ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2019 року Справа № 915/1604/19

м.Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складi головуючого суддi Мавродієвої М.В.,

за участю:

секретаря судового засідання Берко О.В.,

представника позивача: Гірчак А.М., дов.№10759 від 18.04.2019;

представника відповідача-1: Заливчого Я.В., дов.б/н від 08.07.2019;

представника відповідача-2: не з`явився;

представника відповідача-3: не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Акціонерного товариства "Кредобанк"

(79026, м.Львів, вул.Сахарова, буд.78; ідент.код 09807862);

до відповідача-1: Товариства з обмеженою відповідальністю "Прок-М"

(54001, м.Миколаїв, вул.Садова, буд.1/2; ідент.код 38693726);

до відповідача-2: Товариства з обмеженою відповідальністю Торгівельна компанія

"Прок-М" (54001, м.Миколаїв, вул.Садова, буд.1/А; ідент.код 40029947);

до відповідача-3: ОСОБА_1

( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 );

про: стягнення у солідарному порядку заборгованості у розмірі 429064,63 грн,-

в с т а н о в и в:

18.06.2019 Акціонерне товариство «Кредобанк» звернулося до Господарського суду Миколаївської області з позовною заявою, в якій просить суд стягнути у солідарному порядку з Товариства з обмеженою відповідальністю «Прок-М», Товариства з обмеженою відповідальністю Торгівельна компанія «Прок-М» та ОСОБА_1 заборгованість по кредитному договору №06-2018 від 03.05.2018, укладеному між Акціонерним товариством «Кредобанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Прок-М», у розмірі 429064,63 грн, з яких: 317918,49 грн - заборгованість за кредитом, 64961,35 грн - заборгованість за відсотками, 41934,79 грн - пеня, 4250,00 грн - штраф за неподання документів.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконання Товариством з обмеженою відповідальністю «Прок-М» зобов`язань за кредитним договором щодо погашення кредиту, внаслідок чого у банку виникло право захисту свого порушеного права шляхом солідарного стягнення зазначеної суми заборгованості з Товариства з обмеженою відповідальністю «Прок-М», Товариства з обмеженою відповідальністю Торгівельна компанія «Прок-М» та громадянина ОСОБА_1 , які, згідно укладених з Акціонерним товариством «Кредобанк» договорів поруки б/н від 03.05.2018, поручились за виконання Товариством з обмеженою відповідальністю «Прок-М» договірних зобов`язань по кредитному договору.

Ухвалою суду від 20.06.2019 у даній справі відкрито провадження. Справу ухвалено розглядати за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 09.07.2019.

Відповідач-1 - Товариство з обмеженою відповідальністю "Прок-М" у відзиві від 05.08.2019, заперечує проти задоволення вимог банку та вказує, що не визнає позовні вимоги в повному обсязі з огляду на порушення банком вимог чинного законодавства та умов кредитного договору, як при визначенні розміру процентів, так і при зарахуванні сум, отриманих в рахунок погашення заборгованості за її складовими.

Відповідач-1 вказує, що враховуючи дату видачі кредиту, першим днем з якого повинні нараховуватися проценти є 05.05.2018. Крім того, у договорі визначена фіксована процентна ставка (23%), яка одноособово збільшена позивачем. Наслідком нарахування позивачем зайвих процентів стало відповідне зменшення сум погашення тіла кредиту, нарахування більших процентів за періоди після часткового погашення тіла кредиту та невірне підсумкове визначення розміру заборгованості за договором.

Також, ТОВ "Прок-М" вказує, що з доданої до позовної заяви виписки про рух коштів та розрахунку позивача вбачається, що банк не зараховував своєчасно суми переплати по кредиту, нараховував додаткові проценти в тому числі і за останній день користування частиною кредитних коштів, а тому з врахуванням безпідставного нарахування процентів, несвоєчасне зарахування кредитних коштів в рахунок погашення також призвело до безпідставного збільшення загальної суми вимог за кредитним договором.

До того ж, відповідач-1 зазначає, що 21.01.2019 ТОВ "Прок-М" було повідомлено про скорочення терміну користування кредитними коштами та необхідність повернення суми заборгованості 31.01.2019 у повному обсязі, а відтак, позивачем було скорочено строк кредитування і починаючи із вказаної дати у ТОВ "Прок-М" виник обов`язок повернути всю заборгованість за кредитним договором. За таких обставин, на думку відповідача-1 право позивача нараховувати передбачені кредитним договором проценти за кредитом припинилося, а вимоги позивача про стягнення процентів, які були нараховані після 31.01.2019, а також нарахування неустойки на ці проценти є неправомірними.

