ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2019 року Справа № 924/567/19

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Савченко Г.І., суддя Юрчук М.І. , суддя Павлюк І.Ю.

секретар судового засідання Соколовська О.В.

за участю представників сторін:

позивача: не з`явився

відповідача: не з`явився

третьої особи: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу господарського суду Хмельницької області від 01 жовтня 2019 року у справі №924/567/19 (суддя Вибодовський О.Д., повний текст складено 03 жовтня 2019 року)

за позовом ОСОБА_1

до Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Руслан Олегович

про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Хмельницької області від 01 жовтня 2019 року закрито провадження у справі №924/567/19 за позовом ОСОБА_1 до ПАТ КБ "Приватбанк", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Руслан Олегович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Повернуто ОСОБА_1 з Державного бюджету України судовий збір в розмірі 1921 грн., відповідно до пункту 5 частини 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір".

Вказана ухвала мотивована тим, що станом на дату вчинення виконавчого напису нотаріуса 23 листопада 2017 року та на дату звернення до господарського суду із позовною заявою 04 червня 2019 року ОСОБА_1 не був зареєстрований як суб`єкт підприємницької діяльності, що в свою чергу відповідно до статті 20 ГПК України, не підлягає розгляду в порядку господарського судочинства спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню зі стороною фізичною особою, що не є підприємцем.

Не погоджуючись із прийнятою ухвалою, ОСОБА_1 звернувся до Північно-західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу господарського суду Хмельницької області від 01 жовтня 2019 року у справі №924/567/19 та направити справу до місцевого господарського суду для продовження розгляду.

Обгрунтовуючи свої вимоги апелянт посилається на порушення господарським судом Хмельницької області норм процесуального права. Зокрема, апелянт зазначає, що господарський суд згідно з пунктом 6 частини першої статті 231 ГПК України у редакції Закону України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" від 03 жовтня 2017 року не може закрити провадження у справі, якщо до подання позову припинено діяльність фізичної особи-підприємця, яка є однією зі сторін у справі. Відтак, господарські суди мають юрисдикцію щодо розгляду за пунктом 1 частини 1 статті 20 ГПК України у вказаній редакції спорів, в яких стороною є фізична особа, яка на дату подання позову втратила статус суб`єкта підприємницької діяльності, якщо ці спори пов`язані, зокрема, з підприємницькою діяльністю, що раніше здійснювалася зазначеною фізичною особою, зареєстрованою підприємцем.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 31 жовтня 2019 року у справі №924/567/19 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу господарського суду Хмельницької області від 01 жовтня 2019 року та призначено дату судового засідання на 26 листопада 2019 року.

Від відповідача - Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого останній вважає оскаржувану ухвалу законною та обґрунтованою, прийнятою у повній відповідності до норм матеріального та процесуального права, відтак в задоволенні апеляційної скарги просить відмовити, а оскаржувану ухвалу у справі залишити без змін.

Представники сторін в судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили. Про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлені належним чином.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 120 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до частини першої статті 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки (частина третя статті 202 Господарського процесуального кодексу України).

Враховуючи те, що судом вчинено всі необхідні дії для належного повідомлення всіх учасників провадження у справі про день, час та місце розгляду справи, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в даному судовому засіданні за наявними у справі матеріалами, відповідності до вимог статті 269 ГПК України.

Колегія суддів, розглянувши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, перевіривши надану судом юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, оскаржувана ухвала - скасуванню.

При цьому колегія суддів виходила з наступного.

Відповідно до частини 2 статті 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи -підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Судова юрисдикція - це компетенція спеціально уповноважених органів судової влади здійснювати правосуддя у формі визначеного законом виду судочинства щодо визначеного кола правовідносин.

Цивільний процесуальний кодекс України передбачає, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства (частина перша статті 19).

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а, по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, в якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа.

З дослідженого колегією суддів вбачається, що 23 листопада 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. відповідно до статей 87-91 Закону України "Про нотаріат" та пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою КМ України №1172 від 29 червня 1999 року на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" з фізичної особи-підприємця Кравчука Віталія Віталійовича було стягнуто заборгованість за кредитним договором б/н від 05 квітня 2012 року за строк 1996 дні, а саме з 05 квітня 2012 року по 22 вересня 2017 року в сумі 109672 грн. 08 коп. з яких заборгованість за тілом кредиту 20800 грн. 00 коп., заборгованість за відсотками в сумі 42714 грн. 81 коп., заборгованість з комісії 8233 грн. 86 коп. та пеня за періоді з 25 вересня 2015 року по 22 вересня 2017 року у розмірі 37923 грн. 41 коп.

04 червня 2019 року до господарського суду Хмельницької області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ПАТ КБ "ПриватБанк", м.Київ за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Швець Руслан Олегович, м.Київ про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Предметом позову є визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого напису про стягнення з фізичної особи-підприємця Кравчука В.В. заборгованості.

Відповідно до статті 4 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Згідно з частиною першою статті 45 ГПК України сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені в статті 4 цього кодексу, зокрема, фізичні особи, які не є підприємцями. Винятки, коли спори, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, не підлягають розгляду у господарських судах, визначені у статті 20 цього кодексу.

Відповідно до частини першої статті 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи-підприємці.

З огляду на приписи частини першої статті 20 ГПК України, а також статей 4 і 45 цього кодексу для визначення юрисдикції господарського суду щодо розгляду конкретної справи має значення суб`єктний склад сторін правочину та наявність спору, що виник у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності (пункт 4.12 постанови Великої Палати Верховного Суду від 13 лютого 2019 року у справі № 910/8729/18).

