ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

19.11.2019 Справа № 905/1835/19

Господарський суд Донецької області у складі судді Бокової Ю.В.

при секретарі судового засідання Барбаш Д.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом: приватного акціонерного товариства Авдіївський коксохімічний завод (86065, Донецька область, місто Авдіївка, проїзд Індустріальний, будинок 1; )

до відповідача: акціонерного товариства Українська залізниця (03680, місто Київ, вулиця Тверська, будинок 5; ) в особі регіональної філії Донецька залізниця акціонерного товариства Українська залізниця (84400, Донецька область, місто Лиман, вулиця Привокзальна, будинок 22; )

про стягнення штрафу в розмірі 15 423,72 грн., -

за участю представників сторін:

від позивача: не з`явився

від відповідача: не з`явився

СУТЬ СПОРУ

Приватне акціонерне товариство Авдіївський коксохімічний завод звернулось до господарського суду Донецької області з позовом до акціонерного товариства Українська залізниця в особі регіональної філії Донецька залізниця акціонерного товариства Українська залізниця про стягнення штрафу в розмірі 15 423,72 грн.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що вагон з вантажем №74900572 на станцію Авдіївка Донецької залізниці прибув з порушенням терміну доставки, що підтверджується штемпелем станції призначення у графі 51 залізничної накладної №32754871.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив. Під час розгляду справи даної справи позивач надавав пояснення по справ, в яких наполягав на задоволенні позовних вимог у повному обсязі

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Під час розгляду даної справи від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначив про те, що за накладною № 32754871 було перевищено строк доставки вантажу на 4 повних доби, а не на 7 діб, як зазначає позивач з огляду на відмітку у розділі 49 накладної про затримку і збільшення терміну доставки на 2 доби, у зв`язку з чим у даному випадку штраф має складати 30 % від провізної плати. Також відповідачем було надано клопотання про зменшення розміру штрафу за несвоєчасну доставку вантажу до 10% від суми позову до 1542,37 грн.

Стаття 42 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що прийняття участі у судовому засіданні є правом сторони. При цьому, норми вказаної статті зобов`язують сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Як зазначено в ч.1 ст.202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

При цьому, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Суд вважає за можливе розглянути спір за наявними в справі матеріалами, оскільки їх цілком достатньо для правильної юридичної кваліфікації спірних правовідносин, а відсутність належним чином повідомлених представників сторін істотним чином не впливає на таку кваліфікацію і не перешкоджає розгляду справи.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши обставини спору, доводи учасників судового процесу суд, -

В С Т А Н О В И В

27.03.2019 товариство з обмеженою відповідальністю «ПАРАЛЛЕЛЬ-М ЛТД» (вантажовідправник) зі станції Сновськ Південно-Західної залізниці на станцію Авдіївка Донецької залізниці було відвантажено на адресу приватного акціонерного товариства «Авдіївський коксохімічний завод» (вантажоодержувач) за залізничною накладною № 32754871 вантаж дизельне пальне, наливом.

Відповідно до графи 56 накладної, дата відправлення вантажу- 27.03.2019. Відстань перевезення 1147 км (графа 30 накладної), провізна плата: 51 412,40 грн.

Правильність внесених відомостей до вищезазначеної накладної підтверджена підписом представника відправника та представника залізниці.

На станції відправлення вантаж був прийнятий до перевезення без зауважень, іншого не доведено.

Відповідно до календарного штемпеля, дата прибуття та дата видачі вантажу 11.04.2019.

Посилаючись на прострочення відповідачем термінів доставки вантажу, що передбачені ст.41 Статуту залізниць та Правилами обчислення термінів доставки вантажу, затвердженими наказом №644 від 21.11.2000 Міністерства транспорту України, позивач нарахував та пред`явив до стягнення з відповідача штраф у розмірі 15 423,72 грн.

Вказані обставини і стали підставою для звернення позивача з відповідним позовом до суду.

Виходячи з принципу повного, всебічного та об`єктивного розгляду всіх обставин справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі, враховуючи наступне.

Згідно ст.ст.11, 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають, зокрема, з договорів. Аналогічні положення встановлені і в ст.ст.173-175 Господарського кодексу України.

Відповідно до ч.1 ст.909 Цивільного кодексу України, за договором перевезення перевізник зобов`язаний доставити довірений йому відправником вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Згідно з ч.2 ст. 908 Цивільного кодексу України та ч. 5 ст. 307 Господарського кодексу України, умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

За змістом ч.5 ст.307 Господарського кодексу України умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями встановлюються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно правовими актами.

Стаття 6 Статуту залізниць України (далі - статут) визначає, що накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до Статуту та правил і наданий залізниці разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажів, яка укладається між відправником і залізницею. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезень до станції призначення.

