ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2019 року м. Черкаси справа № 925/1160/19

Господарський суд Черкаської області у складі судді Кучеренко О.І. без виклику учасників справи, розглянув у спрощеному позовному провадженні справу за позовом

Приватного акціонерного товариства «Черкаське хімволокно» в особі його відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ»

до Громадської організації «Черкаське міське об`єднання багатодітних сімей «Сім`я»

про стягнення 8853 грн 59 коп

Приватне акціонерне товариство «Черкаське хімволокно», в особі його відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» звернулося до Господарського суду Черкаської області із позовною заявою до Громадської організації «Черкаське міське об`єднання багатодітних сімей «Сім`я» про стягнення 8853 грн 59 коп, у тому числі: 7276 грн 94 коп боргу за поставлену теплову енергію, 246 грн 29 коп інфляційних нарахувань, 103 грн 37 коп 3% річних та 1226 грн 99 коп пені. Також позивач у позовній заяві просить господарський суд стягнути з відповідача на користь позивача 1921,00 грн витрат на сплату судового збору. В обґрунтування позову позивач вказав на неналежне невиконання відповідачем грошових зобов`язань за укладеними між сторонами договором про постачання теплової енергії від 20.06.2017 №92 щодо своєчасної оплати поставленої у період з жовтня 2018 року до квітня 2019 року теплової енергії.

Ухвалою від 01.10.2019 Господарський суд Черкаської області прийняв позовну заяву позивача до розгляду, відкрив провадження у справі, розгляд справи було ухвалено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику представників сторін. Цією ж ухвалою суд встановив відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву і всіх письмових та електронних доказів, (висновки експертів і заяви свідків), що підтверджують заперечення проти позову протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Відповідач, у встановлені судом строки, відзив на позов та заперечення проти розгляду справи у порядку спрощеного провадження, суду не надав. Ухвала суду від 01.10.2019 направлялась відповідачу за місцем його державної реєстрації (яка зазначена у Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань) однак повернулась до суду з відміткою «організація вибула».

Відповідно до статті 1 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань - документ у паперовій або електронній формі, що сформований програмним забезпеченням Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань за зазначеним заявником критерієм пошуку та містить відомості з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, які є актуальними на дату та час формування витягу або на дату та час, визначені у запиті, або інформацію про відсутність таких відомостей у цьому реєстрі. Згідно з частиною 1 статті 10 цього Закону якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

Відповідно до пункту 7 статті 120 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Відповідно до частини 9 статті 165 Господарського процесуального кодексу України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Розглянувши матеріали справи та дослідивши докази, суд

ВСТАНОВИВ:

20 червня 2017 року між Публічним акціонерним товариством «Черкаське хімволокно» в особі його відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» (надалі-енергопостачальна організація) та Громадською організацією «Черкаське міське об`єднання багатодітних сімей «Сім`я» (надалі-споживач) було укладено договір про постачання теплової енергії №92 (далі договір), згідно з яким енергопостачальна організація бере на себе зобов`язання постачати споживачеві теплову енергію, а споживач зобов`язується оплатити одержану теплову енергію за встановленими тарифами (цінами) в терміни, передбачені цим договором.

Відповідно до пункту 1.2 договору види та обсяги споживання, теплові навантаження , характеристики вказані у Додатках 1.2 до договору. Тарифи на теплову енергію , встановлюються Національною комісією регулювання ринку комунальних послуг України та є предметом узгодження між сторонами договору і може змінюватися протягом дії договору.

Відповідно до пункту 2.3 договору теплова енергія постачається споживачу для потреб опалення та вентиляції - в період опалювального сезону (орієнтовно з 15 жовтня до 15 квітня) та для потреб гарячого водопостачання - протягом року.

Умовами пункту 8.5 договору сторони погодили, що споживач щомісяця з 01 до 07 числа отримує у теплопостачальної організації акт приймання-передачі, акт звірення розрахунків за спожиту теплову енергію на початок розрахункового періоду та рахунок-фактуру.

Пунктом 8.9 договору сторони передбачили, що Споживач до 25 числа поточного місяця у відповідності до рахунку-фактури сплачує енергопостачальній організації суму попередньої оплати за теплову енергію поточного місяця та несплачену вартість (чи її частку) фактично спожитої теплової енергії попередньому звітному місяці.

Пунктом 9.3.1 договору передбачено, що за несвоєчасну сплату за теплову енергію споживачу нараховується пеня у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період прострочення виконання грошового зобов`язання та 3% річних від простроченої суми за весь період прострочення та інфляційних нарахувань.

Відповідно до пункту 12.1.1 договору, він набуває чинності з дня його підписання та діє до 31.12.2017. Договір вважається пролонгованим на кожен наступний рік, якщо протягом останнього місяця його дії про його припинення не буде письмово заявлено однією із сторін.

Позивач на виконання договору у період з жовтня 2018 року до квітня 2019 року, поставив відповідачу теплову енергію за встановленим тарифом на загальну суму 9776 грн 94 коп, що підтверджується, розрахунком кількості спожитої теплової енергії, розрахунком боргу та рахунками-фактурами, що містяться в матеріалах справи.

Відповідач за поставлену у вказаний період за теплову енергію розрахувався частково, сплативши позивачу 2500 грн 00 коп. На момент звернення до суду заборгованість відповідача складає 7276 грн 94 коп.

