РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

28.11.2019Справа № 910/13067/19

Господарський суд міста Києва у складі судді Мандриченка О.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження

справу № 910/13067/19

За позовомДержавного підприємства "Володимирецьке лісове господарство";
доТовариства з обмеженою відповідальністю "Айдахо";
простягнення 173 238,43 грн.
без повідомлення учасників справи.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Державне підприємство "Володимирецьке лісове господарство" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Айдахо" про стягнення 173 238,43 грн. заборгованості у зв`язку з невиконанням відповідачем зобов`язання з оплати вартості необробленої деревини на підставі договору №2019-19 від 05.09.2019, у зв`язку з чим позивач просить суд стягнути з відповідача суму основного боргу у розмірі 166 938,27 грн., інфляційні втрати у розмірі 3 704,77 грн. та 3% річних у розмірі 2 595,39 грн.

Частиною 1 статті 247 ГПК України встановлено, що малозначні справи розглядаються у порядку спрощеного позовного провадження.

Згідно з п. 2 ч. 5 ст. 12 ГПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до частини 1 статті 250 ГПК України питання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.09.2019 року відкрито провадження у справі та постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, відповідачу визначено строк для подання відзиву на позов та заперечень на відповідь на відзив, позивачу визначено строк для подання відповіді на відзив.

Ухвала Господарського суду міста Києва від 27.09.2019 була отримана відповідачем 15.10.2019 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Відповідач у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не надав, позовні вимоги не заперечив.

Відповідно до ч. 2 ст.178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Суд зазначає про те, що відповідач не був обмежений у своїх процесуальних правах надати відзив через канцелярію суду або шляхом направлення на адресу суду поштовим відправленням.

З огляду на ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

05 лютого 2019 року між ДП «Володимирецьке лісове господарство» (продавець) та ТОВ «Айдахо» (покупець) укладено договір купівлі-продажу необробленої деревини №2019-19, відповідно до умов якого продавець передає у власність на умовах франко-склад продавця (франко-проміжний, франко-нижній) круглі лісоматеріали сосна звичайна, (надалі - товар), а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього ціну відповідно до умов, що визначені в цьому договорі.

Поставка товару по даному договору здійснюється на умовах франко-склад продавця, пропорційними частинами на протязі договірного періоду (п.5.1.). Покупець вибирає товар своїм транспортом та за свій рахунок (п.5.2.).

Згідно п. 6.3. договору, датою передачі товару Продавцем та прийому його Покупцем, тобто датою поставки вважається дата товарно-транспортної накладної.

Пунктом 7.1. договору встановлено, що платіж здійснюється шляхом банківського переказу коштів на розрахунковий рахунок Продавця за партію товару, згідно ттн-накладної на протязі 5-ти календарних днів з дати відвантаження Товару.

На виконання умов договору у період з 06.02.2019 по 26.03.2019 ДП «Володимирецький лісгосп» передано у власність ТОВ «Айдахо» товар - круглі лісоматеріали сосна на загальну суму 546 958,14 грн. на умовах франко-склад продавця, що підтверджується копіями товарно-транспортних накладних, засвідченими підписами водія відповідача про прийняття товару.

Однак, відповідач в порушення договірних умов, не здійснив повну оплату отриманого товару, в зв`язку з чим у нього виникла заборгованість, яка станом не день розгляду справи становить 166 938,00 грн.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

За приписами ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Приписами ч. 1 ст. 665 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) сплатити за нього певну грошову суму.

Нормами ст. 691 Цивільного кодексу України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За приписами ч. 2 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Наявність, обсяг заборгованості відповідача у розмірі 166 938,27 грн. та настання строку виконання обов`язку щодо сплати підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами та не були спростовані відповідачем.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Відповідач контррозрахунку заявленої до стягнення суми основного боргу до суду не надав та не надіслав.

Отже, з урахуванням положень ст. 530 Цивільного кодексу України та положень договору, зважаючи на відсутність в матеріалах справи контррозрахунку суми заявленої до стягнення, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором купівлі-продажу необробленої деревини №2019-19 в розмірі 166 938,27 грн.

Позивач за прострочення строків оплати за поставлений товар нарахував та просить стягнути з відповідача з відповідача 3 704,77 грн. інфляційних втрат та 2 595,39 грн. 3% річних.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Здійснивши перерахунок 3 % річних та інфляційних втрат, з урахуванням умов договору, прострочення відповідачем сплати грошового зобов`язання та порядку розрахунків погодженого сторонами, господарський суд дійшов до висновку, що позовні вимоги про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат підлягають задоволенню повністю, а саме, у розмірі 2 595,39 грн. та 3 704,77 грн. відповідно за визначений позивачем період.

Як встановлено судом, відповідач не скористався наданими йому ст. 46 Господарського процесуального кодексу України правами, жодного доказу на спростування доводів позивача, або доказів, які б свідчили про відсутність у нього обов`язку сплатити заявлені до стягнення кошти, суду не надав.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За таких обставин, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, з покладенням судового збору на відповідача в порядку статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Також позивач просив суд покласти на відповідача судові витрати на професійну правничу допомогу у сумі 9 000,00 грн.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

На підтвердження факту отримання правничої допомоги та факту понесення витрат на її оплату позивач подав суду договір про надання правничої допомоги № 121/19 від 22.08.2019, укладений між ним та Адвокатським об`єднанням «Удовиченко та партнери», копії актів про надання правничої допомоги, копію платіжного доручення № 2799 від 09.10.2019 на суму 3700,00 грн., копію платіжного доручення № 3092 від 18.11.2018 на суму 2 300,00 грн., копію платіжного доручення № 2351 від 28.08.2019 на суму 3000,00, які підтверджують понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 9 000,00 грн.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача щодо стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 9 000,00 грн.

Керуючись ст. ст. 129, 231, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Айдахо" (04123, м. Київ, вул. Червонопільська, буд. 23/17, прим. 1, ідентифікаційний код 41028525) на користь Державного підприємства "Володимирецьке лісове господарство" (Рівненська область, Володимирецький район, село Антонівка, вул. Партизанська, 23, ідентифікаційний код 00992757) 166 938 (сто шістдесят шість тисяч дев`ятсот тридцять вісім) грн. 27 основної заборгованості, 2 595 (дві тисяч п`ятсот дев`яносто п`ять) грн. 39 коп. 3 процентів річних, 3 704 (три тисячі сімсот чотири) грн. 77 коп. інфляційних втрат, 9 000 (дев`ять тисяч) грн. 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу адвоката та 2 598 (дві тисячі п`ятсот дев`яносто вісім) грн. 58 коп. витрат по сплаті судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду відповідно до п. 17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України подається до Північного апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва протягом 20 (двадцяти) днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.В. Мандриченко