Відповідно до ст.526 вказаного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст.22 Статуту залізниць України за договором залізничного перевезення вантажу залізниця зобов`язується доставити ввірений їй вантажовідправником вантаж у пункт призначення в зазначений термін і видати його одержувачу, а відправник зобов`язується сплатити за перевезення встановлену плату.

Статтею 41 вказаного підзаконного нормативно-правового акту регламентовано, що залізниці зобов`язані доставити вантажі за призначенням в установлені терміни. Терміни доставки вантажів і правила обчислення термінів доставки вантажів встановлюються Правилами, виходячи з технічних можливостей залізниць. Обчислення терміну доставки починається з 24-ої години дати приймання вантажу до перевезення. Вантаж вважається доставленим вчасно, якщо на станції призначення він вивантажений засобами залізниці, про що повідомлено одержувача, або якщо вагон (контейнер) з вантажем подано під вивантаження засобами одержувача до закінчення встановленого терміну доставки. У разі затримки подачі вагонів (контейнерів) під вивантаження внаслідок зайнятості вантажного фронту або з інших причин, залежних від одержувачів, вантаж вважається доставленим вчасно, якщо він прибув на станцію призначення до закінчення встановленого терміну доставки.

Відповідно до п.1.2 Правил обчислення термінів доставки вантажу, затверджених наказом №644 від 21.11.2000 Міністерства транспорту України, термін доставки вантажу визначається, виходячи з відстані, за яку обчислюється провізна плата.

Пунктами 1.1, 2.1 вказаних Правил визначено терміни, в які залізниці зобов`язані доставляти вантажі за призначенням, зокрема, відповідно до підпункту 1.1.1 наведеного пункту, у разі перевезення вантажною швидкістю вагонними відправками у великотоннажних контейнерах термін доставки вантажу обчислюється виходячи з 1 (однієї) доби на кожні повні та неповні 200км. Обчислення терміну доставки починається з 24-ї години дати приймання вантажу до перевезення, зазначеної в перевізних документах.

Разом з тим, згідно з пунктом 2.4 наведених Правил, терміни доставки вантажів, які обчислюються згідно з пунктом 1, збільшуються, зокрема, на одну добу на операції, пов`язані з відправленням і прибуттям вантажу.

У разі затримки вантажу в процесі перевезення термін доставки збільшується на термін: виконання митних та інших адміністративних правил; тимчасової перерви в перевезенні, яка трапилася не з вини залізниці; необхідний для ветеринарного огляду та напування тварин; вивантаження зайвої маси, виправлення навантаження або упаковки, а також на перевантаження, які трапилися з вини відправника; інших затримок, які трапились з вини відправника чи одержувача. Про причини затримки вантажу, які дають право залізниці на збільшення терміну доставки, та тривалість цієї затримки повинна бути зроблена відмітка в перевізних документах, яка завіряється підписом працівника станції (пункт 2.9 Правил).

У розділі 49 спірної залізничної накладної є відмітка про затримку і збільшення терміну доставки на 2 доби.

Відповідно до пункту 2.10 Правил обчислення термінів доставки вантажу, вантаж вважається доставленим вчасно, якщо на станції призначення він вивантажений засобами залізниці, про що повідомлено одержувача, або якщо вагон (контейнер) з вантажем подано під вивантаження засобами одержувача до закінчення встановленого терміну доставки.

За приписами Правил видачі вантажів, оформлення видачі вантажу засвідчується календарним штемпелем станції у відповідній графі накладної і дорожньої відомості. Датою фактичної видачі вантажу вважається дата його вивозу з території станції в разі вивантаження засобами залізниці, або дата подачі вагона під вивантаження, якщо вона здійснюється одержувачем на місцях загального або не загального користування (п.8 Правил).

Дослідивши наявну у матеріалах справи залізничну накладну №32754871 господарський суд встановив, що вантаж за відповідним перевізним документом доставлено одержувачу з порушенням строків, які визначені ст.41 Статуту залізниць України та Правилами обчислення термінів доставки вантажу, а саме:

- згідно штемпеля станції відправлення вантаж відправлений 27.03.2019, доставлений 11.04.2019, товар отримано 11.04.2019 представником одержувача. Відстань від станції Сновськ Південно-Західної залізниці на станцію Авдіївка Донецької залізниці складає 1147км. Норма доставки: 6 діб (п.2.1 Правил) + 1 доба (п.2.4. Правил) + 2 доби (п.2.9 Правил) = 9 діб. Проте фактично доставка була здійснена протягом 14 діб, отже мало місце прострочення доставки на 5 діб. Таким чином, судом встановлено, що позивачем не враховано наявність відміток у накладних, зроблених перевізником відповідно до п.2.9 Правил щодо збільшення термінів доставки вантажу, що призвело до невірного визначення кількості днів перевищення відповідачем термінів доставки вантажу, проте розмір штрафу, нарахований позивачє є вірним, та складає 15 423,72 грн. - 30% провізної плати.

