ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.11.2019 року м. Дніпро Справа № 904/2542/19

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Кощеєва І.М. ( доповідач ),

суддів: Кузнецової І.Л., Орєшкіної Е.В.

секретар судового засідання Грачов А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 24.09.2019 р.

( суддя Бондарєв Е.М., м. Дніпро , повний текст рішення складено 26.09.2019 р.)

у справі

за позовом Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

( м. Київ )

до Комунального підприємства теплових мереж "Криворіжтепломережа"

( Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг )

про стягнення 3 387 307,24 грн. пені, 442 081,48 грн. 3% річних та 1 115 675,42 грн. інфляційних втрат за неналежне виконання грошового зобов`язання

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою про стягнення з Комунального підприємства теплових мереж "Криворіжтепломережа" заборгованості на загальну суму 4 945 064,14 грн., з яких: 3 387 307,24 грн. пеня за загальний період з 27.01.2018 р. по 25.09.2018 р.; 442 081,48 грн. -3 % річних за загальний період з 27.01.2018 р. по 16.12.2018 р.; 1 115 675,42 грн. інфляційні втрати за загальний період з лютого 2018 року по листопад 2018 року.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 24.09.2019 р. позовні вимоги задоволено частково. Зменшено розмір пені на 40 % до 2 023 535,90 грн. Стягнуто з Комунального підприємства теплових мереж "Криворіжтепломережа"на користь Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 2 023 535,90 грн. пені, 440 738,72 грн. 3% річних та 1 115 675,42 грн. інфляційних втрат та судовий збір у сумі 73 934,61 грн. В решті позовних вимог відмовлено.

Не погодившись частково з вказаним рішенням суду першої інстанції, Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулось до суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати вказане рішення господарського суду в частині відмови у стягненні 1 349 023, 94 грн. та прийняти в цій частині нове рішення про стягнення пені у розмірі 1 349 023, 94 грн.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, Скаржник не погоджується з висновком господарського суду про зменшення пені на 40%.

При цьому Скаржник зазначає, що однією з обов`язкових умов застосування ст.233 ГК України є дослідження судом майнового стану сторін - і боржника і кредитора, обставини, що обумовили прострочення.

Скаржник наголошує на тому, що Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», забезпечує галузі національної економіки і населення природним газом. Тобто, Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» як підприємство державного сектору економіки є об`єктом, що має стратегічне значення для економіки, суспільства і безпеки держави. Відсутність можливості вчасно розраховуватись за природний газ а як наслідок - відсутність можливості вчасно надати послуги з постачання природного газу спричинить значні соціально та економічно негативні наслідки для всієї України.

Скаржник вважає, що несвоєчасність оплати контрагентів прямо перешкоджає виконанню покладених на Позивача державою обов`язків, погіршує фінансове становище, впливає на якість та своєчасність надання послуг з поставки газу для інших споживачів природного газу.

Відтак, на думку Скаржника, здійснюючи підприємницьку діяльність, Відповідач повинен самостійно нести всі ризики: як щодо дотримання норм чинного законодавства України, так і щодо належного виконання добровільно взятих на себе договірних зобов`язань, а також самостійно нести юридичну відповідальність за допущені у своїй діяльності правопорушення. Укладаючи договір на поставку природного газу Відповідач усвідомлював всі ризики та свідомо, з доброї волі погодився на умови поставки, в тому числі і щодо нарахування пені.

Автоматизованою системою документообігу Центрального апеляційного господарського суду для розгляду даної справи було визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Кощеєв І.М. (доповідач), судді - Кузнецова І.Л., Орєшкіна Е.В.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 30.10.2019 р. відкрито апеляційне провадження у справі та призначено апеляційну скаргу до розгляду в судове засідання на 21.11.2019 р. Зупинено дію рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 24.09.2019 р. у справі № 904/2542/19, на час розгляду апеляційної скарги.

Відзив на апеляційну скаргу Комунальне підприємство теплових мереж "Криворіжтепломережа" не подало, разом з тим представник Відповідача в судовому засіданні не погоджувався з доводами апеляційної скарги, вважав її безпідставною і необґрунтованою.

У судовому засіданні 21.11.2019 р. була оголошена вступна та резолютивна частини постанови Центрального апеляційного господарського суду.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши наведені в апеляційній скарзі доводи та заперечення проти неї, перевіривши матеріали справи, колегія суддів Центрального апеляційного господарського суду вважає, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а рішення господарського суду залишити без змін виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 26.09.2017 р. між Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" ( Постачальник ) та Комунальним підприємством теплових мереж "Криворіжтепломережа" ( Споживач ) укладено Договір постачання природного газу № 3258/1718-КП-5/ПТ відповідно до п. 1.1 якого Постачальник зобов`язується поставити Споживачеві у 2017-2018 роках природний газ, а Споживач, зобов`язується оплатити його на умовах цього договору.

