ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.11.2019м. ДніпроСправа № 904/3177/19

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Мілєвої І.В. за участю секретаря судового засідання Іскович К.В.

за позовом Прокуратури Дніпропетровської області, Дніпропетровська область, м. Дніпро в інтересах держави в особі Державної служби України з безпеки на транспорті, м. Київ

до Фізичної особи-підприємця Стьопочкіна Олександра Сергійовича, Дніпропетровська область, смт. Софіївка

про стягнення 162 066,08 грн.

Представники:

від прокуратури: Богомол О.М., посвідчення № 036676 від 11.12.2015;

від позивача: не з`явився;

від відповідача: Долгерт В.В. довіреність № б/н від 23.01.2019

СУТЬ СПОРУ:

Прокуратура Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Державної служби України з безпеки на транспорті звернулась до господарського суду з позовною заявою до Фізичної особи-підприємця Стьопочкіна Олександра Сергійовича про стягнення 162 066,08 грн. плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні.

Ухвалою суду від 25.07.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

15.08.2019 Фізична особа-підприємець Стьопочкін Олександр Сергійович подав до суду клопотання, в якому просить суд розгляд справи проводити в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

20.08.2019 Прокуратура Дніпропетровської області подала до суду клопотання, в якому просить суд розгляд справи проводити в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

15.08.2019 відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що в 2018 році перший заступник прокурора Дніпропетровської області звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду в інтересах держави в особі Державної служби України з безпеки на транспорті до Фізичної особи-підприємця Стьопочкіна Олександра Сергійовича про стягнення 162 066,08 грн. - зміст позовних вимог, викладених в адміністративному позові по вказаній справі, є аналогічним змісту позовних вимог по справі № 904/3177/19. Суд першої інстанції задовольнив позовні вимоги, однак відповідач скористався своїм правом на апеляційне оскарження, внаслідок якого 18.12.2018 Третім апеляційним адміністративним судом була винесена Постанова по справі №804/1893/18, якою суд, посилаючись на правовий висновок, викладений Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 06.06.2018, задовольнив апеляційну скаргу частково та скасував рішення суду першої інстанції, при цьому суд роз`яснив позивачу, що він з даними позовними вимогами має право звернутися до суду в порядку цивільної юрисдикції. Правовий висновок Великої Палати Верховного суду, викладений в постанові від 06.06.2018, полягає в тому, що спір про стягнення плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування в дохід Державного бюджету України підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки не стосується захисту прав, свобод та інтересів у сфері публічно-правових відносин, а пов`язаний з вирішенням питання щодо стягнення коштів.». Таким чином, оскільки Третім апеляційним адміністративним судом з посиланням на правову позицію Великої Палати Верховного суду було роз`яснено позивачу його право на звернення до суду в порядку цивільного судочинства, а відповідно до ч.6 ст.31 ГПК України спори про підсудність не допускаються, то звернення до суду в порядку господарського судочинства є протиправним та таким, що суперечить нормам процесуального законодавства України. Зазначив, що позивач в порушення норм процесуального законодавства не надає жодних доказів в обґрунтування позиції відносно того, що дії відповідача є винними та не надає доказів відносно того, що його дії завдали будь-яких збитків державі внаслідок руйнування доріг загального користування. Відсутні докази того, що відповідачем було здійснено руйнування доріг. Управління Укртрансбезпеки у Кіровоградській області склало Акт ВА № 0110228 від 17.05.2017, який не передбачений законодавством. Станом на 17.05.2017 (дата складення Управлінням Укртрансбезпеки у Кіровоградській області розрахунку плати за проїзд) була відсутня методика, затверджена Мінекономрозвитку, якою мали керуватися органи Укртрансбезпеки під час проведення габаритно-вагового контролю. Довідка від 17.05.2017 про результати здійснення габаритно-вагового контролю складена з порушенням приписів Порядку 879 від 27.06.2007. Водій не був притягнений до адміністративної відповідальності. Транспортний засіб не був зупинений та продовжив подальший рух, плата за проїзд не вносилась - порушення Управлінням Укртрансбезпеки у Кіровоградській області п. п. 21,23,24 Порядку 879 від 27.06.2007. Таким чином, позовні вимоги є абсолютно необґрунтованими, протиправними та такими, що грубо порушують права та законні інтереси відповідача. З огляду на викладене, відповідач з позовними вимогами не погоджується та просить суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

