до суду відповідь на відзив.

27.06.2019 на адресу суду надійшли заперечення відповідача.

Ухвалою суду від 30.07.2019 вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання у справі на 28.08.2019.

Ухвалою від 28.08.2019 підготовче засідання відкладено на 30.09.2019.

Ухвалою від 30.09.2019 продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів. Відкладено підготовче засідання на 28.10.2019.

У підготовчому засіданні оголошено перерву до 30.10.2019.

29.10.2019 відповідач подав до суду заяву про залучення доказів.

Ухвалою суду від 30.10.2019 закрито підготовче провадження та призначити справу для судового розгляду по суті у судовому засіданні на 25.11.2019.

13.11.2019 від позивача надійшла заява про відмову від частини позовних вимог, в якій він відмовляється від позовних вимог в частині зобов`язання поставити коксовий горішок, у зв`язку із фактичною поставкою відповідачем недопоставленої у лютому 2019 року коксохімічної продукції.

В судовому засіданні 25.11.2019 у нарадчій кімнаті ухвалено судове рішення в порядку статті 240 Господарського процесуального кодексу України з оформленням вступної та резолютивної частини.

АРГУМЕНТИ СТОРІН

Позиція позивача

Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем умов договору від 01.03.2018 № 03-11/18 в частині поставки товару. 01.02.2019 сторонами було підписано специфікацію № 12, якою погоджено поставку 800 сухих тон коксового горішку, який відповідач мав поставити позивачу протягом лютого 2019 року. Однак відповідач за сказаною специфікацією поставив позивачу лише 86, 665 тон коксового горішку. Непоставленим залишається горішок коксовий у кількості 713, 335 тон. У зв`язку із чим позивач звернувся до суду із вимогами про зобов`язання відповідача поставити горішок коксовий у кількості 713, 335 тон та стягнення з нього штрафу за несвоєчасну поставку товару.

Позиція відповідача, викладена у відзиві на позов

Відповідач заперечує проти задоволення позову з огляду на те, що позивачем при розрахунку суми неустойки не враховане відхилення обсягу товару, що поставляється +/- 5% від обсягів, обумовлених специфікацією (толеранс), яке сторони узгодили у п. 2.6 спірного договору. У зв`язку із чим обсяг нестачі товару позивачем визначений невірно. Також, позивачем невірно визначено вартість однієї тони товару, а саме ним при здійсненні розрахунку неустойки використано ціну 1 тони товару у розмірі 8072, 62 грн, яка дійсно зазначена у специфікації № 12, але є орієнтовною. Натомість відповідач, посилаючись на пункт 3 спірної специфікації № 12, вказує на те, що ціна 1 тони товару складає 291, 00 доллар США без ПДВ та повинна бути перероахована у національну валюту України по курсу на момент звернення позивача із даним позовом до суду, а не на момент укладання сторонами специфікації № 12.

Крім того відповідач, посилаючись на приписи статті 233 Господарського кодексу України та статті 551 Цивільного кодексу України, заявив клопотання про зменшення розміру неустойки до 10 % від визначеної судом суми штрафних санкцій. В обґрунтування такого клопотання відповідач зазначив, що позивачем не підтверджено належними доказами наявності в нього будь-яких збитків, спричинених несвоєчасною поставкою товару.

Позиція позивача, викладена у відповіді на відзив

Відповідач систематично порушує умови договору, чим завдає шкоди підприємству позивача, який в свою чергу вимушений вносити зміни у плани виробництва феросплавної продукції та зменшувати обсяги виробництва, що не може не впливати на відносини АТ ЗФЗ та контрагентів зі збуту феросплавів власного виробництва підприємства позивача. Крім того, позивач зауважує, що толеранс, передбачений п. 2.6 договору, має як від`ємне, так і позитивне значення, тому не береться до уваги позивачем при розрахунку неустойки. Також позивач заперечує проти клопотання відповідача про зменшення неустойки, посилаючись на те, що викладені відповідачем у відзиві на позов обставини не спростовують факт наявності його вини у недопоставці продукції та не звільняють його від належного виконання умов спірного договору щодо поставки узгодженої кількості товару в узгоджені сторонами строки. При цьому позивач зауважує, що відповідачем не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження скрутного фінансового становища підприємства відповідача та наявності виключного випадку для зменшення неустойки. Просив задовольнити позов у повному обсязі.

