ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" листопада 2019 р.м. ХарківСправа № 922/3139/19

Господарський суд Харківської області у складі:
судді Чистякової І.О.
без повідомлення (виклику) учасників справи

розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження справу
за позовом Приватного акціонерного товариства "Харківенергозбут" (61037, м. Харків, вул. Плеханівська, 126, ідентифікаційний код 42206328)
до Квартирно-експлуатаційного відділу міста Харкова (61024, м. Харків, вул. Пушкінська, 61, ідентифікаційний код 07923280), 3-я особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Військова частина НОМЕР_1 (61064, м. Харків, Григорівське шосе (колишн. Комсомольське шосе) 54, ідентифікаційний код НОМЕР_2 )
про стягнення 6480,93 грн.
ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Харківенергозбут" (позивач) звернувся до господарського суду Харківської області із позовною заявою до відповідача - Квартирно-експлуатаційного відділу міста Харкова щодо стягнення з останнього заборгованості у розмірі 7 591,31 грн, яка складається з: заборгованості за спожиту електроенергію у розмірі 925,32 грн та 185,06 грн ПДВ, 3% річних у розмірі 505,23 грн, та пені в розмірі 5975,70 грн. Також, позивач просить покласти на відповідача витрати зі сплати судового збору.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем, як платником, зобов`язань за Договором №11058 від 01.01.2019 щодо своєчасної оплати електричної енергії, яка була спожита Військовою частиною А-1251 (споживач).

Також, позивач у позовній заяві зазначає, що на підставі договору про постачання електричної енергії від 25.04.2005 № 11058 АТ "Харківобленерго" відпускав Військовій частині А-1215 електричну енергію. 05.01.2015 між АТ "Харківобленерго", Військовою частиною НОМЕР_1 та Квартирно-експлуатаційним відділом м. Харкова укладено додаткову угоду до договору про постачання електричної енергії № 11058, за якою сторони змінили в п. 4.5 додатка 2 до Договору "Порядок розрахунків" слово "Споживач" на "Платник".

Тобто, відповідно до умов додаткової угоди відповідач здійснює повну оплату вартості обсягу електричної енергії один раз за фактичними показаннями засобів обліку електричної енергії шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок із спеціальним режимом використання.

У зв`язку із відокремленням функції з розподілу електричної енергії від функцій постачання електричної енергії, що визначено положеннями Закону України "Про ринок електричної енергії" від 13.04.2017, з 01.01.2019 ПрАТ "Харківенергозбут" є постачальником електричної енергії за вільними цінами на підставі Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг на території Харківської області у відповідності Постанови НКРЕКП від 26.10.2018 №1268.

Таким чином, ПрАТ "Харківенергозбут", як постачальник універсальних послуг, здійснює постачання електричної енергії з 01.01.2019 у порядку, визначеному правилами роздрібного ринку, та на умовах договору постачання універсальних послуг.

Договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, вважається укладеним із Військовою частиною НОМЕР_1 на умовах договору №11058 з 01.01.2019, що є публічним договором, що розміщений на офіційному сайті ПрАТ "Харківенергозбут": zbutenergo.kharkov.ua.

Отже, оскільки постачання електричної енергії згідно договору про постачання електричної енергії №11058 від 01.01.2019 здійснюється Військовій частині НОМЕР_1 , рішення по справі може вплинути на права та обов`язки вказаної особи.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 02 жовтня 2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №922/3139/19. Залучено до участі у справі в якості 3-ї особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Військову частину НОМЕР_1 .

У вищевказаній ухвалі суду також зазначено, що розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Також, у вищевказаній ухвалі суду, зокрема встановлено відповідачу строк 15 днів з дня вручення цієї ухвали для подання відзиву на позов. Зазначено, що докази надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи надати суду.