Вимоги позивача щодо стягнення штрафу в сумі 4250,00 грн відповідачем-1 не визнаються, оскільки, на його думку, цей вид неустойки застосовується у випадку порушення позичальником вимог стосовно надання банку документів фінансової звітності у встановлений в кредитному договорі строк, натомість ТОВ "Прок-М" вказує, що відповідно до змісту п.6.2 кредитного договору фінансова звітність подається до банку протягом 3-х днів після подання її до відповідних державних органів, а згідно п.5 Порядку подання фінансової звітності, затвердженого постановою КМУ №419 від 28.02.2000, річна фінансова звітність подається не пізніше 28 лютого наступного за звітним року. Виходячи з цього, відповідач-1 стверджує, що на момент настання строків подання фінансової звітності - 28.02.2019 строк дії кредитного договору було скорочено позивачем, а відтак обов`язок ТОВ "Прок-М" із надання звітності банку був відсутній.

Стосовно розміру пені, ТОВ "Прок-М" вказує, що при розрахунку розміру пені позивач застосував умовну кількість днів у році 360 днів, але такий умовний розмір погоджений сторонами лише для розрахунку процентів (п.4.3 кредитного договору). Стосовно пені така умова сторонами не погоджувалася, тому розмір пені підлягає відповідному зменшенню. Крім цього, за твердженням відповідача-1, розрахунок позивача не враховує зменшення облікової ставки з 25.04.2019 до 17,5%. Також відповідач-1 вказує, що оскільки кредитним договором передбачена щомісячна сплата процентів, а вимоги по сплаті пені заявлені за період з 02.11.2018 по 02.05.2019, то відповідні суми процентів, із настання строку сплати яких пройшло більше 6 місяців (ч.6 ст.232 ГК України), не повинні прийматися до уваги при розрахунку розміру пені.

09.07.2019 підготовче засідання відкладалось на 12.08.2019.

Позивач у відповіді на відзив від 09.08.2019 та доповненнях до відповіді на відзив від 13.08.2019 вважає вимоги ТОВ «Прок-М» щодо відмови у задоволенні позовних вимог в повному обсязі не обґрунтованими та безпідставними, оскільки відповідачем-1 не виконано умови кредитного договору, кредит в строки та терміни не повернуто, порушено умови кредитного договору щодо щомісячного повернення заборгованості.

Банк вказує, що у зв`язку із невиконанням позичальником умов кредитного договору та у відповідності до умов договору 03.05.2019 представником банку було надіслано на адреси ТОВ «Прок-М», ОСОБА_1 , ТОВ «ТК «Прок-М» повідомлення з вимогою погасити заборгованість.

Позивач стверджує, що відповідно до умов кредитного договору (п.4.3) відсотки нараховуються, щомісячно, але з умовною кількістю днів у році 360, що спростовує твердження представника відповідача про неправомірне нарахування відсотків банком. Стосовно порядку зарахування отриманих відсотків, позивач вказує, що із доданого до позовної заяви розрахунку заборгованості вбачається, що позичальником після укладення договору було здійснено 3 платежі відповідно до графіку з травня по липень 2018 року, а тому жодної передплати по кредиту не відбувалось. Крім того, пунктом 2.3.1 кредитного договору передбачено, що у разі невиконання вимог п.2.10 договору, розмір фіксованої процентної ставки збільшується на 2% вище діючої, встановленої у п.2.3 договору у розмірі 23%. Оскільки відповідачем не виконані вимоги п.2.10 договору щодо щомісячного проведення по своїх поточних рахунках оборотів у сумі не меншій за 300000,0 грн, то позивачем правомірно застосовані підпищенні проценти за користування кредитом.

Також банк зазначає, що посилання представника відповідача на скорочення терміну кредитування є безпідставними, оскільки департаментом примусового стягнення заборгованості ТДВ «Інтер-Ріск Україна» було направлено на адресу ТОВ «Прок-М» повідомлення №38693726, яке мало напевно інформаційний характер, адже навіть номеру договору стосовно якого була нарахована заборгованість не містить, а є посилання на «Договір № июнь.18».