Позиція відповідача викладена у запереченнях

Коксова продукція, яка повинна поставлятись за договором, не є річчю, визначеною індивідуальними ознаками. А тому такий спосіб захисту порушеного права, як примусове виконання обов`язку в натурі через витребування речі у боржника, не може бути застосоване до коксової продукції.

Відповідач зазначає, що здійснений позивачем розрахунок неустойки суперечить умовам погодженого сторонами договору.

Перелік обставин, які є предметом доказування у справі

Укладання договору, факт поставки (непоставки) товару, строк поставки, наявність прострочення поставки, оплата товару, правильність нарахування штрафних санкцій.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ТА ДОКАЗИ, ЩО ЇХ ПІДТВЕРДЖУТЬ

01.03.2018 між Приватним акціонерним товариством "Євраз Южкокс", правонаступником якого є Приватне акціонерне товариство "Южкокс", (постачальник) та Публічним акціонерним товариством Запорізький завод феросплавів, правнаступником якого є Акціонерне товариство "Запорізький завод феросплавів" (покупець) укладено договір поставки № 03-11/18 (надалі - договір), відповідно до умов якого постачальник зобов`язується поставити та передати у власність покупця продукцію, коксохімічного виробництва (надалі - товар) у відповідності до сортаменту, якості, строків, в обсязі, за цінами та на умовах, передбачених в Специфікаціях до цього договору, які є його невід`ємною частиною, а покупець зобов`язується прийняти товар і оплатити його на умовах цього договору. Витрати з перевезення (з.д. тариф) товару від пункту відправлення до пункту призначення відносяться на рахунок постачальника, якщо інше не передбачене специфікаціями (п. 1.1 договору).

За змістом п.2.1 договору, постачальник зобов`язується здійснити поточні поставки товару, обумовленого в специфікаціях до цього договору на умовах СРТ залізнична станція Запоріжжя-Ліве Придніпровської залізниці (згідно правил ІНКОТЕРМС-2010), якщо інші умови поставки не обумовлені специфікаціями до даного договору.

За умовами п. п. 2.4, 2.5 договору постачальник постачає товар на умовах СРТ залізнична станція Запоріжжя-Ліве Придніпровської залізниці у відповідності до Міжнародних правил інтерпретації комерційних термінів ІНКОТЕРМС-2010 в редакції 2010р., якщо інше не обумовлено у Специфікаціях до цього договору. Погодженим обсягом товару вважається обсяг поставки, вказаний у діючій специфікації до цього договору, з моменту підписання вказаної специфікації.

Допускається щомісячна поставка товару з відхиленням по кількості +/- 5% від обсягів, погоджених у специфікаціях (п. 2.6. договору).

Відповідно до п.п.3.1, 3.2 договору ціна товару за одиницю та по позиціям вказується у специфікаціях до цього договору. Загальна сума договору складає суму у національній валюті України, яка визначається сумою поставленого товару за всіма специфікаціями до цього договору.

Згідно із п. 3.6 договору, покупець здійснює оплату товару, що поставляється, шляхом перерахування грошових коштів на рахунок постачальника протягом 30-ти календарних дня з дати прибуття товару на станцію покупця, але не раніше п`яти банківських дня з дати отримання оригіналів первинних документів, зазначених у п.2.1.

Договір набуває чинності з моменту його підписання і діє до 28.02.2019, і відповідно, за грошовими розрахунками, до повного виконання сторонами прийнятих на себе зобов`язань (п.9.5 договору).