21 жовтня 2019 року до суду від позивача надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог (вх. №25085), в якій останній просить суд стягнути з Квартирно-експлуатаційного відділу міста Харкова заборгованість за договором про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг №11058 від 01.01.2019 у розмірі 6480,93 грн., що складається з: 3% річних в розмірі 505,23 грн. та пені в розмірі 5975,70 грн.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 22 жовтня 2019 року прийнято заяву Приватного акціонерного товариства "Харківенергозбут" про зменшення розміру позовних вимог.

23.10.2019 від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву (вх. №25514).

Ухвалою господарського суду Харківської області від 24 жовтня 2019 року відзив на позовну заяву (вх. №25514 від 23.10.2019) повернуто Квартирно-експлуатаційному відділу м. Харкова без розгляду.

28.10.2019 від позивача до суду надійшла відповідь на відзив (вх. №25911).

Ухвалою господарського суду Харківської області від 30 жовтня 2019 року відповідь на відзив (вх. №25911 від 28.10.2019) Приватного акціонерного товариства "Харківенергозбут" залишено без розгляду.

Третя особа своїм правом на подання пояснень по справі не скористалась, хоча, як вбачається з повідомлення про вручення поштового відправлення, ухвалу суду про відкриття провадження по справі отримала ще 08 жовтня 2019 року.

Положеннями частини 8 статті 252 ГПК України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що матеріали справи містять достатньо доказів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заявлені позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарським судом встановлено наступне.

25 квітня 2005 року між Акціонерною компанією "Харківобленерго" (надалі - постачальник) та Військовою частиною НОМЕР_1 (надалі - Споживач) укладено договір про постачання електричної енергії № 11058.

Відповідно до розділу 1 Договору постачальник постачає електричну енергію споживачу, а споживач оплачує постачальнику її вартість та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору та додатками до Договору, що є його невід`ємними частинами.

Згідно до пункту 9.11, цей Договір набирає чинності з дня його підписання і укладається на термін до 31 грудня 2005 року, а в частині розрахунків до їх повного завершення. Договір вважається продовженим на наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення терміну дії Договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов.

05 січня 2015 року укладено додаткову угоду до Договору, згідно умов якої, зокрема, Преамбула Договору, визначає не лише споживача електричної енергій, а й платника - Квартирно-експлуатаційний відділ м. Харкова (далі - Додаткова угода). Також, сторони внесли зміни в пункт 4.1 додатка 2 до Договору зокрема виклали його в наступній редакції: "Оплата за такі види нарахувань, як вартість електроенергії (в тому числі така, що надійшла на підставі визнаної претензії або за рішенням суду) з ПДВ, здійснюється Платником протягом 10 операційних днів з моменту отримання споживачем рахунку та акту звіряння взаєморозрахунків.

Безоблікове споживання електричної енергії з ПДВ, по актах перевірки порушень ПКЕЕ (у т.ч. розкрадань) з ПДВ, підвищена плата за споживання електричної енергії понад договірну величину, підвищена плата за перевищення договірної величини потужності здійснюється споживачем на поточні рахунки зі спеціальним режимом використання Постачальника у відповідному банку.".

Пункт 5 Додатку № 2 № "Порядок розрахунків" з урахуванням змін, які внесені додатковою угодою від 05 січня 2015 року має наступну редакцію: «Остаточний розрахунок Споживача за електричну енергію, спожиту протягом розрахункового періоду, здійснюється на підставі виставленого постачальником електричної енергії, рахунка відповідно до даних про фактичне споживання електричної енергії визначеного за показниками розрахункових засобів обліку (або розрахунковим шляхом).

За результатами розрахункового періоду споживачем та постачальником електричної енергії визначається фактичний обсяг поставленої споживачу електричної енергії та оформлюється додаток №20 «Акт про використану енергію».

Для проведення остаточного розрахунку Споживач протягом 3 днів з дня закінчення розрахункового періоду повинен отримати в розрахунковому відділі відповідного РВЕ рахунок на оплату електричної енергії. Цей рахунок має бути оплачений споживачем протягом 10 операційних днів з дня його отримання. В разі неявки Споживача для отримання рахунку Постачальник направляє рахунок Споживачу рекомендованим листом. У такому разі рахунок вважається отриманим Споживачем з дня його відправлення.».

