ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.11.19 р. Справа № 917/793/19

За позовною заявою Кременчуцької міської ради Полтавської області, пл. Перемоги, 2, м. Кременчук, Полтавська область, 39600

до Фізичної особи - підприємця Бови Людмили Павлівни, АДРЕСА_1

про стягнення 578 879,97 грн.

Суддя Погрібна С.В.

Секретар судового засідання Коваленко О.С.

Представники:

від позивача: Тараторін А.Р., довіреність № 522 від 03.04.2019 р.,

від відповідача: Костянецький А.Г., посвідчення адвоката № 2221 від 26.06.2018 р.

Обставини справи. Кременчуцька міська рада Полтавської області звернулася з позовом до Фізичної особи - підприємця Бови Людмили Павлівни про стягнення 578 879,97 грн. безпідставно збережених коштів в розмірі орендної плати.

Ухвалою суду від 05.06.2019 р. прийнято позовну заяву до розгляду у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

Відповідачем подано відзив на позовну заяву (вх. № 6745 від 02.07.2019 р.).

Ухвалою суду від 04.07.2019 р. продовжено строк підготовчого засідання на 30 днів, відкладено підготовче засідання на 25.07.2019 р.

23.07.2019 р. подано відповідь на відзив (вх. № 7657).

09.08.2019 р. позивачем подано додаткові докази для долучення до матеріалів справи (вх. № 8412).

Ухвалою суду від 13.08.2019 р. закрито підготовче провадження у справі та призначено до судового розгляду по суті на 11.09.2019 р.

В судовому засіданні 11.09.2019 р. представником позивача викладено зміст позовних вимог, представником відповідача викладено зміст заперечень.

Судом досліджено наявні в матеріалах справи докази .

В судовому засіданні 11.09.2019 р. оголошено перерву до 08.10.2019 р. на 11:00 год.

Судове засідання, призначене на 08.10.2019 р. на 11:00 год., не відбулося у зв`язку з перебуванням судді на лікарняному. Наступне судове засідання призначено на 12.11.2019 р.

12.11.2019 р. представникам сторін надано заключне слово, які підтримали свою позицію викладену письмово та озвучено в судових засіданнях.

В судовому засіданні 12.11.2019 р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Враховуючи достатність у матеріалах справи доказів для розгляду спору по суті, суд розглядає спір за наявними матеріалами.

Встановивши всі обставини справи та дослідивши надані документальні докази, суд встановив,

25 жовтня 2006 року між Кременчуцькою міською радою Полтавської області (орендодавець) та ФО-П Бова Людмилою Павлівною (орендар) було укладено договір за умовами якого орендодавець на підставі рішення надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку, що за цільовим призначенням відноситься до категорії земель несільськогосподарського призначення.

Згідно з пунктами 1, 2 договору в оренду передається земельна ділянка площею 8025 кв.м (кадастровий номер :03:003:0220). Цільове призначення - експлуатація та обслуговування будівель та споруд виробні торгівельного і складського комплексу.

Згідно п. 8 Договір укладено строком до 01.09.2011 року. Після закінчення строку, на який було укладено договір оренди, орендар, який належним чином виконував обов`язки відповідно до умов договору, за відсутності письмових заперечень орендодавця, має переважне право на поновлення договору. У цьому разі Орендар зобов`язаний не пізніше ніж за два місяці до закінчення строку договору повідомити Орендодавця про намір поновлення договору оренди - продовження строку дії договору.

Поновлення договору оренди здійснюється шляхом укладання додаткові угоди між сторонами та її державної реєстрацією.

Передача земельної ділянки несільськогосподарського призначення (кадастровий номер :03:003:0220) в строкове платне користування ФО-П Бова Людмилі Павлівні (Орендар), здійснювалась за Актом приймання-передачі об"єкта оренди - земельної ділянки по вул. Київській, 3-А в м. Кременчуці підписаного та укладеного між Орендодавцем, Кременчуцькою міською радою та Орендарем, ФО-П Бова Людмилою Павлівною (а.с.16).

Рішенням Кременчуцької міської ради Полтавської області від 27 лютого 2007 року, частини 6 вирішено продати фізичній особі-підприємцю Бові Людмилі Павлівні земельну ділянку несільськогосподарського призначення площею 7979 кв.м. дляексплуатації та обслуговування будівель та споруд виробничо-торгівельного і складського комплексу по вул. Київський, б. 3-А на умовах розстрочення платежу терміном до 01.04.2012р. в частині надходжень до місцевого бюджету.

