ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2019 року

м. Київ

Справа № 925/1214/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Банаська О. О. - головуючого, Пєскова В. Г., Чумака Ю. Я.

за участю секретаря судового засідання Солоненко А. В.

за участю представників:

позивача: Корж В. М.

відповідача: Бодашко О. О.

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Азот"

на постанову Північного апеляційного господарського суду від 05.06.2019

у складі колегії суддів: Коротун О. М. (головуючої), Смірнової Л. Г., Пономаренка Є. Ю.

та рішення Господарського суду Черкаської області від 26.02.2019

у складі судді Чевгуз О. В.

у справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Азот"

до Публічного акціонерного товариства "Черкасиобленерго"

про стягнення 104 149 157,88 грн

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст і підстави наведених у позові вимог

1. У листопаді 2018 року Публічне акціонерне товариство "Азот" (далі також - ПАТ "Азот") звернулося до Господарського суду Черкаської області з позовом до Публічного акціонерного товариства "Черкасиобленерго" (далі - ПАТ "Черкасиобленерго"), в якому просило стягнути надмірно сплачені грошові кошти в сумі 62 338 334,09 грн, пеню в розмірі 11 245 983,58 грн, інфляційні втрати в розмірі 24 790 581,10 грн, 3 % річних в розмірі 5 774 259,11 грн.

2. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ПАТ "Азот" на виконання умов укладеного з відповідачем договору були помилково перераховані кошти за перетікання реактивної енергії в розмірі, значно більшому за фактично спожиту реактивну електричну енергію. Тому позивач звертався до відповідача з вимогою повернути надмірно сплачені позивачем кошти, проте відповідач вказану позивачем у вимозі суму не повернув, мотивуючи це відсутністю вільних обігових коштів.

3. Позивач посилався на положення частини 2 статті 216, статей 509, 525, 526, 530 Цивільного кодексу України, статті 173 Господарського кодексу України та стверджував, що відповідач не виконав зобов`язання повернути кошти, надмірно сплачені позивачем за надання послуг з компенсації перетікання реактивної електричної енергії

4. Крім того, вказуючи на прострочення виконання відповідачем грошового зобов`язання з повернення спірних коштів, позивач на підставі статті 625 Цивільного кодексу України заявив вимогу стягнення 3 % річних та інфляційних втрат і штрафної санкції у вигляді пені відповідно до статті 230 Господарського кодексу України.

Фактичні обставини справи, установлені судами попередніх інстанцій

5. Як встановлено судами попередніх інстанцій, 24.05.2005 між ПАТ "Азот" та ПАТ "Черкасиобленерго" був укладений Договір про постачання електричної енергії № 524-213, відповідно до умов якого відповідач (постачальник) зобов`язався постачати позивачу (споживач) електричну енергію, а позивач зобов`язався сплачувати постачальнику електричної енергії її вартість та здійснювати інші платежі згідно з умовами Договору № 524-213/24 від 24.05.2005 про постачання електричної енергії ВАТ "Черкасиобленерго" для ВАТ "Азот" та додатками до цього Договору, що є його невід`ємними частинами (далі - Договір).

6. На виконання умов Договору, позивач 30.10.2015 сплатив відповідачу за перетікання реактивної енергії 20 000 000,00 грн.

7. 24.11.2015 позивач, виявивши переплату за перетікання реактивної енергії, надіслав відповідачу лист за вих. № 202-09/199 з вимогою повернути помилково перераховані грошові кошти в розмірі 19 875 368,36 грн (за вирахуванням фактичної оплати реактивної енергії за жовтень 2015 року).

8. 25.11.2015 відповідач надіслав позивачу лист за № 7480/09-03 від 25.11.2015, у якому вказав, що на рахунок ПАТ "Черкасиобленерго" надійшли кошти від ПАТ "Азот" згідно платіжного доручення № 6597 від 30.10.2015 в сумі 20 000 000,00 грн за реактивну електричну енергію. Надлишкова оплата ПАТ "Азот", що складає 19 875 368,36 грн, не може бути повернена позивачу через відсутність вільних обігових коштів ПАТ "Черкасиобленерго", відносно якого у 2004 році відкрито справу про банкрутство.

9. 30.11.2015 позивач направив відповідачу заяву про зарахування зустрічних однорідних вимог за № 202-09/201, якою повідомив відповідача про припинення зобов`язань між ПАТ "АЗОТ" та ПАТ "Черкасиобленерго" на суму 19 875 368,36 грн шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог щодо зобов`язань відповідача повернути позивачу безпідставно отримані грошові кошти та зобов`язань позивача сплатити відповідачу вартість активної електроенергії на суму 19 875 368,36 грн.