21.08.2019 суд ухвалив у задоволенні клопотання Прокуратури Дніпропетровської області про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін - відмовити. У задоволенні клопотання Фізичної особи-підприємця Стьопочкіна Олександра Сергійовича про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін - відмовити. Перейти від спрощеного позовного провадження до розгляду справи № 904/3177/19 за правилами загального позовного провадження. Призначити підготовче судове засідання, яке відбудеться 10.09.2019.

22.08.2019 Прокуратура Дніпропетровської області подала до суду відповідь на відзив, в якій зазначила, що з урахуванням висновку, викладеного Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 06.06.2018 у справі № 820/1203/17, адміністративні суди можуть розглядати вимоги про відшкодування шкоди лише за наявності таких умов: вимоги мають стосуватися шкоди, завданої лише суб`єктом владних повноважень; такі вимоги мають бути поєднані з вимогою про визнання протиправними рішення, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень. В іншому випадку спірні відносини з приводу відшкодування шкоди (стягнення збитків, у тому числі й на користь держави) носять приватноправовий характер та, як наслідок, не можуть бути предметом справи, віднесеної до адміністративної юрисдикції. За своєю правовою природою плата за проїзд великоваговим транспортним засобом є не штрафною санкцією, а сумою відшкодування матеріальних збитків державі внаслідок руйнування автомобільних доріг загального користування. У цій же постанові Велика Палата Верховного Суду також дійшла висновку щодо застосування норм права про те, що вимоги про відшкодування такої шкоди вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства. Враховуючи викладене, та з урахуванням суб`єктного складу учасників спірних правовідносин (відповідач Стьопочкін О.С. згідно відомостей Єдиного держаного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань зареєстрований як підприємець, РНОКПП НОМЕР_1 ) справа № 904/3177/19 відноситься до юрисдикції господарського суду Дніпропетровської області. Постановою Дніпровського окружного адміністративного суду від 08.09.2017 у справі № 804/5296/17, залишеною без змін постановами Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 21.12.2017 та Верховного Суду від 21.09.2018, відмовлено у задоволенні адміністративного позову ФОП Стьопочкіна О.С. до Управління Укртрансбезпеки у Кіровоградській області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Державної служби України з безпеки на транспорті, про визнання неправомірними (протиправними)дій посадових осіб відповідача щодо визначення плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування автомобілем марки МАЗ , моделі 630308-224, реєстраційний номер НОМЕР_3 та причепу марки МАЗ , модель 837810-042, реєстраційний номер НОМЕР_4 , у сумі 5544,00 євро, що станом на 17.05.2017 еквівалентно 162066,08 грн., відповідно до Акту №0110228 від 17.05.2017; визнання протиправним та скасування вищевказаного розрахунку плати за проїзд № 116 від 17.05.2017. При цьому суд касаційної інстанції зазначив, що процедурні порушення з боку співробітників відповідача під час проведення габаритно-вагового контролю, в тому числі щодо невідповідності назви бланку акту проведеному контролю, відсутності в довідці про результати здійснення габаритно-вагового контролю від 17.05.2017 часу її складання, відсутності факту подальшого зупинення транспортного засобу з метою внесення плати за проїзд або часткового розвантаження автомобіля та внесення плати за фактично пройдену частину маршруту, не є підставою звільнення позивача від відповідальності за порушення кількох нормативів вагових параметрів під час руху великовагового транспортного засобу, що належить останньому. Суд касаційної інстанції дійшов висновку у справі № 804/5296/17, що відповідачем вірно складено розрахунок №116 від 17.05.2017 та визначено розмір плати за проїзд в сумі 5 544 Євро, що еквівалентно 162 066,08 грн., виходячи з формули та приписів, встановлених п. 30, 30-1 Порядку № 879, а тому є вірними висновки судів попередніх інстанцій про відсутність підстав для задоволення позовних вимог позивача щодо визнання дій відповідача неправомірними, визнання протиправним та скасування зазначеного розрахунку плати за проїзд. Враховуючи вищевикладене, прокурор вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Ухвалою суду від 10.09.2019 відкладено підготовче засідання на 16.10.2019.