Пунктами 6.4 та 6.5 вказанного рішення було прийняте рішення про внесення змін до п.9 договору оренди землі від 25.10.2006 року шляхом укладання додоткової угоди про зміну орендної плати ФО-П Бові Людмилі Павлівні на період розсрочення платижу (а.с. 27-29)

Відповідно до вищезазнченого рішення Кременчуцької міської ради Полтавської області, 11 січня 2008 року між Кременчуцькою міською радою та ФО-П Бова Людмилою Петрівною був укладений Договір купівлі-продажу земельної ділянки несільськогосподарського призначення.

Згідно пункту 6.1 Договору купівлі-продажу передбачено, що право власності на земельну ділянку переходить до Покупця лише після сплати повної вартості земельної ділянки та отримання Покупцем державного акта про право власності на земельну ділянку.

Відповідачем 06.02.2008 р. та 08.02.2008 р. було сплачено гршові кошти за договором купівлі-продажу від 11.01.2008 року за №436, що підтверджується меморіальними ордерами (а.с.72-73).

Позивач в обґрунтування позову посилається на наступне.

Укладений між позивачем та відповідач договір оренди землі на момент укладення договору купівлі-продажу свою дію не припинив. У той же час набуття права користування земельної ділянки має місце тільки після виникнення у відповідача конкретної умови, а саме сплати повної вартості земельної ділянки та отримання Покупцем державного акта на право власності на земельну ділянку.

Відповідачем не виплачено кошти за договором купівлі-продажу, а тому право власності не перейшло до нього.

Однак, не зважаючи на дані факти ФО-П Бова Людмила Павлівна продовжувала користуватись земельною ділянкою комунальної власності без правовстановлюючих документів.

Рішенням Кременчуцької міської ради Полтавської області від 26 січня 2010 року надано розстрочку на сплату боргу в сумі 82 277,79 грн. за несвоєчасну сплату за договором купівлі-продажу земельної ділянки несільськогосподарського призначення строком до 01.04.2012 р.

Рішенням Кременчуцької міської ради Полтавської області від 07 липня 2015 року надано розстрочку на сплату боргу в сумі 580 219,27 грн. за несвоєчасну сплату за договором купівлі-продажу земельної ділянки несільськогосподарського призначення строком на 5 років.

Предметом даного спору є вимога про стягнення з відповідача безпідставно набутих коштів, набутих за рахунок використання земельної ділянки без оформлення договору оренди в період з 10 травня 2016 року по 11 жовтня 2017 року та не внесення орендної плати за користування нею.

Згідно з п. 288.1. ст. 288 Податкового кодексу України підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки.

За приписами статті 1 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель" самовільним зайняттям земельної ділянки є будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.

За змістом статті 33 Закону України "Про оренду землі", по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі). Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі.

Враховуючи наведені положення законодавства Кременчуцька міська рада Полтавської області вважає, що саме на землекористувача - відповідача покладається обов`язок вчинення відповідних дій, щодо посвідчення прав на земельну ділянку та укладення договору opeнди земельної ділянки.

На думку позивача, правовідносини, які виникли в цій справі за своїм змістом є кондиційними, тому відповідач як фактичний користувач земельної ділянки безпідставно зберіг у себе відповідні кошти за користування нею та зобов`язаний їх повернути позивачу на підставі частини першої статті 1212 Цивільного кодексу України.

Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.

Для кондиційних зобов`язань вина не має значення оскільки важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої.

Здійснення нарахувань суми збитків, заподіяних територіальній громаді, внаслідок порушення земельного законодавства за користування земельної ділянкою без правовстановлюючих документів по вул. Київській, 3-A в м. Кременчуці, проводиться за період з 10.05.2016 р. по 10.10.2017 р. включно за використання земельної ділянки площею 7979 кв.м для експлуатації та обслуговування будівлі споруди виробничо-торгівельного і складського комплексу.

Відповідно до витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 08.02.2019 р. за № 2391/0/212-19 нормативна грошей оцінка земельної ділянки площею 7979 на 2019 рік складає 17432120,25 грн.

Відповідач заперечуючи проти позову вказує наступне.

Позивач всупереч засадам добросовісності та справедливості намагається стягнути з відповідача подвійну оплату за земельну ділянку.

Так на підставі договору купівлі продажу земельної ділянки, відповідно до меморіальних ордерів: № 11 від 06.02.2008 року та № 1 від 08.02.2008 року ФО-П Бова Л.П. сплатила продавцю загальну суму 270 326,80 грн., за продаж земельної ділянки. (а.с. 72-73).