10. 22.12.2015 позивач сплатив відповідачу грошові кошти в сумі 46 300 000,00 грн за перетікання реактивної енергії, що підтверджується платіжним дорученням № 9565.

11. 30.12.2015 позивач звернувся до відповідача з листом за вих. № 202-08/217 з вимогою повернути помилково перераховані кошти в розмірі 46 300 000,00 грн до 06.01.2016.

12. Не отримавши від відповідача відповідь на свою вимогу, позивач направив відповідачу заяву про зарахування зустрічних однорідних вимог від 12.01.2016 за № 202-09/02, якою повідомив відповідача про припинення зобов`язань між ПАТ "АЗОТ" та ПАТ "Черкасиобленерго" на суму 46 300 000,00 грн шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог щодо зобов`язань відповідача повернути позивачу безпідставно отримані грошові кошти та зобов`язань позивача сплатити відповідачу вартість активної електроенергії на суму 46 300 000,00 грн.

13. Рішенням Господарського суду Черкаської області від 24.10.2017 по справі № 925/1218/17, яке залишено без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 25.01.2018, визнано недійсною угоду у формі заяви ПАТ "АЗОТ" про зарахування зустрічних однорідних вимог від 12.01.2016 № 202-09/02.

14. Постановою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02.05.2018 постанову Київського апеляційного господарського суду від 25.01.2018 та рішення Господарського суду Черкаської області від 24.10.2017 у справі № 925/1218/17 залишено без змін.

15. Рішенням Господарського суду Черкаської області від 24.01.2018 по справі № 925/1217/17, яке залишено без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 11.04.2018, визнано недійсною угоду у формі заяви ПАТ "АЗОТ" про зарахування зустрічних однорідних вимог № 202-09/201 від 30.11.2015.

16. Постановою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 25.07.2018 постанову Київського апеляційного господарського суду від 11.04.2018 та рішення Господарського суду Черкаської області від 24.01.2018 у справі № 925/1217/17 залишено без змін.

17. Станом на дату подання позову, за розрахунками позивача, сума переплати зменшилася та становить 65 338 334,09 грн, оскільки з травня 2018 року відповідач почав зараховувати переплачені позивачем кошти в рахунок оплати поточних послуг з перетікання реактивної енергії.

Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій

19. Рішенням Господарського суду Черкаської області від 26.02.2019 у задоволенні позову відмовлено повністю.

20. Рішення суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог мотивовано тим, що грошові кошти в розмірі 66 300 000,00 грн були отримані відповідачем на підставі Договору, тому вони не можуть вважатися безпідставно набутим майном. Оскільки судом першої інстанції встановлено відсутність підстав для задоволення основної позовної вимоги, то похідні вимоги стягнення 3 % річних та інфляційних втрат і пені також задоволенню не підлягають.

21. Постановою Північного апеляційного господарського суду від 05.06.2019 апеляційну скаргу ПАТ "АЗОТ" на рішення Господарського суду Черкаської області від 26.02.2019 у справі № 925/1214/18 залишено без задоволення. Рішення Господарського суду Черкаської області від 26.02.2019 у справі № 925/1214/18 залишено без змін.

22. Суд апеляційної інстанції погодився з висновками місцевого господарського суду про відмову у задоволенні позову та зазначив, що правовідносини сторін виникли на підставі Договору про постачання електричної енергії, за яким зобов`язання відповідач виконував належним чином, що не заперечується позивачем.

23. Відтак, апеляційний суд вважав, що перераховані позивачем відповідачу кошти є авансом у розумінні статті 570 Цивільного кодексу України, оскільки Договором не передбачено що, сплачена сума вважатиметься завдатком.

24. Також, оскаржуване судове рішення апеляційного суду мотивовано тим, що правовою природою укладеного між сторонами Договору є поставка, а тому право учасника таких правовідносин вимагати повернення переплати і кореспондуючий обов`язок з її повернення, обумовлені статтею 693 Цивільного кодексу України, а загальні підстави повернення виконаного у зобов`язанні внаслідок його припинення, передбачені 653 Цивільного кодексу України, частина 4 якої, зокрема визначає, виникнення права на повернення виконаного за правочином лише після його розірвання.