Відповідно до пункту 9 зазначеної додаткової угоди, вона набирає чинності із моменту підписання Сторонами. Дія цієї додаткової угоди розповсюджується на відносини між сторонами з 01 січня 2015 року у відповідності до ч.3 ст. 631 ЦКУ та діє до 31 грудня 2015 року (або до закінчення терміну дії Договору про постачання електричної енергії), а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.

У зв`язку з відокремлення функції з розподілу електричної енергії від функцій постачання електричної енергії, що визначено положеннями Закону України "Про ринок електричної енергії" від 13 квітня 2017 року, з 01 січня 2019 року ПрАТ "Харківенергозбут" є постачальником електричної енергії за вільними цінами на підставі Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП) від 19 червня 2018 року № 505 та постачальником універсальних послуг на території Харківської області у відповідності до Постанови НКРЕКП від 26 жовтня 2018 року № 1268. Правонаступником в частині прав та обов`язків за договорами про постачання/користування електричної енергії, що діяли до 01 січня 2019 року залишається АТ "Харківобленерго", яке продовжує виконання функції з розподілу електричної енергії на території Харківської області.

Із обставин справи також вбачається, що ПрАТ "Харківенергозбут", як постачальник універсальних послуг, здійснює постачання електричної енергії з 01.01.2019 у порядку, визначеному правилами роздрібного ринку, та на умовах договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг.

Таким чином, розрахунки за поставлену електроенергію зі споживачем ПрАТ "Харківенергозбут" проводить на підставі переданих від оператора системи розподілу показів приладу обліку у відповідності до наведених вимог згідно з умовами договору.

Договір між електропостачальником та споживачем укладається шляхом приєднання споживача до розробленого електропостачальником договору на умовах комерційної пропозиції, опублікованої електропостачальником, зокрема за фактом споживання електричної енергії.

Так, 29 грудня 2018 року третьою особою було подано позивачу підписану зі свого боку заяву про приєднання, за умовами якої споживач та постачальник набувають всіх прав та обов`язків і несуть відповідальність за їх невиконання (неналежне виконання) згідно умовами договору та чинним законодавством України.

Дана заява є невід`ємним додатком №1 до договору № 11058 від 25 квітня 2005 року.

Отже, третя особа, здійснив активні дії, приєдналась до договору про постачання електричної енергії, шляхом подачі заявки-приєднання від 29 грудня 2018 року, на умовах договору №11058 (даний факт підтверджується позивачем в позовній заяві), відповідно до умов якого позивач зобов`язався постачати електричну енергію третій особі, а відповідач оплачувати позивачу її та здійснювати інші платежі, згідно з умовами цього договору та додатками до договору, що є його невід`ємними частинами.

Згідно з переданими Акціонерною компанією Харківобленерго даними позивачем сформовано наступні рахунки за електричну енергію за: січень 2019 на суму 506 736,78 грн.; лютий 2019 на суму 314 063,15 грн., березень 2019 на суму 222 348,92 грн., квітень 2019 на суму 206 986,73 грн., травень 2019 року на суму 159 998,56 грн., червень 2019 року на суму 90 771,66 грн., липень 2019 на суму 161 087,60 грн.

Строк оплати за вище зазначеними рахунками за поставлену електричну енергію споживачеві, згідно умов, які погоджені сторонами, настає через 10 операційних днів з дня їх отримання третьою особою.