Вказане підтверджує той факт, що стосовно земельної ділянки площею 7979 м.кв. про безпідставне використання якої відповідачем вказував позивач, між сторонами виникли правовідносини з Договору купівлі-продажу, за яким передбачене розстрочення платежу та можливість використання земельної ділянки.

Отже, на думку відповідача він користується земельною ділянкоюна підставі Договору купівлі-продажу, чим спростовуються твердження позивача про безпідставність користування земельною ділянкою, що слугувало підставою позову у цій справі.

У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень глави 83 ЦК України (висновок, сформульований Верховним Судом України у постанові від 2 жовтня 2013 року у справі № 6-88цс 13).

Позовні вимоги Кременчуцької міської ради про стягнення з ФО-П Бови Л.П. безпідставно збережених коштів задоволенню не підлягають, оскільки відносини сторін були врегульовані договором купівлі-продажу земельної ділянки, що виключає можливість застосування до спірних відносин положення статті 1212 ЦК України.

При цьому незмістовними є посилання позивача на пункт 6.1. договору купівлі-продажу за яким передбачено, що право власності переходить до покупця лише після сплати повної вартості земельної ділянки та отримання покупцем державного акта на право власності на земельну ділянку.

Законом № 509-VI від 16.09.2008р. були внесені зміни до статті 128 ЗК України яка визначає Порядок продажу земельних ділянок державної та комунальної власності громадянам та юридичним особам та змінено нормативне регулювання підстав для переходу права власності на земельну ділянку.

Так, частина 7 статті 128 ЗК України передбачає, що договір купівлі-продажу земельної ділянки підлягає нотаріальному посвідченню. Документ про оплату або про сплату першого платежу (у разі продажу земельної ділянки з розстроченням платежу) є підставою для видачі державного акта на право власності на земельну ділянку та її державної реєстрації.

На виконання договору купівлі-продажу земельної ділянки з розстроченням ФО-П Бова Л.П. оплатила перший платіж у відповідності до наданих меморіальних ордерів від 06.02.2008 року та 08.02.2008 року, тому у відповідності до ч. 7 ст. 128 ЗК України у покупця виникло право на оформлення права власності на земельну ділянку та кореспондуючий такому праву обов`язок продавця сприяти у здійсненні такого права, що випливає із засад добросовісності сторін.

Натомість, як вказує відповідач, позивач посилаючись на пункт 6.1. Договору купівлі-продажу не визнає такого права покупця, та вказує, що право власності на земельну ділянку виникне лише після повної оплати ціни продажу, що суперечить статті 128 ЗК України, та призводить до порушення прав покупця, зважаючи на заявлені вимоги про стягнення коштів у вигляді неодержаної орендної плати, за земельну ділянку, яка куплена відповідачкою.

Після укладення договору купівлі - продажу та оплати першого платежу ФО-П Бова Л.П. користується земельною ділянкою не на підставі договору оренди, а на підставі договору купівлі-продажу, яким передбачена можливість використання земельної ділянки у такому випадку у відповідача відсутній обов`язок сплачувати орендну плату за користування чужою земельною ділянкою, що у повній мірі кореспондується з положеннями статті 31 Закону України "Про оренду землі" якою визначено, що поєднання в одній особі власника земельної ділянки та орендаря є підставою для припинення відносин, які виникають з договору оренди.

Відповідач стверджує, що у даній справі доводи позивача про наявність підстав для стягнення з ФО-П Бови Л.П. коштів бережених за рахунок позивача у вигляді несплачених орендних платежів у повній мірі спростовуються тим, що відносини сторін мають договірний характер, що виключає можливість застосування до спірних відносин статтю 1212 ЦК України, оскільки відповідачка використовує земельну ділянку на підставі договору купівлі-продажу, а не на умовах оренди, або без жодних правових підстав, як те помилково вказує позивач.

При прийнятті рішення судом враховано наступне.

Статтею 2 Земельного кодексу України передбачено, що земельні відносини - це суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею. Суб`єктами земельних відносин є громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади.

Згідно статті 4 Земельного кодексу України завданням земельного законодавства є регулювання земельних відносин з метою забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель.

Приписами частини 1, 2 статті 13 Конституції України унормовано, що земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Відповідно до положень статті 80 Земельного кодексу України суб`єктами права на землі комунальної власності є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування.

У відповідності до статей 122, 123, 124 Земельного кодексу України міські ради передають земельні ділянки у власність або користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі - продажу права оренди земельної ділянки.