25. Таким чином, апеляційний суд дійшов висновку, що правові підстави для повернення відповідачем позивачу спірних коштів та виникнення відповідного обов`язку у відповідача не настали в розумінні приписів статей 11, 14, 570, 530, 693, 653 Цивільного кодексу України.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

26. Не погоджуючись з вказаними вище судовими рішеннями місцевого та апеляційного господарських судів відповідач звернувся до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду із касаційною скаргою з вимогою їх скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позов у повному обсязі.

РУХ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

27. 12.07.2019 ПАТ "Азот" звернулося безпосередньо до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Північного апеляційного господарського суду від 05.06.2019 та рішення Господарського суду Черкаської області від 26.02.2019 у справі № 925/1214/18.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи № 925/1214/18 визначено колегію суддів Верховного Суду у складі: Банасько О. О. (головуючий), судді - Васьковський О. В., Пєсков В. Г., що підтверджується витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.07.2019.

28. У зв`язку з відпусткою судді Васьковського О. В. автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи № 925/1214/18 визначено колегію суддів у складі: Банаська О. О. (головуючого), суддів - Катеринчук Л. Й., Пєскова В. Г., що підтверджується витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.08.2019.

Ухвалою Верховного Суду від 28.08.2010 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ПАТ "Азот" та призначено її до розгляду на 26.09.2019.

29. 26.09.2019 до Верховного Суду від ПАТ "Черкасиобленерго" надійшов відзив на касаційну скаргу із запереченнями проти доводів та вимог скаржника.

30. У судовому засіданні 26.09.2019 у справі № 925/1214/18 оголошено перерву.

31. У зв`язку з відпусткою судді Катеринчук Л. Й., автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи № 925/1214/18 визначено колегію суддів у складі: Банасько О. О. (головуючий), судді - Пєсков В. Г., Чумак Ю. Я., що підтверджується витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.10.2019.

32. Ухвалою від 29.10.2019 розгляд касаційної скарги ПАТ "Азот" призначено на 14.11.2019.

33. У судове засідання 14.11.2019 з`явилися представники позивача та відповідача, які надали пояснення у справі.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу

(ПАТ "Азот")

34. Скаржник в обґрунтування доводів касаційної скарги посилається на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права зазначаючи, зокрема, таке:

- всупереч вимог частини 5 статті 236 Господарського процесуального кодексу України місцевий та апеляційний господарські суди не забезпечили повного і всебічного з`ясування обставин, на які позивач посилався як на підставу своїх вимог, відтак неправильно визначили правову природу спірних правовідносин та не надали вмотивованої оцінки відповідним аргументам позивача;

- всупереч вимогам статей 86, 237 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції не вирішив питання щодо наявності фактичних даних та правових підстав якими обґрунтовано позов; не надав вмотивованої оцінки доказам та аргументам скаржника щодо умов Договору про надання споживачу та здійснення ним оплати послуг з компенсації перетікання реактивної електричної енергії ;

- апеляційний господарський суд неправильно застосовано положення статті 653 Цивільного кодексу України, оскільки стаття 693 цього Кодексу не визначає розірвання договору як обов`язкову умову для повернення передплати за цим договором.

Узагальнений виклад позицій інших учасників справи

(ПАТ "Черкасиобленерго")

35. У відзиві на касаційну скаргу відповідач погоджується з висновками місцевого та апеляційного господарських судів, заперечує вимоги касаційної скарги та стверджує, що:

- Договором не передбачено будь-яких грошових зобов`язань відповідача або обов`язку останнього повернути кошти, переплачені споживачем за надання послуг з компенсації перетікання реактивної електричної енергії;

- доводи позивача, що з моменту отримання вимог від 24.11.2015 та від 30.12.2015 у відповідача виникли зобов`язання повернути позивачу надмірно сплачені грошові кошти безпідставні;

- нарахування неустойки (штрафу, пені), застосування інших штрафних санкцій за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов`язань відповідачем не можливе через мораторій на задоволення вимог кредиторів, введений ухвалою Господарського суду Черкаської області від 14.05.2004 у справі № 01/1494 якою порушено провадження у справі про банкрутство ПАТ "Черкасиобленерго", що на час розгляду цієї справи перебуває у процедурі розпорядження майном.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Щодо меж розгляду справи судом касаційної інстанції

36. Відповідно до статті 300 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

37. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

38. У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається.

39. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Оцінка аргументів учасників справи і висновків суду першої та апеляційної інстанції

40. Згідно зі статтею 55 Конституції України кожному гарантується право на судовий захист.

41. Статтею 15 Цивільного кодексу України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

42. Відповідно до частини 1 статті 4 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.