Стосовно нарахування штрафу позивач вказує, що пунктом 11.1 кредитного договору визначено, що договір набуває чинності з дня підписання його обома сторонами та діє до повного виконання ними своїх зобов`язань. Станом па 28.02.2019 умови договору не були виконані кредитні кошти повернуті не були, а тому посилання представника відповідача-1 на те, що станом на 28.02.2019 обов`язок надання звітності банку у ТОВ «Прок-М» був відсутній є безпідставним.

Стосовно розміру пені банк зазначає, що вона розрахована відповідно до умов укладеного договору, а саме п.п.2.11, 4.8, 7.1 кредитного договору.

Ухвалою від 12.08.2019 суд продовжив строк підготовчого провадження на 30 днів та відкладено підготовче засідання на 28.08.2019.

28.08.2019 та 11.09.2019 підготовче засідання відкладалось відповідно на 11.09.2019 та 03.10.2019.

Ухвалою суду від 03.10.2019 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 17.10.2019.

17.10.2019 та 24.10.2019 судовий розгляд справи відкладався відповідно на 24.10.2019 та 13.11.2019.

Під час розгляду справи представники позивача та відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Прок-М" підтримали висловлені позиції та доводи, викладені на їх обґрунтування.

Відповідачі - Товариство з обмеженою відповідальністю Торгівельна компанія "Прок-М" та ОСОБА_1 явку повноважних представників у судове засідання 13.11.2019 не забезпечили, відзивів по суті позовної заяви до суду не надали, вимоги та доводи позивача не спростували, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Господарським судом враховано, що явка учасників справи не визнавалась судом обов`язковою.

Згідно ч.3 ст.202 ГПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі, зокрема, неявки у судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення про причини неявки.

Враховуючи викладене суд дійшов висновку про достатність у матеріалах справи документальних доказів для вирішення спору по суті за відсутності представників відповідачів - Товариства з обмеженою відповідальністю Торгівельна компанія "Прок-М" та ОСОБА_1 .

У судовому засіданні 13.11.2019 судом підписано вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників учасників справи, дослідивши та оцінивши усі подані у справу докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд встановив наступне.

03.05.2018 між Публічним акціонерним товариством «Кредобанк», найменування якого було змінено на Акціонерне товариство «Кредобанк», та Товариством з обмеженою відповідальністю «Прок-М» було укладено кредитний договір №06-2018 (надалі - кредитний договір) (а.с.18-28), відповідно до умов якого банк зобов`язувався надати у власність позичальникові грошові кошти у розмірі 425000,00 грн та на умовах обумовлених цим договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти за користування ними та комісії (п.п.1, 2.1 кредитного договору).

Відповідно до п.2.5 кредитного договору термін остаточного повернення кредиту - включно до 02.05.2019.

Матеріали справи свідчать, що банк надав відповідачу-1 кредит у розмірі встановленому в кредитному договорі - 425000,00 грн, що підтверджується меморіальним ордером №24208822 від 04.05.2018 (а.с.34) та не заперечується відповідачами.

Згідно п.2.3 кредитного договору розмір фіксованої процентної ставки на момент укладення договору становив 23,0% річних.

Відповідно до п.4.3 кредитного договору, проценти за користування кредитом нараховуються щомісячно на суму заборгованості по кредиту за методом «факт/З60» (фактична кількість днів у місяці, але, умовно, 360 (триста шістдесят) днів у році), за ставкою визначеною у п.2.3 цього договору з дня видачі кредиту до дня повернення кредиту в повному обсязі, якщо інше не випливає з умов цього договору.

Пунктом 4.6 кредитного договору встановлено, що позичальник сплачує проценти, нараховані відповідно до п.4.3 цього договору, у валюті кредиту щомісяця, але не пізніше останнього банківського дня місяця, за який вони нараховані.

Відповідно до п.4.1 кредитного договору, за надання кредиту та користування кредитними коштами позичальник сплачує банку комісії визначені п.2.4 цього договору.

Згідно з п.2.4 кредитного договору, комісії за надання кредиту та користування кредитними коштами: 2.4.1 за видачу кредиту 700,00 грн, 2.4.2 інші комісії - відповідно до діючих тарифів банку.

Сплата комісій, встановлених цим договором, здійснюється позичальником у строки визначені цим договором (п.4.5 кредитного договору).

Відповідно до п.5.1 кредитного договору, позичальник зобов`язаний повернути банку кредит у повному обсязі і строки, передбачені цим договором, але не пізніше строку, вказаному у п.2.5 цього договору.