У разі надання земельної ділянки в оренду укладається договір оренди земельної ділянки, яким за положенням частини 1 статті 21 Закону України "Про оренду землі" визначається орендна плата за землю як платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.

Як вбачається з матеріалів справи, на підставі рішення Кременчуцької міської ради від 21.09.2006 р. (а.с. 12) між Кременчуцькою міською радою Полтавської області (орендодавець) та ФО-П Бова Людмилою Павлівною (орендар) було укладено договір оренди від 10 жовтня 2006 р., за умовами якого орендодавець на підставі рішення надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку, що цільовим призначенням відноситься до категорії земель несільськогосподарського призначення (а.с. 10-11).

Договір зареєстрований у Кременчуцькому районному відділі Полтавської регіональної філії ДП "Центр державного земельного кадастру при державному комітеті України по земельних ресурсах" про що у державному реєстрі 25.10.2006 р. вчинено запис № 63.

Згідно акту приймання-передачі об`єкта оренди від 25.10.2006 р. було відповідачу передано в користування земельну ділянку по вул. Київській, 3-А в м. Кременчуці, кадастровий номер :03:003:0220 (а.с. 16).

Згідно з пунктами 1, 2 Договору оренди в оренду передається земельна ділянка площею 8025 кв.м (кадастровий номер :03:003:0220). Цільове призначення - експлуатація та обслуговування будівель та споруд виробні торгівельного і складського комплексу.

Згідно п. 8 Договору після закінчення строку, на який було укладено договір оренди, орендар, який належним чином виконував обов`язки відповідно до умов договору, за відсутності письмових заперечень орендодавця, має переважне право на поновлення договору. У цьому Орендар зобов`язаний не пізніше ніж за два місяці до закінчення строку договору повідомити Орендодавця про намір поновлення договору оренди - продовження строку дії договору.

Поновлення договору оренди здійснюється шляхом укладання додаткові угоди між сторонами та її державної реєстрацією.

Рішенням Кременчуцької міської ради Полтавської області від 27 лютого 2007 року вирішено продати фізичній особі-підприємцю Бові Людмилі Павлівні земельну ділянку несільськогосподарського призначення площею 7979 кв.м. дляексплуатації та обслуговування будівель та споруд виробничо-торгівельного і складського комплексу на умовах розстрочення платежу терміном до 01.04.2012 р. в частині надходжень до місцевого бюджету (а.с. 9).

Пунктом 6.4. та 6.5. вказаного рішення визначено внести зміни до договору оренди землі № 63 від 25.10.2006 року шляхом укладання додаткової угоди. На період розстрочення платежу змінити орендну плату фізичній особі - підприємцю Бові Людмилі Павлівні, що визначена договором оренди землі № 63 від 25.10.2006 року, виклавши п. 9 договору оренди землі в новій редакції: "Орендна плата вноситься Орендарем у грошовій формі в розмірі 1% від грошової оцінки землі за земельну ділянку площею 7979 кв.м. та 5% від грошової оцінки землі за земельну ділянку площею 46 кв. м (прилегла територія до пивного бару) щорічно шляхом укладання додаткової угоди до договору оренди землі.

На підставі рішення Кременчуцької міської ради Полтавської області від 27 лютого 2007 року, між Кременчуцькою міською радою та ФО-П Бова Людмилою Петрівною 24 грудня 2007 року було укладено Договір купівлі-продажу земельної ділянки несільськогосподарського призначення (а.с. 7-8), який був зареєстрований у Кременчуцькій міській раді, про що у книзі записів реєстрації Договорів купівлі-продажу земельних ділянок вчинено запис 11 січня 2008 року за № 463.

Відповідно до статті 657 ЦК України Договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

Згідно із частиною 3 статті 640 цього Кодексу договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення.

07.02.2008 року між сторонами підписано додаткову угоду до Договору оренди № 63 від 25.10.2006 року, відповідно до якої внесено зміни до пункту 9 та 10 розділу "Орендна плата", пункту 4 розділу "Об`єкт оренди" (а.с. 74).

Рішенням Кременчуцької міської ради Полтавської області від 26 січня 2010 року м. Кременчук Про зміну порядку сплати за договором купівлі-продажу земельної ділянки несільськогосподарського призначення по вул. Київській, 3-А в м. Кременчуці пункт 4.2 Договору купівлі-продажу земельної ділянки несільськогосподарського призначення № 463 від 11.01.2008 року викладено в такій редакції:

« 4.2. У разі порушення терміну оплати за земельну ділянку, передбаченого розділом 2 Договору, Покупець сплачує Продавцю пеню в розмірі 0,5 облікової ставки НБУ від несплаченої суми за кожний день прострочення.»