01.02.2019 сторонами підписано Специфікацію № 12 до договору (далі - Специфікація), відповідно до якої вони погодили, що постачальник передає, а покупець приймає та сплачує кокосовий горішок 10-25 мм, марки ОК 1, ОК 2, ОК 3 загальною кількістю 800, 00 сухих тон (+/- 5%). Ціна за тону сухої ваги - 8072, 62 грн. Строк поставки лютий 2019 року (арк с. 36).

Відповідно до пункту 3 Специфікації, базова ціна на умовах поставки СРТ складає еквівалент 291,00 доларів США/тону ваги без урахування ПДВ у національній валюті України за курсом НБУ, що діє на дату оплати.

Ціна, зазначена в специфікації, розрахована за курсом НБУ долара США станом на 01.02.2019 27,740960 грн і становить 8072, 62 грн без урахування ПДВ.

Первинні документи (рахунки), оформляються за датою відвантаження, зазначеної залізниці накладної, за ціною за 1 т Товару в безводному вазі без урахування ПДВ, з перекладом базової ціни за офіційним курсом гривні до долара США, установленим Національним банком України, станом на 00:00 годин дати відвантаження товару.

У разі зміни ціни товару на дату оплати, а також при коригуванні ціни згідно п.5.2.3 договору, постачальник виставляє покупцю коректувальні рахунки і розрахунки коригувань до податкових накладних.

Пунктом 4 Специфікації встановлені наступні умови оплати:

Покупець здійснить оплату поставленого товару шляхом перерахування грошових коштів на рахунок постачальника протягом 30-ти (тридцяти) календарних днів з дати прибуття товару на ст.Запоріжжя-Ліве. Оплата здійснюється на підставі оригіналів первинних документів.

Покупець здійснює оплату за отриманий товар виходячи з перерахунку базової ціни в доларовому еквіваленті в національну валюту України за офіційним курсом НБУ UAH/USD на дату здійснення такого платежу (платежів), передбачених умовами специфікації до договору.

На виконання умов, зазначених у Специфікації, відповідачем у лютому 2019 року поставлено позивачеві коксовий горішок 10-25 мм, марки ОК 3 загальною кількістю 86, 665 тон, що підтверджується відповідними рахунками, актами до рахунку, залізничними накладними тощо (арк. с. 37-48).

Таким чином на момент звернення із даним позовом до суду, нестача коксового горішку, який повинен був поставити відповідач у лютому 2019 року, на думку позивача, складала 713, 335 тон.

У зв`язку із чим, позивач просив суд зобов`язати відповідача поставити коксовий горішок у кількості 713, 355 сухих тон та, посилаючись на порушення відповідачем об`ємів поставки за договором та Специфікацією, а також на умови п. 8.4 договору, позивачем нарахована неустойка у розмірі 287924, 12 грн.

Під час розгляду судом даної справи, відповідач у період з 07.10.2019 по 24.10.2019 здійснив поставку позивачу коксового горішку недопоставленого у лютому 2019 року згідно Специфікації № 12, що підтверджується відповідними залізничними накладними (арк. с. 185, 188, 191, 194, 197, 201, 204, 208, 211, 214, 217, 219, 223, 226).

ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ СТОРІН, ВИСНОВКИ СУДУ

Щодо правовідносин сторін

У відповідності до статті 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (частина 2 статті 712 Цивільного кодексу України).

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (стаття 655 Цивільного кодексу України).

З огляду на наявний в матеріалах справи договір та обставини справи, між позивачем та відповідачем виникли правовідносини з поставки товару.

Щодо вимоги про зобов`язання поставити товар

Предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому (частина 1 статті 656 Цивільного кодексу України).