Однак, як стверджує позивач, у визначені Договором строки, відповідач (платник) оплату за поставлену електричну енергію споживачеві за січень - липень 2019 року своєчасно не здійснив, у зв`язку з чим з метою захисту законних прав та інтересів, позивач звернувся до суду з відповідним позовом про стягнення з відповідача з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог від 21.10.2019 за вх.№25085, пені у розмірі 5975,70 грн. за період: за березень 2019 року з 19.03.2019 по 27.03.2019 (9 днів) у розмірі 1637,46 грн за прострочення оплати в сумі 184471,37 грн; за квітень 2019 року з 16.04.2019 по 23.04.2019 (8 днів) у розмірі 1284,24 грн за прострочення оплати в сумі 162757,14 грн; за травень 2019 року з 17.05.2019 по 31.05.2019 (15 днів) у розмірі 1832,40 грн за прострочення оплати в сумі 127394,95 грн; за червень 2019 року з 01.06.2019 по 10.06.2019 (10 днів) у розмірі 1221,60 грн за прострочення оплати в сумі 127394,95 грн.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного.

Статтею 11 Цивільного кодексу України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до частини 1, 2 статті 714 Цивільного кодексу України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Відповідно до статті 4 Закону України "Про ринок електричної енергії" учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах.

Частиною 1 статті 63 Закону України Про ринок електричної енергії встановлено, що універсальні послуги надаються постачальником таких послуг виключено побутовим та малим не побутовим споживачам.

Договір про постачання універсальних послуг є публічним договором приєднання та розробляється постачальником універсальної послуги на підставі типового договору, форма якого затверджується Регулятором. Постачальник універсальних послуг розміщує договір постачання універсальних послуг на своєму офіційному веб-сайті (частина 4 статті 63 Закону).

Публічний договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг розміщений на офіційному сайті ПрАТ "Харківенергозбут": zbutenergo.kharkov.ua.

Таким чином, позивач, як постачальник універсальних послуг, здійснює постачання електричної енергії з 01 січня 2019 року у порядку, визначеному правилами роздрібного ринку, та на умовах договору постачання універсальних послуг.

Відповідно до пункту 13 розділу XVII Закону України Про ринок електричної енергії у разі відокремлення оператор системи розподілу є правонаступником в частині прав та обов`язків, зокрема, пов`язаних із провадженням діяльності з постачання електричної енергії за регульованим тарифом та із провадженням діяльності з передачі електричної енергії та про користування електричною енергією.

Абзацом 5 пункту 13 розділу XVII Закону України Про ринок електричної енергії встановлено, що фактом приєднання споживача до умов договору постачання універсальних послуг (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, що засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної заяви про приєднання, оплата рахунка постачальника універсальної послуги та/або факт споживання електричної енергії.

Також згідно з пункту 8 Постанови НКРЕКП від 26 жовтня 2018 року за № 1268 (далі - Постанова), договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг укладається шляхом приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, опублікованого в засобах масової інформації та на веб-сайті постачальника, шляхом оплати рахунка, отриманого від постачальника універсальної послуги, або фактичного споживання будь-яких обсягів електричної енергії, або підписання заяви-приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг.

Разом з тим, у відповідності до пункту 13 Перехідних положень Закону України "Про ринок електричної енергії" передача постачальнику універсальних послуг персональних даних побутових та малих непобутових споживачів під час здійснення заходів з відокремлення оператора системи розподілу не потребує отримання згоди та повідомлення таких споживачів про передачу персональних даних і вважається такою, що здійснена в загальносуспільних інтересах з метою забезпечення постачання електричної енергії споживачам.

Отже, враховуючи наведені приписи та те, що споживачем фактично спожито поставлену електричну енергію з 01 січня 2019 року, договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, вважається укладеним на умовах договору № 11058 від 25.04.2005, дані про якого передані від попереднього постачальника АТ "Харківобленерго".

Крім того, третя особа, здійснив активні дії, приєдналась до договору про постачання електричної енергії, шляхом подачі заявки-приєднання від 29 грудня 2018 року, на умовах договору № 11058 (даний факт підтверджується позивачем в позовній заяві), відповідно до умов якого позивач зобов`язався постачати електричну енергію третій особі, а відповідач оплачувати позивачу її та здійснювати інші платежі, згідно з умовами цього договору та додатками до договору, що є його невід`ємними частинами.