Пунктом 2 вказаного рішення визначено: борг в сумі 82277,79 грн. за несвоєчасну сплату за договором купівлі-продажу земельної ділянки несільськогосподарського призначення для експлуатації та обслуговування будівель та споруд виробничо-торгівельного і складського комплексу по вул. Київській, 3-А за № 463 від 11.01.2008 року сплатити на умовах розстрочення платежу з дати прийняття рішення до 01.04.2012 року (а.с. 20).

На підставі вказаного рішення сторонами підписано Додаткову угоду від 05.02.2010 р. (а.с. 76).

На підставі рішення Кременчуцької міської ради Полтавської області від 31 серпня 2010 року "Про внесення змін в договір купівлі-продажу земельної ділянки по вул. Київській, 3-А в м. Кременчуці" 27.09.2010 року між сторонами було підписано Додаткову угоду, якою пункт 1.1 договору викладено в новій редакції (а.с. 75).

Рішенням Кременчуцької міської ради Полтавської області від 07 липня 2015 року Про зміну порядку сплати за договором купівлі-продажу земельної ділянки несільськогосподарського призначення по вул. Київській, 3-А в м. Кременчуці борг в сумі 580 219,27 грн. за несвоєчасну сплату за договором купівлі-продажу земельної ділянки несільськогосподарського призначення для експлуатації та обслуговування будівель та споруд виробничо-торгівельного і складського комплексу по вул. Київській, 3-А, зареєстрованого у Кременчуцькій міській раді, про що у книзі записів реєстрації Договорів купівлі-продажу земельних ділянок вчинено запис 11 січня 2008 року № 463, сплатити на умовах розстрочення платежу строком на 5 (п`ять) років, який сплачується поступово, щомісячно рівними частками, починаючи з 01.07.2015р.

Пунктом 2 вказаного рішення визначено: укласти додаткову угоду до договору купівлі-продажу, зареєстрованого за № 463 від 11.01.2008 р. зі змінами внесеними додатковою угодою, зареєстрованою за № 12 від 09.02.2010 та додатковою угодою, зареєстрованою за № 21 від 01.10.2010 (а.с. 19).

На підставі вказаного рішення сторонами підписано Додаткову угоду від 29.07.2015 р. (а.с. 77).

Позивач вказує, що предметом даного спору є вимога про стягнення з відповідача безпідставно набутих коштів, набутих за рахунок використанням земельної ділянки без оформлення договору оренди в період з 10 травня 2016 року по 11 жовтня 2017 року та не внесення орендної плати за користування нею.

Відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна врегульовано главою 83 Цивільного кодексу України.

Відповідно до частин 1, 2 статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення глави 83 Цивільного кодексу України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

За змістом приписів глави 83 Цивільного кодексу України кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.

Для кондикційних зобов`язань характерним є приріст майна в набувача без достатніх правових підстав і важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої.

Однак, як вбачається з матеріалів справи відповідач набув у користування земельну ділянку з підстав прийнятого рішення Кременчуцької міської ради від 21.09.2006 р. (а.с.12) та укладеного договору оренди від 10 жовтня 2006 р., а в подальшому на підставі прийнятого рішення Кременчуцької міської ради Полтавської області від 27 лютого 2007 року та Договору купівлі-продажу земельної ділянки несільськогосподарського призначення (а.с.7-8).

Так, обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно набув (зберігав), або вартість цього майна.

Як вже зазначалось, після укладення договору купівлі - продажу та оплати першого платежу ФО-П Бова Л.П. між сторонами виникли зобов`язання згідно договору купівлі-продажу, а відтак у позивача відсутні підстави для нарахування до стягнення з відповідача безпідставно набутих коштів в сумі 578 897,97 грн.

В матеріалах справи відсутні документи, які б підтверджували наявність зауважень щодо виконання відповідачем умов договору оренди від 10 жовтня 2006 р., який зареєстрований у Кременчуцькому районному відділі Полтавської регіональної філії ДП "Центр державного земельного кадастру при державному комітеті України по земельних ресурсах" про що у державному реєстрі 25.10.2006 р. вчинено запис № 63.

Згідно зі статтею 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до приписів статті 129 ГПК України судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись статтями 123, 129, 209, 210, 232, 233, 236, 238, 240, 241 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення. Відповідно до п. 17.5 Перехідних положень ГПК України, апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди (через Господарський суд Полтавської області).

Повне рішення складено 22.11.2019 р.

Суддя Погрібна С.В.