Згідно із статтею 266 Господарського кодексу України, предметом поставки є визначені родовими ознаками продукція, вироби з найменуванням, зазначеним у стандартах, технічних умовах, документації до зразків (еталонів), прейскурантах чи товарознавчих довідниках. Предметом поставки можуть бути також продукція, вироби, визначені індивідуальними ознаками. Загальна кількість товарів, що підлягають поставці, їх часткове співвідношення (асортимент, сортамент, номенклатура) за сортами, групами, підгрупами, видами, марками, типами, розмірами визначаються специфікацією за згодою сторін, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до статті 662 Цивільного кодексу України, продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.

Згідно статті 663 Цивільного кодексу України, продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Статтею 664 Цивільного кодексу України визначено, що обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Відповідно до статті 665 Цивільного кодексу України, у разі відмови продавця передати проданий товар покупець має право відмовитися від договору купівлі-продажу. Якщо продавець відмовився передати річ, визначену індивідуальними ознаками, покупець має право пред`явити продавцеві вимоги відповідно до статті 620 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 620 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі невиконання боржником обов`язку передати кредиторові у власність або у користування річ, визначену індивідуальними ознаками, кредитор має право витребувати цю річ у боржника та вимагати її передання відповідно до умов зобов`язання.

13.11.2019 від позивача надійшла заява про відмову від частини позовних вимог, в якій він відмовляється від позовних вимог в частині зобов`язання поставити коксовий горішок, у зв`язку із фактичною поставкою відповідачем недопоставленої у лютому 2019 року коксохімічної продукції.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем, на виконання умов Специфікації № 12 до договору, протягом розгляду справи, а саме з 07.10.2019 по 24.10.2019, було здійснено поставку позивачу 728, 598 тон коксового горішку.

Відповідно до частин 1, 3 статті 191 Господарського процесуального кодексу України, Позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

Враховуючи викладене, суд приймає відмову позивача від позову в частині зобов`язання відповідача здійснити поставку коксового горішку у кількості 713, 335 сухих тон товару, відповідно до умов Специфікації № 12 та закриває провадження у справі в цій частині.

Щодо неустойки

Відповідно до частин першої та другої статті 662 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.

Положеннями статті 664 Цивільного кодексу України передбачено, що обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар.

Товар вважається наданим у розпорядження покупця, якщо у строк, встановлений договором, він готовий до передання покупцеві у належному місці і покупець поінформований про це. Готовий до передання товар повинен бути відповідним чином ідентифікований для цілей цього договору, зокрема шляхом маркування.

Згідно з частиною першою статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

За приписами статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

У відповідності до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина перша статті 612 Цивільного кодексу України).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 Цивільного кодексу України).

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частини другої ст. 193, частини першої 1 статті 216 Господарського кодексу України порушення зобов`язання є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим кодексом, іншими законами або договором; учасники господарських правовідносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Стаття 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у розумінні цього Кодексу визначає господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Частина 4 статті 231 Господарського кодексу України встановлює, що у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Статтею 549 Цивільного кодексу України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Формами неустойки є штраф і пеня. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Так відповідач мав поставити позивачу 800, 00 сухих тон коксового горішку протягом лютого 2019 року. Натомість на момент звернення із даним позовом до суду, відповідач поставив позивачу лише 86, 665 сухих тон коксового горішку. У зв`язку із чим позивач, відповідно до умов пункту 8.4 договору, нарахував відповідачу неустойку у розмірі 287924, 12 грн.

Як встановлено судом, у пункті 8.4 договору сторонами визначено, що у разі порушення об`єму поставки, який обумовлений в узгодженій сторонами Специфікації, постачальник сплачує покупцю неустойку у розмірі 5 % від вартості недопоставленого у строк об`єму товару, обумовленого в Специфікації.

У зв`язку із порушенням відповідачем строків поставки товару, позивачем здійснено нарахування неустойки за наступним розрахунком:

800, 00 тон (обсяг товару за Специфікацією № 12) 86, 665 тон (обсяг поставленого товару у лютому 2019 року) = 713, 335 тон х 8072,62 грн (ціна за 1 тонну товару згідно із Специфікацією № 12) = 5758482, 38 грн (вартість недопоставленого товару) х 5% = 287924, 12 грн (сума неустойки).