Дана заява є невід`ємним додатком №1 до договору № 11058 від 25 квітня 2005 року.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Позивач свої зобов`язання за договором виконав належним чином та протягом січня 2019 року - липня 2019 року поставив відповідачу електричну енергію, яка була спожита третьою особою (Військовою частиною НОМЕР_1 ), у зв`язку з чим у відповідача виникає зустрічний обов`язок - здійснити в визначений строк, своєчасну оплату постачальнику вартості електричної енергії.

Так, згідно з умовами пункту 5 додатку № 2, остаточний розрахунок Споживача за електричну енергію, спожиту протягом розрахункового періоду, здійснюється на підставі виставленого постачальником електричної енергії, рахунка відповідно до даних про фактичне споживання електричної енергії визначеного за показниками розрахункових засобів обліку (або розрахунковим шляхом). Для проведення остаточного розрахунку Споживач протягом 3 днів з дня закінчення розрахункового періоду повинен отримати в розрахунковому відділі відповідного РВЕ рахунок на оплату електричної енергії. Цей рахунок має бути оплачений споживачем протягом 10 операційних днів з дня його отримання. В разі неявки Споживача для отримання рахунку Постачальник направляє рахунок Споживачу рекомендованим листом. У такому разі рахунок вважається отриманим Споживачем з дня його відправлення.».

Матеріалами справи підтверджується факт отримання споживачем (третьою особою у справі) виставлених рахунків за фактичне споживання електричної енергії з січня 2019 року по липень 2019 року, а саме:

- рахунок за електричну енергію нараховану за січень 2019 року на суму 506 736,78 отримано 31 січня 2019 року, про що свідчить книга реєстрації видачі рахунків за використану електричну енергію січень 2019 року, рахунків на передоплату електричної енергії березень 2019 року, актів приймання передачі електричної енергії, строк сплати - 13.02.2019. В січні оплата не проводилась;

- рахунок за електричну енергію нараховану за лютий 2019 року на суму 314 063,15 грн. було отримано 01 березня 2019 року, про що свідчить книга реєстрації видачі рахунків за електричну енергію за лютий 2019 року, актів приймання передачі електричної енергії за лютий 2019 року, рахунків на передоплату електричної енергії за квітень 2019 року, строк сплати - 15.03.2019, сплачено частково: 506 736,78 грн - 21.02.2019 (за січень 2019); 9591,78 грн. - 28.02.2019 (за лютий 2019);

- рахунок за електричну енергію нараховану за березень 2019 року на суму 222 348,92 грн. було отримано 01 квітня 2019 року, про що свідчить книга реєстрації видачі рахунків за електричну енергію за березень 2019 року, актів приймання передачі електричної енергії за березень 2019 року, рахунків на передоплату електричної енергії за травень 2019 року, строк сплати - 12.04.2019; сплачено частково: 120 000, 00 грн -13.03.2019 ( за лютий 2019); 184 471,37 грн - 27.03.2019 (за лютий 2019); 591,78 грн - 27.03.2019 (за березень 2019);

- рахунок за електричну енергію нараховану за квітень 2019 року на суму 206 986,73 грн. було отримано 02 травня 2019 року, про що свідчить книга реєстрації видачі рахунків за електричну енергію за квітень 2019 року, актів приймання передачі електричної енергії за квітень 2019 року, рахунків на передоплату електричної енергії за червень 2019 року, строк сплати - 21.05.2019, сплачено частково: 50 000,00 грн - 09.04.2019 (за березень 2019), 162757,14 грн - 23.04.2019 (за березень 2019), 9591,78 грн - 23.03.2019 (квітень 2019);

- рахунок за електричну енергію нараховану за травень 2019 року на суму 90 771,66 грн. було отримано 04 червня 2019 року, про що свідчить книга реєстрації видачі рахунків за електричну енергію за травень 2019 року, актів приймання передачі електричної енергії за квітень 2019 року, рахунків на передоплату електричної енергії за липень 2019 року, строк сплати - 17.06.2019, сплачено частково: 70 000,00 грн - 10.05.2019 (за квітень 2019);