Відповідно до п. 1.2 договору природний газ, що постачається за цим договором, використовується Споживачем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається підприємствами, організаціями та іншими суб`єктами господарювання, які не є бюджетними установами / організаціями.

Згідно з п. 1.3 договору необхідний Споживачу плановий обсяг природного газу, зазначений в п. 2.1договору, Споживач визначає самостійно.

За цим договором постачається імпортний газ ( за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, ввезений Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на митну територію України ).

Згідно з п. 3.1 договору Постачальник передає Споживачу у загальному потоці імпортований газ ( за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, ввезений на митну територію України ПАТ "Національна компанія "Нафтогаз України" ) - у пунктах приймання-передачі газу на газовимірювальних станціях, які знаходяться на кордоні України, та/або в пунктах приймання-передачі газу з ПСГ в газотранспортну систему.

Право власності на природний газ переходить від Постачальника до Споживача після підписання актів приймання-передачі. Після переходу права власності на природний газ Споживач несе всі ризики і бере на себе відповідальність, пов`язану з правом власності на природний газ.

Приймання-передача природного газу, переданого Постачальником Споживачеві у відповідному місяці постачання, оформлюється актом приймання-передачі. Обсяг використання природного газу Споживачем у відповідному місяці постачання встановлюється шляхом складення добових обсягів, визначених на підставі показів комерційного вузла/вузлів обліку природного газу ( п. 3.7 договору ).

Положеннями п. 6.1 договору визначено, що оплата за природний газ здійснюється Споживачем виключно коштами шляхом 100-відсоткової поточної оплати протягом місяця поставки природного газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

За приписами п. 8.2 договору, у разі прострочення Споживачем оплати згідно п. 6.1 цього договору він зобов`язується сплатити Постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

П. 10.3 договору передбачено, що строк, у межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав за цим договором ( строк позовної давності ), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, пені, штрафів, інфляційних нарахувань, відсотків річних, становить п`ять років.

Судом першої інстанції встановлено, що на виконання умов договору, Постачальник за період з жовтня 2017 року по лютий 2018 року поставив Споживачу природний газ на загальну суму 25 550 250,70 грн., що підтверджується актами приймання - передачі природного газу за вказаний період: від 31.10.2017 на суму 40 601,89 грн.; від 30.11.2017 на суму 4 321 050,74 грн.; від 31.12.2017 на суму 4 851 541,63 грн.; від 31.01.2018 на суму 8 590 046,82 грн.; від 28.02.2018 на суму 7 747 009,62 грн. Вказані акти підписані та скріплені печатками сторін без зауважень та заперечень. Споживач свої зобов`язання з оплати природного газу, поставленого протягом періоду з жовтня 2017 року по лютий 2018 року, виконав в повному обсязі, але з порушенням строків оплати, визначених договором.

Несвоєчасне виконання Відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором в частині повної та своєчасної оплати поставленого природного газу стало підставою звернення Позивача до суду з вимогою про стягнення з Відповідача пені у сумі 3 387 307,24 грн. за загальний період з 27.01.2018 р. по 25.09.2018 р., суми 3 % річних у розмірі 442 081,48 грн. за загальний період з 27.01.2018 р. по 16.12.2018 р. та інфляційних втрат у сумі 1 115 675,42 грн. за загальний період з лютого 2018 року по листопад 2018 року, в примусовому порядку.

Під час розгляду спору в суду першої інстанції, Відповідачем було заявлено клопотання про зменшення розміру пені на 70 % від заявленої суми, розглянувши яке суд зазначає про наступне.

В основу оскаржуваного рішення про часткове задоволення позовних вимог покладено висновок місцевого господарського суду про наявність передбачених законом підстав для стягнення 2 023 535,90 грн. пені, 440 738,72 грн. 3% річних та 1 115 675,42 грн. інфляційних втрат.

Здійснивши перевірку розрахунку пені Позивача, суд першої інстанції встановив, що під час його проведення не було враховано, що останній день строку для оплати спожитого у січні та лютому 2018 року природного газу припадає на вихідні дні, а отже з урахуванням положень ч. 5 ст. 254 ЦК України, днем закінчення строку є перший за ним робочий день, а саме 26.02.2018 р. та 26.03.2018 р., у зв`язку з чим визнав розрахунок пені Позивача необґрунтованим, зазначивши, що вимоги Позивача в частині стягнення пені є правомірними та обґрунтованими в сумі 3 372 559,84 грн.

Разом з тим, з огляду на фактичні обставини справи, приймаючи до уваги відсутність доказів, що свідчили б про погіршення фінансового стану, ускладнення в господарській діяльності чи завдання Позивачу збитків саме в результаті порушення Відповідачем умов договору, відсутність в діях Відповідача прямого умислу на порушення зобов`язання, місцевий господарський суд дійшов висновку про можливість зменшення розміру стягуваної суми пені на 40 % ( стягненню з Комунального підприємства теплових мереж "Криворіжтепломережа" на користь Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" підлягає пеня в сумі 2 023 535,90 грн., в частині стягнення суми пені в розмір 1 349 023,94 грн. відмовлено у зв`язку з із зменшенням судом розміру штрафних санкцій ).