Ухвалою суду від 16.10.2019 продовжено строк підготовчого провадження на 9 днів до 30.10.2019 включно та відкладено підготовче судове засідання на 30.10.2019.

23.10.2019 відповідач подав до суду заперечення на відповідь на відзив та клопотання про здійснення колегіального розгляду справи № 904/3177/19.

Ухвалою суду від 30.10.2019 у задоволенні клопотання фізичної особи-підприємця Стьопочкіна Олександра Сергійовича про колегіальній розгляд справи - відмовлено. Закрито підготовче провадження та призначено справу для судового розгляду по суті у судове засідання на 25.11.2019

У судове засідання на 25.11.2019 з`явились прокурор та представник відповідача.

У судове засідання на 25.11.2019 позивач не з`явився, 21.11.2019 подав пояснення, зазначивши, що підтримує позицію прокурора.

В порядку ст. 240 ГПК України у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

17-18 травня 2017 року на підставі наказу Державної служби України з безпеки на транспорті № 458 від 12.05.2017 (а.с. 35-36) та направлення на перевірку № 021126 від 16.05.2017 (а.с. 37) співробітниками Управління укртрансбезпеки у Кіровоградській області проведено рейдову перевірку транспортних засобів автомобільних перевізників, водіїв, що здійснюють перевезення пасажирів, вантажів та на таксі на а/д Н-14 «Олександрівка-Кіровоград-Миколаїв».

У пункті габаритно-вагового контролю а/д Н-14 «Олександрівка-Кіровоград-Миколаїв» 17.05.2017 було проведено габаритно-ваговий контроль автомобіля марки МАЗ, модель 630308-224, реєстраційний номер НОМЕР_3 , причіп марки МАЗ , модель 837810-042, реєстраційний номер НОМЕР_4 , яким керував водій ОСОБА_1 та який належить фізичній особі-підприємцю Стьопочкіну О.С.

Відповідно до листа Регіонального сервісного центру в Дніпропетровській області від 05.03.2018 за № 31/4-921 (а.с. 44-45) причіп марки «МАЗ 837810-042» з номерним знаком НОМЕР_4, 2007 року випуску, сірого кольору, номер шасі НОМЕР_5 , свідоцтво про реєстрацію АЕС №092839 від 10.01.2008, зареєстровано за громадянином Стьопочкіним Олександром Сергійовичем .

Згідно з п. 22.5 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, за спеціальними правилами здійснюється рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує фактичну масу понад 40 т, а навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Під час перевірки транспортного засобу виявлено перевезення вантажу автомобілем, який належить відповідачу, із перевищенням вагових обмежень, встановлених Правилами дорожнього руху, а саме: навантаження на осі: 6,84/13,36/12,94/13,62/12,92 при нормативно допустимій на одиничну ось 11 т, на здвоєну 16 т, фактична маса ТЗ 59,68 т при нормативно допустимій - 40 т. Вказане підтверджується чеком про зважування транспортного засобу № 04814 від 17.05.2017 (а.с. 40).

За результатами перевірки посадовими особами Управління 17.05.2017 складено акт ВА № 0110228 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів (а.с. 39), Акт № ВА 0112191 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом (а.с. 58) та довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю (а.с. 38).