Банк у випадках, передбачених п.2.16 цього договору, вправі вимагати дострокового повернення кредиту, процентів, комісій та інших належних до сплати платежів за цим договором, про що письмово повідомляє позичальника (п.5.8 кредитного договору).

Згідно п.4.8 кредитного договору у випадку неповернення позичальником кредиту в термін, визначений цим договором та додатками до нього, банк має право застосовувати до позичальника санкції, передбачені п.п.7.1, 7.2, 7.5 цього договору.

За несвоєчасне виконання грошових зобов`язань (повернення кредиту, оплати процентів, комісії, інших платежів за цим договором) банк має право стягнути з позичальника пеню в розмірі, визначеному п.2.11 цього договору (п.7.1 кредитного договору).

Пунктом 2.11 кредитного договору визначено, що пеня за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань за договором встановлюється в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, від простроченої/несплаченої суми, за кожний календарний день прострочення.

Пунктом 7.4 кредитного договору визначено, що у разі не подання позичальником банку фінансової звітності та інших бухгалтерських/розрахункових документів, які характеризують фінансовий стан позичальника, у встановлені цим договором строки, банк має право стягнути з позичальника штраф у розмірі 1% (одного відсотка) від суми кредиту.

Відповідно до п.7.7 кредитного договору строк позовної давності для стягнення неустойки (штрафу, пені), за цим договором, прирівнюється до строку позовної давності встановленої законом для основної вимоги за цим договором.

Банк вказує, що ТОВ «Прок-М» не виконало свої зобов`язання за кредитним договором, кредитні кошти в строки та терміни не повернуло, що підтверджується розрахунком заборгованості, відповідно до якого станом на 30.05.2019 загальна сума заборгованості становить 429064,63 грн, з яких: 317918,49 грн неповернутої суми кредиту; 64961,35 грн прострочених відсотків; 4250,00 грн штрафу за неподання документів; 41934,79 грн пені.

Відповідно до п.2.8.1 кредитного договору, у якості забезпечення виконання зобов`язань позичальника за цим договором третіми особами надаються наступні види забезпечення: 1. Порука ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ); 2. Порука ТОВ «ТК «Прок-М» ().

03.05.2018 між банком та Товариством з обмеженою відповідальністю «Торгівельна компанія «Прок-М» було укладено договір поруки (а.с.36, 37). Аналогічний договір укладений 03.05.2018 між банком та ОСОБА_1 (а.с.43, 44).

Відповідно до умов вказаних договорів поруки кожен з поручителів зобов`язувався відповідати перед кредитором за виконання Товариством з обмеженою відповідальністю «Прок-М» зобов`язань в повному обсязі (повернення кредиту, сплати процентів та комісій за користування кредитом, пень, штрафів, неустойок) за кредитним договором від 03.05.2018, укладеним між боржником та кредитором (п.1.1 договорів поруки).

Відповідно до п.2.2 договорів поруки, поручителі зобов`язані сплатити кредитору заборгованість протягом 7 календарних днів з моменту невиконання боржником зобов`язань за кредитним договором.

Поручителі та боржник несуть солідарну відповідальність перед кредитором (п.2.6 договорів поруки).

Матеріали справи свідчать про те, що ТДВ «Інтер-Ріск Україна» було направлено відповідачу-1 повідомлення №38693726, в якому зазначено, що станом на 21.01.2019 розмір заборгованості за кредитним договором перед ПАТ «Кредобанк» становить 349542,55 грн, та в якому вимагається добровільно сплатити заборгованість до 31.01.2019.

Також, 03.05.2019 банком було надіслано на адреси боржника та поручителів повідомлення (а.с.47-49) з вимогою сплатити на рахунок банку загальну суму заборгованості за кредитним договором в розмірі 380285,76 грн, які, за твердженням позивача, були залишені відповідачами без відповіді та належного реагування.

Банк вказує, що станом на дату подачі позову заборгованість за кредитним договором не погашена.

У зв`язку з цим банк був змушений звернутись до суду із відповідним позовом до боржника та поручителів за захистом свого порушеного права.

На підставі повно і всебічно з`ясованих обставин справи, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам сторін, суд дійшов наступних висновків.