Не погоджуючись з рішенням господарського суду в частині відмови у стягненні 1 349 023, 94 грн. пені, Позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржуване рішення місцевого суду скасувати та прийняти в цій частині нове рішення про задоволення позову та прийняти в цій частині нове рішення про стягнення пені у розмірі 1 349 023, 94 грн.

Предметом апеляційного оскарження у даній справі є наявність або відсутність підстав для зменшення розміру стягнутої судом пені.

Ст. 269 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, погоджується з висновками суду попередньої інстанції про наявність підстав для зменшення пені з огляду на таке.

Ст. 233 ГК України передбачене право суду зменшити розмір штрафних санкцій у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Аналогічне право суду визначено і ч. 3 ст. 551 ЦК України, яка встановлює, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Проаналізувавши зазначені норми, слід дійти висновку, що вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є цей випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи тощо.

При цьому зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши подані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Водночас, висновок суду щодо необхідності зменшення розміру пені, який підлягає стягненню з Відповідача, повинен ґрунтуватися, крім викладеного, також на загальних засадах цивільного законодавства, якими є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність ( п. 6 ст. 3 ЦК України ).

Обґрунтовуючи подане клопотання про зменшення суми пені на 70 %, Відповідач посилався на скрутне фінансове становище підприємства, дебіторську заборгованість споживачів фізичних та юридичних осіб, надавши на підтвердження до матеріалів справи баланс ( звіт про фінансовий стан ) за І квартал 2019 року та інформацію про дебіторську заборгованість.

Приймаючи до уваги відсутність доказів, що свідчили б про погіршення фінансового стану, ускладнення в господарській діяльності чи завдання Позивачу збитків саме в результаті порушення Відповідачем умов договору, відсутність в діях Відповідача прямого умислу на порушення зобов`язання, частково задовольняючи клопотання Відповідача про зменшення розміру штрафних санкцій на 40 %, суд першої інстанцій врахував, що збиткова господарська діяльність боржника значною мірою зумовлена невиконанням перед ним зобов`язань категорією населення за отримані послуги з централізованого опалення, наявність такої заборгованості не залежить від заявника, а зумовлена неналежним виконанням зобов`язань з боку споживачів послуг боржника.

Крім того, суд апеляційної інстанції зазначає, що зменшення судом першої інстанції розміру штрафних санкцій, який підлягає стягненню з Відповідача ґрунтується, крім викладеного, також на загальних засадах цивільного законодавства, якими є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність. Зобов`язання Відповідача перед Позивачем щодо сплати суми основного боргу на момент розгляду даної справи виконано у повному обсязі, прострочення в оплаті мало місце, однак тільки частина вартості отриманого газу була сплачена з порушенням строку оплати та на незначний проміжок часу.

Суд апеляційної інстанції, також враховує, що Позивач внаслідок несвоєчасного розрахунку за спожитий газ частково отримує компенсацію нарахованими на підставі ст. 625 ЦК України інфляційними витратами та сумою 3 % річних.

Відтак на підставі наведених вище норм, встановивши зазначені обставини, суд першої інстанції, дотримуючись принципу збалансованості інтересів сторін, дійшов вірного висновку про можливість зменшення розміру заявленої Позивачем до стягнення суми штрафних санкцій на 40 % до 2 023 535,90 грн.

У справі "Руїз Торіха проти Іспанії", ЄСПЛ вказав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися у світлі обставин кожної справи.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів Скаржника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" ( Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006 р. ).

Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У даній справі суд дійшов висновку, що Скаржникові було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

З огляду на приписи ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини від 23.02.2006 р." Конвенція застосовується судами України як частина національного законодавства, а практика ЄСПЛ, через рішення якого відбувається практичне застосування Конвенції, застосовується судами як джерело права.

Отже, доводи заявника апеляційної скарги про порушення норм матеріального та процесуального права судом попередньої інстанцій під час прийняття процесуального документу в оскаржуваній частині не знайшли свого підтвердження.

За таких обставин та з урахуванням меж розгляду апеляційної скарги в порядку ст. 269 ГПК України, апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а оскаржуване рішення залишенню без змін.

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, згідно вимог ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на Скаржника.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 269, 270, 273, 275 - 285, 287 ГПК України Центральний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 24.09.2019 р. у справі № 904/2542/19 залишити без змін.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покласти на Скаржника.

Поновити дію рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 24.09.2019 р. у справі № 904/2542/19, яка була зупинена ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 30.10.2019 р. у справі № 904/2542/19.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у двадцятиденний строк до Верховного Суду.

Повний текст складено 25.11.2019 р.

Головуючий суддя І.М. Кощеєв

Суддя І.Л. Кузнецова

Суддя Е.В. Орєшкіна