Перевіривши розрахунок неустойки здійснений позивачем, суд зазначає наступне.

Щодо визначення обсягу несвоєчасно поставленого товару.

Відповідно до пункту 2.6 договору, поставка товару допускається з відхиленням по кількості +/- 5% від обсягів, погоджених у специфікаціях.

Толеранс це допустиме відхилення між кількістю, вказаної в специфікації та кількістю, фактично поставленої продукції, яка вказується в рахунках-фактурах та видаткових накладних.

Враховуючи фактичні обставини справи, невиконання умов договору, зміст умов договору, якими передбачені межі допустимого відхилення, суд дійшов висновку про застосування розміру мінімального відхилення.

Приймаючи до уваги погоджений сторонами у пункті 2.6 договору толеранс у 5%, допустимим обсягом поставки за специфікацією № 12 обсяг товару, що поставляється, становить 760 тон (800 тон - 5%).

Враховуючи обсяг своєчасно поставленого товару 86, 665 тон, що не заперечується сторонами, обсяг недопоставленого товару на момент звернення із даним позовом до суду становив 673, 335 тон (760 тон 86, 665 тон).

Тобто, відповідачем було несвоєчасно поставлено 673,335 тон товару, відповідно до Специфікації № 12.

Щодо визначення вартсоті недопоставленного товару.

Частиною 2 статті 533 Цивільного кодексу встановлено, що якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Особа, яка включила ту або іншу умову в договір, повинна нести ризик, пов`язаний з неясністю такої умови. При цьому це правило застосовується не тільки в тому випадку, коли сторона самостійно розробила відповідну умову, але й тоді, коли сторона скористалася стандартною умовою, що була розроблена третьою особою.

Це правило підлягає застосуванню не тільки щодо умов, які не були індивідуально узгоджені, але також щодо умов, які хоча і були індивідуально узгоджені, проте були включені в договір під переважним впливом однієї зі сторін.

Європейський суд з прав людини зауважує, що національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (VOLOVIK v. UKRAINE, № 15123/03, § 45, ЄСПЛ, 06 грудня 2007 року).

Зазначений вище висновок встановлений постановою Верховного Суду у складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2018 року у справі № 753/11000/14-ц.

Як встановлено судом вище, відповідно до пункту 3 Специфікації, базова ціна на умовах поставки СРТ складає еквівалент 291,00 доларів США/тону ваги без урахування ПДВ у національній валюті України за курсом НБУ, що діє на дату оплати.

Пунктом 4 специфікації визначені наступні умови оплати: покупець здійснює оплату поставленого товару шляхом перерахування грошових коштів на рахунок постачальника протягом 30-ти (тридцяти) календарних днів з дати прибуття товару на ст.Запоріжжя-Ліве. Оплата здійснюється на підставі оригіналів первинних документів.

Покупець здійснює оплату за отриманий товар виходячи з перерахунку базової ціни в доларовому еквіваленті в національну валюту України за офіційним курсом НБУ UAH/USD на дату здійснення такого платежу (платежів), передбачених умовами специфікації до договору.

При розрахунку неустойки у розмірі 5 % від вартості недопоставленого у строк товару, слід зробити висновок, що пунктом 4 Специфікації передбачено оплату за отриманий товар виходячи з перерахунку базової ціни в доларовому еквіваленті в національну валюту України за офіційним курсом НБУ UAH/USD на дату здійснення такого платежу (платежів), передбачених умовами специфікації до договору.

З урахуванням пунктів 4, 5 специфікації № 12, відповідач зобов`язаний був поставити товар у строк до 28 лютого 2019 року, тобто останній день оплати - 30.03.2019.

Суд доходить висновку про доцільність визначення вартості несвоєчасно поставленого товару із розрахунку базової ціни в доларовому еквіваленті в національну валюту України за офіційним курсом НБУ UAH/USD станом на останній день оплати, передбачений умовами Специфікації № 12.