За приписами ч.1 ст.193 ГК України визначено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

За змістом ст.610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За приписами ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтями 526, 530 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до п.5.1 кредитного договору, позичальник зобов`язаний повернути банку кредит у повному обсязі і строки, передбачені цим договором, але не пізніше строку, вказаному у п.2.5 цього договору.

Відповідно до п.2.5 кредитного договору термін остаточного повернення кредиту - до 02.05.2019 включно.

Відповідач-1 в порушення умов кредитного договору та приписів чинного законодавства, у визначені кредитним договором терміни, заборгованість по кредиту не погасив.

Позивачем у позові просить суд стягнути заборгованість по тілу кредиту у сумі 317918,49 грн.

Відповідач-1, не заперечуючи наявність заборгованості, вказує на те, що її розмір становить 317414,27 грн, а не 317918,49 грн як зазначає позивач. В підтвердження своєї позиції відповідач-1 вказує на те, що внаслідок безпідставного нарахування позивачем відсотків за користування кредитом на день, в якому відбулась видача кредиту, сплачені відповідачем в погашення тіла кредиту грошові кошти були зараховані банком в рахунок погашення відсотків, а не тіла кредиту, що викликало розбіжності у позиціях сторін.

При розгляді позовних вимог в частині стягнення суми основного боргу судом враховано, що п.4.3 кредитного договору сторони передбачили, що проценти за користування кредитом з дня видачі кредиту до дня його повернення. Таким чином, сторони, керуючись принципом свободи договору, передбачили нарахування процентів за користування кредитом, у тому числі і на день його видачі.

За таких обставин, позовні вимоги в частині стягнення з відповідачів в солідарному порядку заборгованості за кредитом в сумі 317918,49 грн є обґрунтованими відповідно до умов кредитного договору та вимог чинного законодавства і підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ч.2 ст.1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 ("Позика") глави 71 ("Позика. Кредит. Банківський вклад"), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно п.2.3 кредитного договору розмір фіксованої процентної ставки на момент укладення цього договору становить 23,0% річних.

Відповідно до п.4.3 кредитного договору, проценти за користування кредитом нараховуються щомісячно на суму заборгованості по кредиту за методом «факт/З60» (фактична кількість днів у місяці, але, умовно, 360 (триста шістдесят) днів у році), за ставкою визначеною у п.2.3 цього договору з дня видачі кредиту до дня повернення кредиту в повному обсязі, якщо інше не випливає з умов цього договору.

Пунктом 4.6 кредитного договору встановлено, що позичальник сплачує проценти, нараховані відповідно до п.4.3 цього договору, у валюті кредиту щомісяця, але не пізніше останнього банківського дня місяця, за який вони нараховані.

Банком заявлено до стягнення з відповідачів 64961,35 грн прострочених відсотків нарахованих за період з серпня 2018 року по травень 2019 року.

Згідно ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу.

Пунктом 5.8 кредитного договору встановлено, що банк у випадках, передбачених п.2.16 цього договору, вправі вимагати дострокового повернення кредиту, процентів, комісій та інших належних до сплати платежів за цим договором, про що письмово повідомляє позичальника.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 28.03.2018 у справі №444/9519/12 вказує, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування (строку, на який позичальник отримав кредит) чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України.

Матеріали справи свідчать про те, що ТДВ «Інтер-Ріск Україна» було направлено відповідачу-1 повідомлення №38693726, в якому зазначено, що станом на 21.01.2019 розмір заборгованості за кредитним договором перед ПАТ «Кредобанк» становить 349542,55 грн, та в якому вимагається добровільно сплатити заборгованість до 31.01.2019.

На вказаних обставинах відповідач-1 у своєму відзиві стверджує, що право позивача нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припинилося, а вимоги позивача про стягнення процентів, які були нараховані після 31.01.2019, а також нарахування неустойки на ці проценти є неправомірними.

Позивачем не заперечено та не спростовано того факту, що ТДВ «Інтер-Ріск Україна» діяло від імені та в інтересах позивача при направленні відповідачу-1 зазначеного повідомлення. Заперечення позивача з цього приводу стосувались лише того, що повідомлення не є вимогою в розумінні ч.2 ст.1050 ЦК України, а носить лише інформаційний характер.

Таким чином, суд приходить до висновку, що банк скористався умовами п.5.8 кредитного договору та направив відповідачеві-1 повідомлення-вимогу про дострокове виконання зобов`язань за кредитним договором у термін до 31.01.2019, а тому суд погоджується в цій частині з доводами відповідача-1, та вважає, що право банку нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припинилося з пред`явлення до відповідача-1 вимоги, а тому вимоги позивача про стягнення процентів, які були нараховані після 31.01.2019, а також нарахування неустойки на ці проценти є неправомірними.