Частина перша статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

За змістом ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За приписами ст.611 зазначеного нормативно-правового акту у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, у тому числі - сплата неустойки, що узгоджується із ч. 1 ст. 550 Цивільного кодексу України.

При цьому, несвоєчасне виконання грошових зобов`язань є належною підставою у розумінні ст.218 Господарського кодексу України для застосування заходів господарсько-правової відповідальності.

Згідно із ст.116 Статуту залізниць України за несвоєчасну доставку вантажів і порожніх вагонів, що належать підприємствам, організаціям, установам, громадянам - суб`єктам підприємницької діяльності або орендовані ними, залізниця сплачує одержувачу штраф (якщо не доведе, що прострочення сталося не з її вини) у розмірі: 10 відсотків провізної плати - за прострочення на дві доби; 20 відсотків провізної плати - за прострочення на три доби; 30 відсотків провізної плати - за прострочення на чотири і більше діб. Зазначений штраф не сплачується, якщо вантаж не було вивезено одержувачем із станції впродовж доби після одержання повідомлення про прибуття вантажу або якщо в цей же термін одержувач не розкредитує перевізні документи на вантаж, що прибув. Залізниця не несе відповідальності за порушення термінів доставки, якщо порушення сталося внаслідок стихійного лиха або з інших, не залежних від залізниці обставин.

Відтак, з огляду на вищенаведене, позивач нарахував та заявив до стягнення штраф за несвоєчасну доставку вантажу у розмірі 15 423,72 грн.

Судом встановлено, що розрахунок суми штрафу є арифметично вірним, та відповідає приписам ст.116 Статуту залізниць України.

Як вже зазначалося, відповідач звернувся з заявою про зменшення розміру штрафу за несвоєчасну доставку вантажу до 10% від заявленої суми позову.

Відповідно до частини 3 статті 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Згідно з частиною 1 статті 233 Господарського суду України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

При цьому, правовий аналіз наведених норм свідчить про те, що зменшення розміру неустойки це право суду, при якому повинні враховуватись певні обставини, які в своїй сукупності утворюють винятковість.

На відповідача покладається обов`язок довести винятковість конкретного випадку та надати відповідні докази на підтвердження цього.

Одночасно, в чинному законодавстві України відсутній вичерпний перелік виняткових випадків, за наявності яких господарським судом може бути зменшено неустойку. Отже, вказане питання віршується судом з урахуванням приписів ст.86 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

В обґрунтування своєї заяви відповідач посилається на ускладнення транспортного сполучення у межах регіональної філії Донецька залізниця Акціонерного товариства Українська залізниця внаслідок проведення на території Донецької області антитерористичної операції, що також суттєво вплинуло на фінансове становище Регіональної філії Донецька залізниця Акціонерного товариства Українська залізниця, а саме за змістом звіту про фінансові результати (звіту про сукупний дохід) за 1-е півріччя 2019р. у останнього наявний збиток у сумі 336819тис.грн (код рядка 2355).

Разом з цим суд зазначає, що регіональна філія відповідача "Донецька залізниця" не є юридичною особою, а отже зазначена збитковість діяльності філії АТ Українська залізниця не відображає загальний фінансовий результат відповідача в цілому.

За змістом заяви про зменшення розміру штрафу відповідачем не наведене перелік конкретних обставин, які зумовили порушення строків доставки, не наведене яким чином такі обставини вплинули на порушення строків та, відповідно, суд не може встановити причино-наслідковий зв`язок між фактом проведення на території Донецької області операції об`єднаних сил та порушенням відповідачем своїх зобов`язань.

Викладене зумовлює висновок суду про відмову в задоволенні клопотання відповідача про зменшення розміру штрафу та наявність підстав для задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати при задоволенні позову покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 42, 46, 73, 74, 76-79, 86, 91, 123, 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги приватного акціонерного товариства Авдіївський коксохімічний завод до акціонерного товариства Українська залізниця в особі регіональної філії Донецька залізниця акціонерного товариства Українська залізниця про стягнення штрафу в розмірі 15 423,72 грн. - задовольнити.

Стягнути з акціонерного товариства Українська залізниця (03680, місто Київ, вулиця Тверська, будинок 5; ) в особі регіональної філії Донецька залізниця акціонерного товариства Українська залізниця (84400, Донецька область, місто Лиман, вулиця Привокзальна, будинок 22; ) на користь приватного акціонерного товариства Авдіївський коксохімічний завод (86065, Донецька область, місто Авдіївка, проїзд Індустріальний, будинок 1; ) штраф у розмірі 15 423,72 грн., судовий збір в сумі 1921,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Згідно із ст.241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до ст.256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду через господарський суд Донецької області (п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

У судовому засіданні 19.11.2019 проголошено та підписано вступну та резолютивну частину рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 21.11.2019.

Повідомити учасників справи про можливість ознайомитись з електронною копією судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень за його веб-адресою: http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя Ю.В. Бокова