Так вартість несвоєчасно поставленого товару у кількості 673, 335 тон становить 5339136, 23 грн без ПДВ (673, 335 тон х 291,00 доларів США/тону ваги х 27, 248765 грн (курс долара США станом на 30.03.2019).

Таким чином, розмір неустойки на недопоставлений товар у кількості 673, 335 тон становить 266956, 81 грн (5339136, 23 грн х 5 %).

Враховуючи викладене, позовна вимога позивача про стягнення з відповідача неустойки становить 266956, 81 грн.

Щодо клопотання відповідача про зменшення розміру неустойки

У відзиві на позов відповідач виклав клопотання зменшення розміру неустойки до 10% від встановленої судом до стягнення.

В обґрунтування вказаного клопотання відповідач послався на відсутність належних доказів наявності у позивача будь-яких збитків, спричинених непоставкою товару та вказав на відсутність його вини у затримках поставки.

Господарський суд вважає за необхідне зазначити, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання через відсутність у нього необхідних коштів, оскільки згадане правило обумовлено замінністю грошей як їх юридичною властивістю.

Проте за приписами частини 1 статті 233 Господарського кодексу України, суд має право зменшити розмір санкцій, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Відповідно частини 3 статті 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо (п. 3.17.4. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції).

Правовий аналіз зазначених статей свідчить, що вони не є імперативними та застосовуються за визначених умов на розсуд суду. При вирішенні питання про можливість зменшення неустойки, суд бере до уваги майновий стан сторін і оцінює співвідношення розміру заявлених штрафних санкцій, зокрема, із розміром збитків, враховує інтереси обох сторін.

Одночасно в чинному законодавстві України відсутній вичерпний перелік виняткових випадків, за наявності яких господарським судом може бути зменшено неустойку. Отже, вказане питання віршується судом з урахуванням приписів статті 86 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи добровільне усунення відповідачем порушення умов договору та недоведеність позивачем належними, у розумінні частини 1 статті 76 Господарського процесуального кодексу України, доказами наявності збитків, понесених останнім внаслідок неналежного виконання відповідачем зобов`язань за спірним договором, суд дійшов висновку про часткове задоволення клопотання відповідача та зменшення розміру неустойки (з урахуванням розрахунку, виконаного господарським судом) на 70 % та стягнення 30 % штрафу від належного, що складає 80087, 04 грн.

СУДОВІ ВИТРАТИ.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору стягуються з відповідача на користь позивача пропорційно задоволеним вимогам, а саме у розмірі 5925, 35 грн.

Керуючись статтями 2, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, пунктом 4 частини 1 статті 231, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

Прийняти відмову позивача від позову в частини зобов`язання відповідача здійснити поставку горішку коксового у кількості 713, 335 сухих тон, відповідно до умов Специфікації № 12 від 01.02.2019 до Договору.

Провадження у справі в частині зобов`язання відповідача здійснити поставку горішку коксового у кількості 713, 335 сухих тон, відповідно до умов Специфікації № 12 від 01.02.2019 до Договору закрити.

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Южкокс» (51909, Дніпропетровська область, м. Кам`янське, вул. Вячеслава Чорновола, буд. 1; ідентфікаційний код 05393079) на користь Акціонерного товариства «Запорізький завод феросплавів» (69035, м. Запоріжжя, вул. Діагональна, буд. 11; ідентифікаційний код 00186542) неустойку у розмірі 80087, 04 грн та 5925, 35 грн витрат зі сплати судового збору.

В іншій частин і позову відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дня складання повного судового рішення і може бути оскарженим протягом цього строку до Центрального апеляційного господарського суду в порядку ст.ст. 256, 257 ГПК України з урахуванням пп. 17.5 п.17 ч.1 розділу ХІ ГПК України

Повне рішення складено 27.11.2019

Суддя В.І. Ярошенко