На підставі зазначених документі в Управлінні було складено розрахунок №116 плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільним дорогами загального користування (а.с. 41), відповідно до якого:

- пройдена відстань - 440 км, загальна маса автомобіля 59,68 т, навантаження на одиничну ось становило 13,62 т та 12,92 т, на здвоєну вісь -26,3 т, плата за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативи, склала 5 544,00 євро.

Прокурор стверджує, що листом № 27-1-07/1609 від 19.05.2017 (а.с. 42) відповідачу відправлено примірник акту ВА № 0110228 від 17.05.2017, розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільним дорогами загального користування № 116 від 17.05.2017, довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю від 17.05.2017.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 № 879 затверджено "Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні" (далі - Порядок 879).

Плата за проїзд автомобільними дорогами загального користування справляється з транспортних засобів вітчизняних та іноземних власників, у тому числі тих, що визначені у статті 5 Закону України "Про єдиний збір, який справляється у пунктах пропуску через державний кордон України", справляється у разі виявлення факту перевищення їх фактичних параметрів над параметрами, які враховувалися під час встановлення розміру єдиного збору в пунктах пропуску через державний кордон, де відсутні вагові комплекси, та з транспортних засобів, які виїжджають за межі України і на які в установленому порядку не отримано дозвіл на рух або не внесено плату за проїзд. Плата за проїзд справляється в національній валюті за офіційним курсом гривні, встановленим Національним банком на день проведення розрахунку (п. 27 Порядку 879).

Прокурор зазначає, що станом на 17.05.2017 за офіційним курсом гривні до євро, встановленого Національним банком України, плата становила 162 066,08 грн.

Відповідно до п. 30 Порядку 879 плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу справляється за встановленими ставками залежно від маси такого транспортного засобу, навантаження на вісь (осі), габаритів та протяжності маршруту за формулою:

П = (Рзм + Рнв + Рг) х В,

де П - розмір плати за проїзд;

Рзм - розмір плати за перевищення загальної маси транспортного засобу за 1 кілометр проїзду;

Рнв - розмір плати за перевищення навантаження на вісь (осі) (за одиничну + за здвоєну + за строєну) транспортного засобу за 1 кілометр проїзду;

Рг - розмір плати за перевищення габаритів (за висоту + за ширину + за довжину) транспортного засобу за 1 кілометр проїзду;

В - відстань перевезення, кілометрів.

Осі вважаються здвоєними або строєними, якщо відстань між зближеними (суміжними) осями не перевищує 2,5 метра.

Таким чином, за розрахунком позивача з відповідача підлягає стягненню сума в розмірі 5 544,00 євро, яка дорівнює 162 066,08 грн.

У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків (ч. 4 ст. 48 Закону України "Про автомобільний транспорт").

Перевізник, який має намір використовувати великоваговий та/або великогабаритний транспортний засіб, зобов`язаний не пізніше ніж за три доби звернутися до уповноважених Укравтодором підприємств із заявою про видачу погодження маршруту. Дозвіл на рух великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу після отримання погодження маршруту видається уповноваженим підрозділом Національної поліції через центри надання адміністративних послуг (п. 32 Порядку № 879).

Кошти, стягнені за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів, спрямовуються в установленому порядку до державного бюджету (п. 26 Порядку № 879).

Джерелами формування спеціального фонду Держаного бюджету України в частині доходів є плата за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні (п. 6 ч. 3 ст. 29 Бюджетного кодексу України).

З вказаних норм вбачається, що 162 066,08 грн. необхідно стягувати до державного бюджету України.

Відповідно до п. 31-1 Порядку № 879 якщо рух здійснюється без відповідного дозволу або внесення плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, така плата визначається за пройдену частину маршруту по території України або за частину, яку перевізник має намір проїхати, у разі перевищення нормативу хоча б одного вагового або габаритного параметру:до 10 відсотків - у подвійному розмірі; на 10-40 відсотків - у потрійному розмірі; більше як на 40 відсотків - у п`ятикратному розмірі. У разі перевищення кількох нормативів вагових або габаритних параметрів плата за проїзд визначається виходячи з параметру з найбільшим перевищенням. Перевізник зобов`язаний протягом 30 календарних днів з моменту визначення плати внести її та повідомити про це відповідний територіальний орган Укртрансбезпеки.