Суд, перевірив наданий позивачем розрахунок відсотків та дійшов висновку, що враховуючи розмір фіксованої процентної ставки на момент укладення кредитного договору - 23,0% річних (п.2.3 кредитного договору), стягненню підлягає 37373,08 грн відсотків за користування кредитом в період з серпня 2018 року по січень 2019 року включно.

Враховуючи викладене, в частині стягнення відсотків за користування кредитом в період з лютого 2019 року по травень 2019 року у сумі 27588,27 грн слід відмовити.

Судом відхиляються посилання позивача на правомірність нарахування процентів за збільшеною процентною ставкою на підставі п.2.3.1 кредитного договору, оскільки встановлення сторонами у п.2.3 кредитного договору дію саме фіксованої ставки процентів за користування кредитом виключає можливість коливання зазначеної величини.

У позовній заяві банком також заявлені вимоги щодо стягнення пені по простроченій основній сумі кредиту в розмірі 35301,27 грн, а також пені по прострочених відсотках в сумі 6314,77 грн, нарахованих за період з 02.11.2018 по 02.05.2019.

Відповідно до ст.ст.610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом та якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов`язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Стаття 549 ЦК України встановлює, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч.2 ст.551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно п.4.8 кредитного договору у випадку неповернення позичальником кредиту в термін, визначений цим договором та додатками до нього, банк має право застосовувати до позичальника санкції, передбачені п.п.7.1, 7.2, 7.5 цього договору.

За несвоєчасне виконання грошових зобов`язань (повернення кредиту, оплати процентів, комісії, інших платежів за цим договором) банк має право стягнути з позичальника пеню в розмірі визначеному п.2.11 цього договору (п.7.1 кредитного договору).

Пунктом 2.11 кредитного договору визначено, що пеня за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань за договором встановлюється в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, від простроченої/несплаченої суми, за кожний календарний день прострочення.

До того ж, судом встановлено, що за період з 26.04.2019 по 02.05.2019 включно позивачем нарахована пеня з застосуванням подвійної облікової ставки НБУ - 36%.

Натомість, суд зазначає, що рішенням НБУ №311-рш від 25.04.2019 з 26.04.2019 встановлена облікової ставка НБУ - 17,5% (подвійна - 35%).

Суд, перевірив наданий позивачем розрахунок пені по простроченій основній сумі кредиту та дійшов висновку, що стягненню підлягає 35127,12 грн пені по простроченій основній сумі кредиту за період з 02.11.2018 по 02.05.2019 з застосуванням з 26.04.2019 подвійної облікової ставки НБУ - 35%.

Відповідно, в частині стягнення пені у розмірі 174,15 грн, нарахованої на суму основного боргу, слід відмовити.

До того ж, суд, перевірив наданий позивачем розрахунок пені по простроченим відсоткам та, враховуючи часткове задоволення вимог в частині стягнення відсотків за користування кредитом, дійшов висновку, що стягненню підлягає 5611,08 грн пені по простроченим відсоткам за період з 02.11.2018 по 02.05.2019 з застосуванням з 26.04.2019 подвійної облікової ставки НБУ - 35%.

Відповідно, в частині стягнення пені у розмірі 703,69 грн, нарахованої на прострочені відсотки, слід відмовити.

Банком, на підставі п.7.4 кредитного договору, також заявлено вимогу про стягнення з відповідачів 4250,00 грн штрафу за неподання документів.

Пунктом 7.4 кредитного договору визначено, що у разі не подання позичальником банку фінансової звітності та інших бухгалтерських/розрахункових документів, які характеризують фінансовий стан позичальника, у встановлені цим договором строки, банк має право стягнути з позичальника штраф у розмірі 1% (одного відсотка) від суми кредиту.

Відповідно до п.6.2 та пп.6.2.1 кредитного договору встановлено обов`язок позичальника самостійно надавати банку фінансово-економічні, планові та звітні дані, розрахунки, бухгалтерські документи, звіти та інші матеріали, що характеризують фінансовий стан позичальника (Баланс ф.№1/1-м, Звіт про фінансові результати ф.№2/2-м, розшифрування даних форми №2 «Звіт про фінансові результати» річної фінансової звітності щодо структури доходів, декларації, довідки про рух грошових коштів, довідки/виписки з рахунків 2600 та 2603 для підтвердження надходження валютної виручки, тощо) - протягом 3-х днів після подання в органи статистики та ДФС України.