За порушення строків оплати теплової енергії позивач з 01.11.2018 до 30.06.2019 нарахував відповідачу пеню у сумі 1226 грн 99 коп, а також інфляційні нарахування у сумі 246 грн 29 коп та три проценти річних у сумі 103 грн 37 коп, які разом із основною заборгованістю просить стягнути з відповідача у примусовому порядку.

Рішенням загальних зборів акціонерів від 20.04.2018 змінено тип та найменування позивача на Приватне акціонерне товариство «Черкаське хімволокно».

Спірні правовідносини сторін за правовою природою віднесені до договірних зобов`язань постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу, загальні положення про купівлю-продаж визначені параграфом 1 глави 54, особливості постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу - параграфом 5 глави 54 Цивільного кодексу України.

Параграфом 3 глави 30 Господарського кодексу України визначені особливості правового регулювання договору енергопостачання, як окремого виду господарсько-торговельної діяльності. Крім того, спірні правовідносини регулюються спеціальним Законом України «Про теплопостачання» та Законом України «Про житлово-комунальні послуги» (втратив чинність 01.05.2019 та який був чинним на час виникнення спірних відносин). До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Відповідно до норм встановлених Законом України «Про житлово-комунальні послуги» (далі Закон) споживачем є фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу; комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газопостачанням, опаленням у порядку, встановленому законодавством. Згідно з положеннями статті 19 Закону відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виробник послуг може бути їх виконавцем. Виконавцем послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води для об`єктів усіх форм власності є суб`єкт господарювання з постачання теплової енергії (теплопостачальна організація). Відповідно до частини 3 статті 20 Закону споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору.

Судом встановлено, що на виконання договору позивач у період з жовтня 2018 року до квітня 2019 року поставив відповідачу теплову енергію, що підтверджується розрахунком кількості спожитої теплової енергії, розрахунком боргу та рахунками-фактурами. У термін, який встановлений договором, повна оплата вартості теплової енергії відповідачем здійснена не була. Оскільки відповідач не розрахувався з позивачем за поставлену теплову енергію у встановлені строки, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача основного боргу в розмірі 7276 грн 94 коп підлягають до задоволення.

Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до частини 2 статті 193, частини 1 статті 216 Господарського кодексу України порушення зобов`язання є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим кодексом, іншими законами або договором; учасники господарських правовідносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Стаття 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у розумінні цього Кодексу визначає господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. 6. Відповідно до частини 6 статті 232 цього Кодексу, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано. Відповідальність у випадку порушення термінів розрахунків за теплову енергію, визначена у договорі у вигляді нарахування пені у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період прострочення виконання грошового зобов`язання. Позивачем заявлена до стягнення з відповідача пеня у сумі 1226 грн 99 коп, яка нарахована за період з 01.11.2018 до 30.06.2019.

Оскільки судом було встановлено, що відповідач в порушення умов укладеного між сторонами договору, своєчасно не розрахувався з позивачем за поставлену теплову енергію, допустивши порушення зобов`язання, позивач правомірно нарахував пеню. Оскільки за умовами договору, Споживач до 25 числа поточного місяця у відповідності до рахунку-фактури сплачує енергопостачальній організації суму попередньої оплати за теплову енергію поточного місяця та несплачену вартість (чи її частку) фактично спожитої теплової енергії попередньому звітному місяці, суд дійшов висновку, що кінцевою датою розрахунку за спожиту у поточному місяці теплову енергію є 25 число наступного місяця, отже, починаючи з наступного дня у позивача виникає право на нарахування пені. Оскільки при перевірці розрахунку позивача, суд встановив, що позивачем невірно визначений період нарахування пені, тому після перерахунку, з врахуванням шестимісячного строку, починаючи від дня, коли відповідач мав би сплатити борг за жовтень 2018 року, тобто з 26.11.2018 до 30.06.2019 (дата визначена позивачем), розмір пені складає 1160 грн 74 коп. При обрахуванні пені застосовано калькулятор штрафних санкцій інформаційно- правової системи «ЛІГА:ЗАКОН».

Відповідно статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі цієї норми Закону позивач за період з листопада 2018 до червня 2019 року нарахував позивачу 246 грн 29 коп інфляційних втрат та 103 грн 37 коп -3% річних за аналогічний період що і інфляційні. Перевіривши розрахунок інфляційних та річних суд встановив, що заявлені до стягненні інфляційні та річні нараховані позивачем невірно, тому після перерахунку до стягнення підлягають 154 грн 62 коп інфляційних втрат та 98 грн 10 коп -3% нарахованих за період з листопада 2018 по червень 2019 року.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається, зокрема, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги позивача задоволенні частково з відповідача підлягає відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача 1901 грн 79 коп судового збору.

На підставі викладеного, керуючись статтями 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Громадської організації «Черкаське міське об`єднання багатодітних сімей «Сім`я» (вул.Припортова, 25, м.Черкаси, 18000, ) на користь Приватного акціонерного товариства «Черкаське хімволокно» в особі його відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» (проспект Хіміків, 76, м.Черкаси, 18013, ) 7276 грн 94 коп боргу, 154 грн 62 коп інфляційних, 98 грн 10 коп три відсотки річних, 1160 грн 74 коп пені та 1901 грн 79 коп судового збору.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги рішення набирає законної сили після прийняття судом апеляційної інстанції судового рішення. Рішення може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення до Північного апеляційного господарського суду.

Суддя О.І.Кучеренко