За таких обставин визначена плата за проїзд, несплачена перевізником-власником транспортного засобу у встановлені чинним законодавством строки, набуває статусу заборгованості перед Державним бюджетом України.

Прокурор стверджує, що з метою усунення порушення законодавства про автомобільний транспорт Управління Укртрансбезпеки в Кіровоградській області направило відповідачу лист № 27-1-07/1609 від 19.05.2017 (а.с. 42), в якому зазначено про необхідність ФОП Стьопочкіну О.С. сплати протягом 30 календарних днів коштів за проїзд великоваговим транспортним засобом з перевищенням нормативних параметрів без відповідного дозволу, про що повідомити Управління Укртрансбезпеки у Кіровоградській області.

Прокурор зазначає, що разом із вказаним листом відповідачу відправлено примірник акту ВА № 0110228 від 17.05.2017, розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільним дорогами загального користування № 116 від 17.05.2017, довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю від 17.05.2017, однак, відповідач заборгованість не сплатив, що і стало причиною звернення до суду.

Габаритно-ваговий контроль - контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів (пп. 4 п. 2 Порядку 879).

Габаритно-ваговий контроль включає документальний та/або точний контроль (п. 16 Порядку 879).

Великовагові та великогабаритні транспортні засоби - транспортні засоби, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні навантаження на вісь (осі) та загальна маса або габарити яких перевищують один з параметрів, що зазначені у пункті 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306. При цьому транспортний засіб не може вважатися великоваговим та/або великогабаритним, якщо його параметри не перевищують нормативи більш як на 2 відсотки (пп. 3 п. 2 Порядку 879).

Відповідно до пункту 22.5 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306, за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м. Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м. Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється. Забороняється рух транспортних засобів з навантаженням на вісь понад 7 т або фактичною масою понад 24 т автомобільними дорогами загального користування місцевого значення.

Під час проведення рейдової перевірки 17.05.2017 у пункті габаритно-вагового контролю а/д Н-14 «Олександрівка-Кіровоград-Миколаїв», державними інспекторами Управління було проведено зважування автомобіля марки МАЗ, модель 630308-224, реєстраційний номер НОМЕР_3 , причіп марки МАЗ, модель 837810-042, реєстраційний номер НОМЕР_4 .

За результатами габаритно-вагового контролю транспортного засобу автомобіля марки МАЗ, модель 630308-224, реєстраційний номер НОМЕР_3 , причіп марки МАЗ, модель 837810-042, реєстраційний номер НОМЕР_4 виявлено перевищення вагових обмежень, встановлених Правилами дорожнього руху, а саме: навантаження на осі: 6,84/13,36/12,94/13,62/12,92 при нормативно допустимій на одиничну осі 11 т, на здвоєну 16 т, фактична маса ТЗ 59,68 т при нормативно допустимій - 40 т.

Отже, під час здійснення органом Укртрансбезпеки габаритно-вагового контролю транспортного засобу відповідача було встановлено перевищення нормативно допустимого вагового (осьового) навантаження транспортного засобу.

З метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України (ч. 2 ст. 29 Закону України "Про дорожній рух").

Рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України (ч.2 ст. 33 Закону України "Про автомобільні дороги").

У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків (ч. 4 ст. 48 Закону України "Про автомобільний транспорт").

Відповідно до п. 16 Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізних переїздів, правил користування ними та охорони (затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 198 від 30.03.1994) перевезення небезпечних, великогабаритних і великовагових вантажів автомобільним транспортом по дорожніх об`єктах допускається за окремим дозволом в порядку і за плату, що визначаються окремими актами законодавства.

