ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.11.2019м. ДніпроСправа № 904/4014/19

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Мельниченко І.Ф. за участю секретаря судового засідання Прокопенко А.В. розглянув спір

за позовом Акціонерного товариства "Укртрансгаз", м. Київ

до Житлово-будівельного кооперативу № 54 "Трубник", м. Дніпро

про зобов`язання повернути природний газ та стягнення вартості природного газу в сумі 12 108,76 грн.

Представники:

від позивача Вагнер Д.В.;

від відповідача не з`явився.

СУТЬ СПОРУ:

Акціонерне товариство "Укртрансгаз" звернулось до господарського суду Дніпропетровської області із позовом про зобов`язання повернути в натурі безпідставно набуте майно - природний газ в обсязі 1,812 тис. куб. м. та стягнення 12 108,76 грн., що складають вартість безпідставно набутого майна - природного газу в обсязі 1,812 тис. куб. м.

Відповідач відзив на позовну заяву не надав, його повноважний представник в судові засідання не з`являвся.

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 28.10.2019, відповідач знаходиться за адресою, зазначеною у позовній заяві, а саме: 49005, Дніпропетровська обл., місто Дніпро, Соборний район, вулиця Сімферопольська, будинок19А (а.с. 39-44).

Відповідно до частини 7 статті 120 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи.

У разі відсутності заяви про зміну місця проживання, ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасником судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Частиною 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) встановлено, що днем вручення судового рішення є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Як вбачається з матеріалів справи, поштові відправлення з ухвалами суду від 30.09.2019 та 28.10.2019, надіслані на адресу ЖБК № 54 "Трубник" відповідно до Витягу з ЄДР, тобто, за останньою відомою суду адресою, повернуті 08.10.2019 та 12.11.2019 відповідно підприємством зв`язку за зворотною адресою з поміткою "за закінченням терміну зберігання", а отже, слід прийти до висновку, що відповідач відмовився від отримання надісланих на його адресу ухвал (а.с. 36-38, 56-59).

Ухвалою від 11.09.2019 позовну заяву Акціонерного товариства "Укртрансгаз" залишено без руху у зв`язку з тим, що остання подана без додержання вимог, викладених у статті 164 Господарського процесуального кодексу України.

23.09.2019 від позивача надійшла заява, до якої останнім залучено оригінал платіжного доручення № 12063 від 16.09.2019 про сплату судового збору в сумі 1 921,00 грн., відсутність якого на момент подання позовної заяви стала підставою для залишення її без руху.

30.09.2019 господарським судом відкрито провадження у справі № 904/4014/19, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 28.10.2019, про що постановлено ухвалу.

Ухвалою суду від 28.10.2019 господарським судом підготовче засідання відкладено до 14.11.2019.

14.11.2019 господарським судом закрито підготовче провадження та справу призначено до розгляду по суті на 26.11.2019, про що постановлено відповідну ухвалу.

26.11.2019 у судовому засіданні оголошені вступна та резолютивна частини рішення (стаття 240 Господарського процесуального кодексу України).

Розглянувши матеріали справи, дослідивши подані докази, заслухавши представника позивача, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Предметом доказування у даній справі є факт набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого).

Доказами, якими позивач підтверджує позовні вимоги, є: договір про закупівлю природного газу № -ВТВ від 27.04.2015, акти приймання передачі від 30.04.2016 на а.с. 15-16, звіт ПАТ «Дніпрогаз» про фактичні обсяги розподілу природного газу по постачальниках за квітень 2016, реєстр обсягів газу, що були використані споживачами за договорами з НАК «Нафтогаз України» із мереж ПАТ «Дніпрогаз» за квітень 2016.

27.04.2015 Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (Продавець) та Публічним акціонерним товариством «Укртрансгаз», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Укртрансгаз» (Покупець, позивач у даній справі) укладено договір про закупівлю природного газу № -ВТВ, відповідно до пункту 1.1. якого Продавець зобов`язався передати у власність Покупцеві у 2015 році природний газ (далі газ), а Покупець прийняти та оплатити газ на умовах договору.

Газ, що продається за договором, використовується Покупцем виключно для забезпечення виробничо-технологічних витрат та власних потреб (пункт 1.2 договору).

Продавець передає Покупцеві у квітні-грудні 2015 газ в загальному обсязі 1 827 749,736 тис.куб.м. газу, у тому числі по місяцях та кварталах (тис.куб.м.): квітень 170 000,000, травень 170 000,000, червень 170 000,000, липень 160 000,000, серпень 170 000,000, вересень 170 000,000, жовтень 250 000,000, листопад 260 000,000, грудень 307 749,736 (пункт 2.1. договору).

Відповідно до пункту 2.6 договору Покупець зобов`язаний використовувати газ виключно з метою, що визначена в пункті 1.2 договору.

За умовами пункту 3.1. договору Продавець передає Покупцеві у загальному потоці імпортований газ (за кодом згідно з УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, газ ввезений на митну територію України Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» відповідно до зовнішньоекономічних контрактів) у пунктах приймання-передачі газу на газовимірювальних станціях, які знаходяться на кордоні України та інших країн або у пунктах приймання-передачі газу (пунктах виміру газу) на підземних сховищах газу (далі ПСГ) Покупця, або в ПСГ.