43. Реалізуючи передбачене статтею 55 Конституції України, статтею 4 ГПК України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

44. Об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи законний інтерес. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

45. Позовом у процесуальному сенсі є вимога позивача до відповідача, спрямована через суд, про захист порушеного або оспорюваного суб`єктивного права та охоронюваного законом інтересу, яке здійснюється у визначеній законом процесуальній формі.

46. Основними елементами, що визначають сутність будь-якого позову (індивідуалізуючі ознаки позову) являються предмет і підстава.

47. Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Вона опосередковується спірними правовідносинами - суб`єктивним правом і обов`язком відповідача.

48. Підставою заявленого позову є обставини, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги. Такі обставини складають юридичні факти, які тягнуть за собою певні правові наслідки. Фактична підстава позову - це юридичні факти, на яких ґрунтуються позовні вимоги позивача до відповідача. Правова підстава позову - це посилання в позовній заяві на закони та інші нормативно-правові акти, на яких ґрунтується позовна вимога позивача.

49. Позивач звертаючись до суду з позовом самостійно визначає у позовній заяві, яке його право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та правову підставу вимог, а також зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. У свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, у тому числі щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах.

50. Обґрунтованість позовних вимог, а відтак наявність підстав для захисту порушеного права позивача про яке ним зазначається в позовній заяві визначається судом крізь призму оцінки спірних правовідносин та обставин (юридичних фактів), якими позивач обґрунтовує заявлені вимоги. Одним з таких юридичних фактів є договір як один із різновидів правочину (частина 2 статті 202 Цивільного кодексу України).

51. У випадку виникнення між сторонами договірних правовідносин визначальною в даному контексті є оцінка договору, який згідно із частиною 2 статті 11 Цивільного кодексу України є підставою виникнення у сторін певного обсягу прав та обов`язків.

52. Відтак у разі обґрунтування заявленого позову посиланням на договірні відносини сторін, розглядаючи спір, суд перш за все має встановити правову природу договору з урахуванням якої визначається зміст спірних правовідносин та їх нормативне регулювання з наступним встановленням обсягу прав та обов`язків сторін, моменту виникнення зобов`язання.

53. Отже, визначення правової природи договору, як правочину, нерозривно пов`язано з оцінкою дій сторін, направлених на набуття (зміну, припинення) ними певних прав та обов`язків. Досліджуючи дійсні правовідносини сторін суди повинні проаналізувати його правову природу (суть умов договору) та ті дії, які сторони мали вчинити або вчинили на виконання зобов`язань, їх відповідність умовам договором.

54. Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду наголошує, що невід`ємною складовою правильної правової кваліфікації судом спірних правовідносин є визначення правової природи договору як основи взаємодії сторін.

55. Предметом судового розгляду у даній справи є вимога ПАТ "Азот" до ПАТ Черкасиобленерго" про стягнення 62 338 334,09 грн помилково сплачених грошових коштів в рахунок плати за надання послуг за перетікання реактивної електричної енергії, а також нарахованих на цей борг сум пені, інфляційних втрат та 3 % річних.

56. Визначаючи зміст спірних правовідносин місцевий та апеляційний господарські суди зазначили, що вони виникли з договору поставки, спірні грошові кошти отримані відповідачем на виконання умов цього договору та є авансом, а передбачені статтями 653, 693 Цивільного кодексу України підстави для його повернення відсутні.

57. Колегія суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду вважає ці висновки судів попередніх інстанцій передчасними, зробленими без належного аналізу змісту Договору та відповідних аргументів позивача, зокрема стосовно умов Договору щодо здійснення розрахунків за послуги з компенсації перетікання реактивної електричної енергії, сплати спірних коштів поза визначеного умовами Договору порядку розрахунків та щодо моменту виникнення зобов`язань відповідача з повернення спірних коштів.

58. Відповідно до частини 1 статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

59. Згідно із статтею 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

60. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

61. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилався на додатки до Договору та зазначав, що спірну суму перераховано як плату за надання послуг з компенсації перетікання реактивної електричної енергії.

62. Згідно з пунктом 1.2 Правил користування електричною енергією, затверджених постановою Національної комісії регулювання електроенергетики 31.07.1996 № 28 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) (далі - Правила) плата за перетікання реактивної електроенергії це плата за послуги, які електропередавальна організація або власник технологічних електричних мереж змушені надавати споживачу, якщо він експлуатує електромагнітно незбалансовані електроустановки.