- рахунок за електричну енергію нараховану за червень 2019 року на суму 166 429,75 грн. було отримано 01 липня 2019 року, про що свідчить книга реєстрації видачі рахунків за електричну енергію за червень 2019 року, актів приймання передачі електричної енергії за червень 2019 року, рахунків на передоплату електричної енергії за липень 2019 року, строк сплати - 12.07.2019, сплачено частково: 127 394,95 грн - 10.06.2019 (за квітень 2019), 49 431,48 грн 10.06.2019 (за травень 2019), 110564,08 грн -10.06.2019 (за травень 2019), 5130,75 грн 27.06.2019 (за червень 2019);

рахунок за електричну енергію нараховану за липень 2019 року на суму 161 087,60 грн. було отримано 31 липня 2019 року, про що свідчить книга реєстрації видачі рахунків за електричну енергію за червень 2019 року, актів приймання передачі електричної енергії за червень 2019 року, рахунків на передоплату електричної енергії за серпень 2019 року, строк оплати 13.08.2019, сплачено частково: 159 977,22 грн 10.05.2019 (за квітень 2019).

Таким чином, матеріалами справи підтверджується факт отримання споживачем (третьою особою) рахунків за поставлену енергію за період з січня 2019 року по липень 2019 року. Однак, відповідач зобов`язання згідно додаткової угоди викладені у п.4.2 додатку №2, щодо здійснення вчасної сплати рахунків за поставлену електричну енергію (протягом 10 операційних днів) належним чином не виконав, у зв`язку із чим позивачем нараховано та заявлено до стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 505,23 грн. та пеню у розмірі 5 975,70 грн.

Згідно статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 614 Цивільного Кодексу України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом.

За порушення у сфері господарювання учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених Господарським кодексом України, іншими законами та договором (частина друга статті 193, частина перша статті 216 та частина перша статті 218 Господарського кодексу України).

Одним із видів господарських санкцій згідно з частиною 2 статті 217 Господарського кодексу України є штрафні санкції, до яких віднесено штраф та пеню (частина перша статті 230 Господарського кодексу України).

Так, відповідно до статей 230, 231 Господарського кодексу України, штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. Законом щодо окремих видів зобов`язань може бути визначений розмір штрафних санкцій, зміна якого за погодженням сторін не допускається.

Відповідно до частини 1 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частиною 3 статті 549 Цивільного кодексу України).

Згідно з ст.1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Відповідно до ст.3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно з ч.2 ст. 343 Господарського кодексу України платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Частиною шостою статті 232 Господарського кодексу України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Статтею 253 Цивільного кодексу України передбачено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Виходячи зі змісту зазначених норм, початком для нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання буде день, наступний за днем, коли воно мало бути виконано. Нарахування санкцій триває протягом шести місяців. Проте законом або договором можуть бути передбачені інші умови нарахування.

За умовами додатку № 2 до договору №11058, а саме п.6 в редакції додаткової угоди від 05.01.2015, у разі несвоєчасної оплати обумовлених даним додатком нарахувань постачальник проводить платнику нарахування за весь час прострочення, у тому числі за день оплати: пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який стягується нарахування від суми боргу; 3% річних з простроченої суми.

У п. 1.12. Постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань" від 17.12.2013 р. за № 14 господарським судам роз`яснено, що з огляду на вимоги частини першої статті 4-7 і статті 43 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК) господарський суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв`язку з порушенням грошового зобов`язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань.