Газ, що передається Продавцем Покупцю за договором, пройшов митний контроль і випущений у вільне використання на митній території України.

Право власності на газ переходить від Продавця до Покупця в пунктах приймання-передачі. Після переходу права власності на газ Покупець несе всі ризики і приймає на себе всю відповідальність, повязану з правом власності на газ.

Приймання-передача газу, переданого Продавцем Покупцеві у відповідному місяці продажу оформлюється актом приймання-передачі газу (пункт 3.3. договору).

Відповідно до пункту 5.1. договору ціна за 1 000 куб.м газу установлюється НКРЕКП на рівні граничного рівня цін на природний газ для промислових споживачів та інших суб`єктів господарювання і становить 7 200,00 грн., без урахування податку га додану вартість, збору до затвердженого тарифу на природний газ у вигляді цільової надбавки, тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу за регульованим тарифом, крім того:

- збір у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ 2%;

- податок на додану вартість за ставкою 20%, якщо інша ставка податку не передбачена чинним законодавством.

До сплати ціна за 1 000 куб.м газу, з урахуванням цільової надбавки 144,00 грн. та ПДВ 1 468,80 грн. складає 8 812,80 грн.

Виконуючи умови договору, ПАТ «НАК «Нафтогаз України» у квітні 2016 передано позивачеві природний газ в обсязі 34 965,204 тис. куб.м на загальну суму 262 448 822,20 грн., що підтверджується залученими до матеріалів справи актами приймання-передачі природного газу (а.с. 15-16).

Звертаючись із даним позовом до суду, позивач посилається на те, що у квітні 2016 Житлово-будівельний кооператив № 54 "Трубник" (відповідач у даній справі) безпідставно набув з газотранспортної системи 1,812 тис. куб.м природного газу, власником якого є Акціонерне товариство "Укртрансгаз", що підтверджується звітом Акціонерного товариства «Дніпрогаз» (оператор газорозподільної системи) про фактичні обсяги розподілу природного газу по постачальниках за квітень 2016 та реєстром обсягів газу, що були використані споживачами за договорами з НАК «Нафтогаз України» із мереж ПАТ «Дніпрогаз» за квітень 2016 (а.с. 18-20), у зв`язку з чим АТ "Укртрансгаз" вважає, що відповідач зобов`язаний повернути в натурі безпідставно набуте майно природний газ в обсязі 1,812 тис. куб.м та відшкодувати вартість безпідставно набутого майна природного газу в обсязі 1,812 тис. куб.м в сумі 12 108,76 грн.

Вимоги, заявлені позивачем, підлягають частковому задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до приписів статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

За змістом статті 1213 Цивільного кодексу України набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі; у разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно, відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна.

Згідно зі статтею 400 Цивільного кодексу України недобросовісний володілець зобов`язаний негайно повернути майно особі, яка має на нього право власності або інше право відповідно до договору або закону, або яка є добросовісним володільцем цього майна. У разі невиконання недобросовісним володільцем цього обов`язку, заінтересована особа має право пред`явити позов про витребування цього майна.

Як вже було зазначено вище, Акціонерним товариством "Укртрансгаз" до матеріалів справи залучено звіт АТ «Дніпрогаз» про фактичні обсяги розподілу природного газу по постачальниках за квітень 2016 та реєстр обсягів газу, що були використані споживачами за договорами з НАК «Нафтогаз України» із мереж ПАТ «Дніпрогаз» за квітень 2016, із яких вбачається, що Житлово-будівельний кооператив № 54 "Трубник" здійснив відбір природного газу в обсязі 1,812 тис. куб.м, що належить позивачу на праві власності, без будь-яких правових підстав.

З огляду на вище викладене та зважаючи на те, що розрахунок вартості природного газу позивачем здійснено з урахуванням статті 1213 Цивільного кодексу України, господарський суд вважає вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 12 108,76 грн. вартості безпідставно набутого майна природного газу в обсязі 1,812 тис. куб.м обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Вимоги позивача в частині зобов`язання відповідача повернути в натурі безпідставно набуте майно природний газ в обсязі 1,812 тис. куб.м задоволенню не підлягають з огляду на таке.

Відповідно до частини 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доказів, які б свідчили про те, що природний газ в обсязі 1,812 тис. куб.м знаходиться у відповідача, АТ «Укртрансгаз» на момент розгляду спору суду надано не було.

Не надано останнім і доказів того, що вказаний обсяг природного газу є не використаним відповідачем.

Керуючись статтями 400, 1212, 1213 Цивільного кодексу України, статтями 73, 74, 129, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Житлово-будівельного кооперативу № 54 "Трубник" (49005, м. Дніпро, вул. Сімферопольська, буд. 19А, ) на користь Акціонерного товариства "Укртрансгаз" (01021, м. Київ, Кловський узвіз, 9/1, ) 12 108,76 грн. (дванадцять тисяч сто вісім гривень 76 коп.) вартості безпідставно набутого майна природного газу в обсязі 1,812 тис. куб.м, 1 921,00 грн. (одну тисячу дев`ятсот двадцять одну гривню 00 коп.) судового збору.

В решті позовних вимог відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено, шляхом подання апеляційної скарги в порядку статті 256 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено 29.11.2019.

Суддя І.Ф. Мельниченко