Тобто, виходячи з приписів п.6.2 договору, відповідач-1 зобов`язаний був самостійно надавати банку саме річну фінансову звітність.

Відповідно до положень п.5 Порядку подання фінансової звітності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №419 від 28.02.2000, річна фінансова звітність подається підприємствами органам, зазначеним у пункті 2 (крім органів Казначейства) - не пізніше 28 лютого наступного за звітним року.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що на момент настання строків подання річної фінансової звітності - 28.02.2019, строк дії кредитного договору було скорочено банком, шляхом пред`явлення відповідачу-1 повідомлення-вимоги про дострокове погашення заборгованості за кредитним договором у строк до 31.01.2019, а відтак обов`язок із надання звітності банку у відповідача-1 був відсутній, а тому правові підстави для стягнення з відповідачів на користь банку штрафу за неподання документів та нарахованої на нього суми пені у суду відсутні.

Таким чином, в задоволені вимог банку про стягнення з відповідачів штрафу за неподання документів та нарахованої на нього суми пені слід відмовити.

Підсумовуючи викладене, стягненню з відповідача-1 підлягають 317918,49 грн заборгованості за кредитом, 37373,08 грн заборгованості за відсотками та 40738,20 грн пені.

Виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою та порукою (ч.1 ст.546 ЦК України).

Згідно ст.553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку; поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником; порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі.

У відповідності з ч.ч.1, 2 ст.554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя; поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до п.2.8.1 кредитного договору, у якості забезпечення виконання зобов`язань позичальника за цим договором третіми особами надаються наступні види забезпечення: 1. Порука ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ); 2. Порука ТОВ «ТК «Прок-М» ().

Відповідно до умов укладених між банком та відповідачем-2 та відповідачем-3 договорів поруки від 03.05.2018 кожен з поручителів зобов`язувався відповідати перед кредитором за виконання Товариством з обмеженою відповідальністю «Прок-М» зобов`язань в повному обсязі (повернення кредиту, сплати процентів та комісій за користування кредитом, пень, штрафів, неустойок) за кредитним договором від 03.05.2018, укладеним між боржником та кредитором (п.1.1 договорів поруки).

Відповідно до п.2.2 договорів поруки, поручителі зобов`язані сплатити кредитору заборгованість протягом 7 календарних днів з моменту невиконання боржником зобов`язань за кредитним договором.

Поручителі та боржник несуть солідарну відповідальність перед кредитором (п.2.6 договорів поруки).

За вказаних обставин, позовні вимоги про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_1 та ТОВ «ТК «Прок-М» як поручителів заборгованості за кредитним договором №06-2018 від 03.05.2018, підлягають задоволенню в частині стягнення 317918,49 грн заборгованості за кредитом, 37373,08 грн заборгованості за відсотками та 40738,20 грн пені.

Відповідно до приписів ст.129 ГПК України, сплачений позивачем судовий збір підлягає відшкодуванню за рахунок відповідачів пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст.ст.73, 74, 76-79, 91, 210, 220, 232, 233, 238, 240, 241 ГПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути в солідарному порядку з Товариства з обмеженою відповідальністю "Прок-М" (54001, м.Миколаїв, вул.Садова, буд.1/2; ідент.код 38693726), Товариства з обмеженою відповідальністю Торгівельна компанія "Прок-М" (54001, м.Миколаїв, вул.Садова, буд.1/А; ідент.код 40029947) та ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства "Кредобанк" (79026, м.Львів, вул.Сахарова, буд.78; ідент.код 09807862) 317918,49 грн заборгованості за кредитом, 37373,08 грн заборгованості за відсотками, 40738,20 грн пені, 5940,46 грн судового збору.

3. В решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду, у відповідності до ст.241 Господарського процесуального кодексу України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно ч.1 ст.254 Господарського процесуального кодексу України, учасники справи, особи, які не брали участь у справі, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Згідно ст.257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до пп.17.5) п.17) ч.1 Розділу XI "Перехідні положення" ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повне судове рішення складено 25 листопада 2019 року.

Суддя М.В. Мавродієва