Відповідно до статті 3 Господарського кодексу України під господарською діяльністю розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва - підприємцями.

Згідно з частиною першою статті 128 Господарського кодексу України громадянин визнається суб`єктом господарювання у разі здійснення ним підприємницької діяльності за умови державної реєстрації його як підприємця без статусу юридичної особи відповідно до статті 58 цього кодексу.

Зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або відмовитися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку, є господарським зобов`язанням (частина перша статті 173 ГК України).

Колегією суддів встановлено, що виконавчий напис нотаріуса, що є предметом спору у даній справі виданий на стягнення з фізичної особи-підприємця Кравчука Віталія Віталійовича заборгованості за кредитним договором №б/н від 05 квітня 2012 року. Відтак, предмет позову пов`язаний із підприємцницькою діяльністю.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, позивач припинив здійснення підприємницької діяльності, що підтверджується Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань №, з якого вбачається, що 31.01.2017 року зареєстровано припинення підприємницької діяльності Кравчука В.В., смт.Ярмолинці, Хмельницької області номер запису 2002230.

Враховуючи зазначене, місцевий господарський суд прийшов до висновку, що станом на дату вчинення виконавчого напису нотаріуса 23 листопада 2017 року та на дату звернення до господарського суду із позовною заявою 04 червня 2019 року ОСОБА_1 не був зареєстрований як суб`єкт підприємницької діяльності, що в свою чергу відповідно до статті 20 ГПК України, не підлягає розгляду в порядку господарського судочинства спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню зі стороною фізичною особою, що не є підприємцем.

Однак, такий висновок суду першої інстанції є помилковим з огляду на наступне.

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено юридичну особу, які були однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.

З 15 грудня 2017 року, що є датою набрання чинності ГПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року №2147-VIII "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів", господарські суди мають юрисдикцію щодо розгляду за пунктом 1 частини 1 статті 20 ГПК України у вказаній редакції спорів, в яких стороною є фізична особа, яка на дату подання позову втратила статус суб`єкта підприємницької діяльності, якщо ці спори пов`язані, зокрема, з підприємницькою діяльністю, яку раніше здійснювала зазначена фізична особа, зареєстрована підприємцем (пункт 73 постанови Великої Палати Верховного Суду від 5 червня 2018 року у справі №338/180/17).

У випадку припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця (із внесенням до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань запису про державну реєстрацію такого припинення) її зобов`язання (господарські зобов`язання) за укладеними договорами не припиняються, а продовжують існувати, оскільки вона як фізична особа не перестає існувати та відповідає за її зобов`язаннями, пов`язаними із підприємницькою діяльністю, усім своїм майном (пункт 4.22 постанови Великої Палати Верховного Суду від 13 лютого 2019 року у справі № 910/8729/18).

Оскільки спірні правовідносини виникли щодо виконавчого напису нотаріуса про стягнення з фізичної особи-підприємця Кравчука Віталія Віталійовича заборгованості за кредитним договором №б/н від 05 квітня 2012 року, колегія суддів прийшла до висновку про належність спору до юрисдикції господарського суду.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04 вересня 2019 року у справі №640/16902/18, від 13 лютого 2019 року у справі №910/8729/18.

Крім того, спори між боржниками і стягувачами, а також спори за позовами інших осіб, прав та інтересів яких стосуються нотаріальні дії чи акт, у тому числі про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, про повернення стягнутого за виконавчим написом, якщо суб`єктний склад сторін відповідного спору відповідає приписам статті 1 Господарського процесуального кодексу України, підлягають розгляду в порядку господарського судочинства за позовами боржників або зазначених осіб до стягувачів (постанова Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі №753/4294/17-ц).

В свою чергу, безпідставним є посилання як відповідача так і суду першої інстанції на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 11 квітня 2019 року по справі №924/368/18, оскільки у відповідності до частини 4 статті 236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Крім того, у зазначеній постанові апеляційного господарського суду фактичні обставини відрізняються від тих, що є у справі, що переглядається.

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції вважає висновок місцевого господарського суду про наявність правових підстав для закриття провадження у даній справі на підставі пункту 2 частини 1 статті 231 ГПК України неправомірним.

Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно зі статтею 280 ГПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є, зокрема, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Відповідно до частини 3 статті 271, статті 275 ГПК України, у випадках, зокрема, скасування судом апеляційної інстанції ухвал про закриття провадження у справі, справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

Враховуючи викладене, а також те, що ухвала господарського суду Хмельницької області від 01 жовтня 2019 у справі №924/567/19 прийнята з порушенням норм процесуального законодавства, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваної ухвали з направленням даної справи до місцевого суду для продовження розгляду.

Керуючись ст. ст. 269, 270, 275, 280, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу господарського суду Хмельницької області від 01 жовтня 2019 року у справі №924/567/19 задоволити.

Ухвалу господарського суду Хмельницької області від 01 жовтня 2019 року у справі №924/567/19 скасувати.

Справу №924/567/19 передати до господарського суду Хмельницької області для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у строк та в порядку, встановленому статтями 287-289 ГПК України.

Повний текст постанови складений "27" листопада 2019 р.

Головуючий суддя Савченко Г.І.

Суддя Юрчук М.І.

Суддя Павлюк І.Ю.