63. Отже цими Правилами, як спеціальним нормативним актом, розділено поняття плати за електроенергію (активну) і плати за перетікання реактивної електроенергії та визначено останню як плату за послуги, а не за поставлений товар, що засвідчує відсутність підстав для ототожнення спірних правовідносин з правовідносинами поставки.

64. Пунктом 6.4 Правил передбачено, що плата за перетікання реактивної електричної енергії, за передачу (транспортування) електричної енергії, яка постачається постачальниками електричної енергії за нерегульованим тарифом, плата за надання споживачу додаткових послуг, плата у рахунок відшкодування завданих збитків, суми штрафних санкцій зараховуються на поточний рахунок постачальника електричної енергії за регульованим тарифом або електропередавальної організації відповідно до умов укладеного договору.

65. Відтак, з урахуванням наведеного вище, у цій справі, суди попередніх інстанцій повинні були встановити правову природу договору та зміст спірних правовідносин, виходячи із тих умов, зобов`язань і порядку розрахунків за відповідні послуги, передбачених Договором, та дій вчинених з його виконання.

66. Відповідно статті 86 ГПК України (у редакції, чинній на час розгляду справи судами попередніх інстанцій) суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

67. Однак, суди не дослідили повно і всебічно умови Договору щодо підстав та порядку розрахунків позивача за послуги з компенсації перетікання реактивної електричної енергії, як наслідок не надали правильної юридичної кваліфікації правовій природі спірних правовідносин, виходячи із змісту зобов`язань, моменту і підстав їх виникнення та відповідних дій (бездіяльності) сторін, відтак висновки судів попередніх інстанцій щодо правового регулювання спірних правовідносин та вирішення спору не є релевантними та достатньо вмотивованими.

68. В контексті обставин даної справи колегія суддів Верховного Суду погоджується з доводами скаржника щодо ненадання судами попередніх інстанцій вмотивованої оцінки всім аргументам позивача стосовно підстав позову та наголошує, що висновок про відсутність порушення зобов`язань відповідачем має базуватися, серед іншого, на вичерпній оцінці їх природи, змісту Договору та спірних правовідносин у сукупності, а для відмови у застосуванні статей 1212, 1214 Цивільного кодексу України недостатньо формальної констатації договірних відносин між сторонами за відсутності ґрунтовного аналізу взаємозв`язку цих відносин, підстав позову, природи спірних коштів та наявності / відсутності підстав для їх сплати позивачем та набуття відповідачем за умовами Договору.

69. Виходячи з принципу судочинства jura novit curia - "суд знає закони", неправильна юридична кваліфікація позивачем спірних правовідносин не звільняє суд від обов`язку застосувати для вирішення спору належні приписи юридичних норм, відтак при розгляді цієї справи суди попередніх інстанцій мали самостійно перевірити доводи сторін щодо застосування закону, який регулює спірні правовідносини та надати правильну правову кваліфікацію цим відносинам і зобов`язанням сторін (аналогічна правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 12.06.2019 у справі № 487/10128/14-ц та від 26.06.2019 у справі № 587/430/16-ц, у постанові Верховного Суду від 06.11.2019 у справі № 905/2419/18).

70. Проте суди попередніх інстанцій зазначеного не врахували та належної правової кваліфікації спірних відносин за результатами оцінки обставин справи та аргументів сторін не здійснили.

71. Тому, на думку колегії судів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, висновки судів першої та апеляційної інстанції про те, що відповідач своїх зобов`язань не порушив, а правові підстави для повернення відповідачем позивачу спірних коштів не настали є передчасними. Застосування апеляційним господарським судом статей 653, 693 Цивільного кодексу України не ґрунтується на релевантній правовій оцінці змісту спірних правовідносин, змішаної природи Договору та його умов щодо надання і оплати послуг з компенсації перетікання реактивної електричної енергії.

72. Відповідно до частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

73. Завданням національних судів є забезпечення належного вивчення документів, аргументів і доказів, представлених сторонами (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Ван де Гурк проти Нідерландів").

74. Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що навіть якщо національний суд володіє певною межею розсуду, віддаючи перевагу тим чи іншим доводам у конкретній справі та приймаючи докази на підтримку позицій сторін, суд зобов`язаний мотивувати свої дії та рішення (рішення Європейського суду з прав людини "Олюджіч проти Хорватії"). Принцип справедливості, закріплений у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, порушується, якщо національні суди ігнорують конкретний, доречний та важливий довід, наведений заявником (рішення Європейського суду з прав людини у справах "Мала проти України", "Богатова проти України").