Згідно статті 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За змістом статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (стаття 77 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно статті 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Проаналізувавши здійснені позивачем розрахунки заявлених до стягнення з відповідача 5 975,70 грн. пені, а саме за періодами:

за березень 2019 з 19.03.2019 по 27.03.2019 (за 9 днів), за несплачену суму у розмірі 184 471,37 грн. сума пені складає 1637,46 грн;

за квітень 2019 з 16.04.2019 по 23.04.2019 (за 8 днів), за несплачену суму 162757,14 грн. сума пені складає 1284,24 грн;

за травень 2019 з 17.05.2019 по 31.05.2019 (за 15 днів), за несплачену суму у розмірі 127394,95 грн. сума пені складає 1832,40 грн;

за червень 2019 з 01.06.2019 по 10.06.2019 (за 10 днів), за несплачену суму у розмірі 127394,95 грн. сума пені складає 1221,60 грн.

Перевіривши правильність нарахування пені, суд дійшов висновку, що дане нарахування не суперечить вимогам чинного законодавства України та здійснено позивачем арифметично вірно, а отже позовні вимоги в частині стягнення з відповідача пені у розмірі 5 975,70 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Також, позивач просить стягнути з відповідача 3% річних у розмірі 505,23 грн.

У статті 625 Цивільного кодексу України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (частина 2 статті 626 Цивільного кодексу України).

За змістом наведених норм закону нарахування трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Приписи статті 625 Цивільного кодексу України про розмір процентів, що підлягають стягненню за порушення грошового зобов`язання, є диспозитивними та застосовуються, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Тобто, три проценти річних від простроченої суми за весь час прострочення застосовуються у випадку, якщо сторони в договорі не передбачили інший розмір процентів річних.

Перевіривши розрахунок позивача, період нарахування останнім сум 3% річних, суд дійшов висновку про те, що відповідний розрахунок є вірним, та відповідає нормам чинного законодавства, а тому позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 505,23 грн є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується статтею 129 ГПК України, відповідно до якої судовий збір у разі задоволення позову покладається на відповідача, а отже судові витрати: судовий збір у розмірі 1 921,00 грн. покладається на відповідача.

Також, суд зазначає, що у зв`язку із зменшенням позовних вимог позивач вправі звернутися до суду із заявою про повернення судового збору у розмірі 78,63 грн.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України; ст.ст. 11, 509, 525, 526, 549, 611, 612, 623-629 Цивільного кодексу України; ст.ст. 4, 20, 73, 74, 77, 129, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Квартирно-експлуатаційного відділу міста Харкова (61024, м. Харків, вул. Пушкінська, 61, ідентифікаційний код 07923280) на користь Приватного акціонерного товариства "Харківенергозбут" (61037, м. Харків, вул. Плеханівська, 126, ідентифікаційний код 42206328) пеню у розмірі 5975,70 грн та 3% річних у розмірі 505,23 грн.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ в установленому порядку.

Судові витрати у справі у вигляді судового збору у розмірі 1921,00 грн. покласти на відповідача: Квартирно-експлуатаційний відділ м. Харків.

Стягнути з Квартирно-експлуатаційного відділу міста Харкова (61024, м. Харків, вул. Пушкінська, 61, ідентифікаційний код 07923280) на користь Приватного акціонерного товариства "Харківенергозбут" (61037, м. Харків, вул. Плеханівська, 126, ідентифікаційний код 42206328) судовий збір у розмірі 1921,00 грн.

Позивач: Приватне акціонерне товариство "Харківенергозбут" (61037, м. Харків, вул. Плеханівська, 126, ідентифікаційний код 42206328).

Відповідач: Квартирно-експлуатаційний відділ міста Харкова (61024, м. Харків, вул. Пушкінська, 61, ідентифікаційний код 07923280).

3-я особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Військова частина НОМЕР_1 (61064, м. Харків, Григорівське шосе (колишн. Комсомольське шосе) 54, ідентифікаційний код НОМЕР_2 ).

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення відповідно до ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України та з урахуванням п.п. 17.5 п.17 Перехідних положень Кодексу.

Учасники справи можуть одержати інформацію по справі зі сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою http://court.gov.ua/.

Повне рішення складено "27" листопада 2019 р.

Суддя І.О. Чистякова