75. Згідно з практикою Європейського суду, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, у рішеннях судів та органів, що вирішують спори, має бути належним чином викладено підстави, на яких вони ґрунтуються. Обсяг цього обов`язку щодо обґрунтовування рішення може бути різним залежно від характеру самого рішення і має визначатись з урахуванням обставин відповідної справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Мала проти України").

76. Більш того, у визначення справедливого судового розгляду справи сторін не можна не враховувати загальні фактичні та юридичні обставини справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Станкевич проти Польщі").

77. Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії").

78. Якщо подані стороною доводи є вирішальними для результату провадження, такі доводи вимагають прямої конкретної відповіді за результатом розгляду (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" та у справі "Руїз Матеос проти Іспанії").

79. У рішеннях Європейського суду з прав людини у справі "Де Куббер проти Бельгії" та у справі "Кастілло Альгар проти Іспанії" наголошується про те, що правосуддя має не тільки чинитися, також має бути видно, що воно чиниться. На кону стоїть довіра, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість. Якщо помилка національного суду щодо питань права або факту є настільки очевидною, що її можна кваліфікувати як "явну помилку" (тобто помилку, якої б не міг припуститися розумний суд) вона може порушити справедливість провадження (рішення Європейського суду з прав людини "Хамідов проти Росії").

80. Відповідно до статті 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

81. Вимогами процесуального закону визначено обов`язковість встановлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, з яких суд виходив при вирішенні спору. Без виконання цих процесуальних дій ухвалити законне й обґрунтоване рішення у справі неможливо.

82. Однак, ухвалені у справі судові рішення таким вимогам в повній мірі не відповідають, оскільки не з`ясувавши всіх обставин, що мають значення для справи, не дослідивши пов`язані з ними докази та без належного мотивування залишивши поза увагою доводи позивача, що стосуються підстав позову, попередні судові інстанції припустилися порушення вимог статей 13, 86, частини 5 статті 236 ГПК України щодо повного та всебічно дослідження обставин, доказів та аргументів сторін, що мають значення для правильного вирішення даної справи.

Щодо суті касаційної скарги

83. Ураховуючи наведене суд касаційної інстанцій дійшов висновку про часткове задоволення касаційної скарги позивача.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

84. Пунктом 2 частини 1 статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду.

85. Згідно з пунктами 1, 2 частини 3 статті 310 ГПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є, зокрема, порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для вирішення справи, якщо: суд не дослідив зібрані у справі докази, або суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування дослідження або огляд доказів, або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи.

86. Справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції (частина 4 статті 310 ГПК України).

87. За таких обставин відсутність у Верховного Суду процесуальної можливості з`ясувати дійсні обставини справи перешкоджає прийняттю рішення по суті спору, тому судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій підлягають скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції , якому, крім наведеного вище, слід прийняти до уваги приписи статті 7 Кодексу України з процедур банкрутства.

88. Під час нового розгляду справи, господарському суду слід взяти до уваги викладене у цій постанові, вжити передбачених законом заходів для всебічного, повного і об`єктивного встановлення обставин справи, прав і обов`язків сторін, зокрема, встановити природу Договору та зобов`язань сторін стосовно спірних коштів у їх сукупності, відтак надати належну правову кваліфікацію спірним правовідносинам та вмотивовану оцінку аргументам сторін стосовно сплати цих коштів поза визначеного умовами Договору порядку розрахунків та моменту і підстав виникнення обов`язку відповідача з їх повернення. В залежності від встановленого та у відповідності з чинним законодавством вирішити спір з належним обґрунтуванням мотивів та підстав такого вирішення у судовому рішенні.

Судові витрати

89. У зв`язку зі скасуванням постанови апеляційного господарського суду та рішення суду першої інстанції і передачею справи на новий розгляд, розподіл судових витрат у справі здійснюватиметься господарським судом, який ухвалить рішення за результатами нового розгляду справи, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат.

На підставі викладеного та керуючись статтями 286, 300, 301, 308, 310, 314, 315, 317, 326 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Азот" задовольнити частково.

2. Постанову Північного апеляційного господарського суду від 05.06.2019 та рішення Господарського суду Черкаської області від 26.02.2019 у справі № 925/1214/18 скасувати повністю.

3. Справу № 925/1214/18 передати на новий розгляд до Господарського суду Черкаської області.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий О. О. Банасько

Судді В. Г. Пєсков

Ю. Я. Чумак