Згідно з п. 4 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами (затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 30 від 18.01.2001) рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - дозвіл), виданим перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів. Видача (відмова у видачі, переоформлення, видача дубліката, анулювання) дозволу здійснюється відповідно до Закону України "Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності" через центри надання адміністративних послуг. Дозвіл оформлюється уповноваженим підрозділом Національної поліції на підставі погоджувальних документів з власниками вулично-дорожньої мережі, залізничних переїздів, мостового господарства, служб міського електротранспорту, електромереж, електрифікації, електрозв`язку, в яких визначаються умови і режим проїзду зазначених транспортних засобів. Допускається перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними у пункті 22.5 Правил дорожнього руху на 2 відсотки (величина похибки) без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд.

Господарський суд зазначає, що докази отримання відповідачем дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, виданого уповноваженим підрозділом Національної поліції, в матеріалах справи відсутні.

Матеріалами справи підтверджено факт перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів: Актом ВА № 0110228 від 17.05.2017про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів (а.с. 39), Актом № ВА 0112191 від 17.05.2017 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом (а.с. 58) та довідкою про результати здійснення габаритно-вагового контролю від 17.05.2017 (а.с. 38).

За результатами проведеної перевірки проведено розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування до акту ВА № 0110228 від 17.05.2017 та нараховано плату за проїзд 5 544,00 євро, що за офіційним курсом Національного банку України станом на 17.05.2017 складає еквівалент у сумі 162 066,08 грн.

Плата за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу вноситься перевізником за затвердженими ставками виходячи з вагових та/або габаритних параметрів транспортного засобу, протяжності маршруту, кількості перевезень (абз.1 п. 28 Порядку 879).

Постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 № 879 затверджено ставки плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні.

Відповідно до п. 31-1 Порядку № 879, якщо рух здійснюється без відповідного дозволу або внесення плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, така плата визначається за пройдену частину маршруту по території України або за частину, яку перевізник має намір проїхати, у разі перевищення нормативу хоча б одного вагового або габаритного параметру: до 10 відсотків - у подвійному розмірі; на 10-40 відсотків - у потрійному розмірі; більше як на 40 відсотків - у п`ятикратному розмірі. У разі перевищення кількох нормативів вагових або габаритних параметрів плата за проїзд визначається виходячи з параметру з найбільшим перевищенням. Перевізник зобов`язаний протягом 30 календарних днів з моменту визначення плати внести її та повідомити про це відповідний територіальний орган Укртрансбезпеки.

Плата за проїзд справляється в національній валюті за офіційним курсом гривні, встановленим Національним банком на день проведення розрахунку (абз. 2 п. 27 Порядку 879).

Доказів сплати 162 066,08 грн. плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, відповідач не надав.

Господарський суд вважає за доцільне зазначити наступне.

Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу (ч. 3 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру").

У визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами (ч. 3 ст. 53 Господарського процесуального кодексу України).

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу (ч. 4ст. 53 Господарського процесуального кодексу України).

У Рішенні Конституційного Суду України у справі за конституційними поданнями Вищого арбітражного суду України та Генеральної прокуратури України щодо офіційного тлумачення положень статті 2 Арбітражного процесуального кодексу України (справа про представництво прокуратурою України інтересів держави в арбітражному суді) від 08.04.1999 № 3-рп/99 Конституційний Суд України, з`ясовуючи поняття "інтереси держави" висловив міркування, що інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо (п. 3 мотивувальної частини).

Інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді. Проте держава може вбачати свої інтереси не тільки в їх діяльності, але й в діяльності приватних підприємств, товариств.

Із врахуванням того, що "інтереси держави" є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах (п. 4 мотивувальної частини).

Таким чином "інтереси держави" охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному випадку звернення прокурора з позовом. Надмірна формалізація "інтересів держави", особливо у сфері публічних правовідносин, може призвести до необгрунтованого обмеження повноважень прокурора на захист суспільно значущих інтересів там, де це дійсно потрібно.

Аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 806/1000/17 (п.п. 68,69,70 постанови).

Разом із цим, чинним законодавством чітко не визначено, що необхідно розуміти під «нездійсненням або неналежним здійсненням суб`єктом владних повноважень своїх функцій», у зв`язку із чим прокурор у кожному випадку обґрунтовує та доводить наявність відповідних фактів самостійно з огляду на конкретні обставини справи.

Нездійснення захисту полягає у тому, що уповноважений суб`єкт владних повноважень за наявності факту порушення інтересів держави, маючи відповідні повноваження для їх захисту, всупереч цим інтересам за захистом до суду не звернувся.

Така поведінка (бездіяльність) уповноваженого державного органу може вчинятися з умислом чи з необережності; бути наслідком об`єктивних (відсутність коштів на сплату судового збору, тривале не заповнення вакантної посади юриста) чи суб`єктивних (вчинення дій на користь можливого відповідача, інших корупційних або кримінально караних дій) причин.

Представництво прокурором у суді законних інтересів держави здійснюється у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень.

Прокурор може підтвердити наявність підстав для представництва інтересів держави в суді шляхом надання належного обґрунтування, підтвердженого достатніми доказами, зокрема, але не виключно, повідомленням прокурора на адресу відповідного суб`єкта владних повноважень про звернення до суду, запитами, а також іншими документами, що свідчать про наявність підстав для відповідного представництва.

Представництво прокурором у суді законних інтересів держави здійснюється і у разі, якщо захист цих інтересів не здійснює, або неналежним чином здійснює відповідний орган. При цьому прокурор не зобов`язаний встановлювати причини, за яких позивач не здійснює захист своїх інтересів».

Крім того, жодним нормативним актом не визначено переліку доказів, виключно на підставі яких суд має встановлювати наявність у прокурора підстав для реалізації конституційної функції представництва інтересів держави в суді.

В постанові від 24.04.2019 по справі № 911/1292/18 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду зазначив:

"18. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово звертав увагу на участь прокурора в суді на боці однієї зі сторін як на обставину, що може впливати на дотримання принципу рівності сторін. Оскільки прокурор або посадова особа з аналогічними функціями, пропонуючи задовольнити або відхилити скаргу, стає противником або союзником сторін у справі, його участь може викликати в однієї зі сторін відчуття нерівності (рішення у справі "Ф. В. проти Франції" (F. W. v. France) від 31.03.2005, заява № 61517/00, пункт 27).

19. Водночас, є категорія справ, де підтримка прокурора не порушує справедливого балансу. Так, у справі "Менчинська проти Російської Федерації" (рішення від 15.01.2009, заява № 42454/02, пункт 35) ЄСПЛ висловив таку позицію (у неофіційному перекладі): "Сторонами цивільного провадження виступають позивач і відповідач, яким надаються рівні права, в тому числі право на юридичну допомогу. Підтримка, що надається прокуратурою одній зі сторін, може бути виправдана за певних обставин, наприклад, при захисті інтересів незахищених категорій громадян (дітей, осіб з обмеженими можливостями та інших категорій), які, ймовірно, не в змозі самостійно захищати свої інтереси, або в тих випадках, коли відповідним правопорушенням зачіпаються інтереси великого числа громадян, або у випадках, коли потрібно захистити інтереси держави".

20. ЄСПЛ уникає абстрактного підходу до розгляду питання про участь прокурора у цивільному провадженні. Розглядаючи кожен випадок окремо, суд вирішує, наскільки участь прокурора у розгляді справи відповідала принципу рівноправності сторін. У Рекомендаціях Парламентської Асамблеї Ради Європи від 27.05.2003 №1604 (2003) "Про роль прокуратури в демократичному суспільстві, заснованому на верховенстві закону" щодо функцій органів прокуратури, які не належать до сфери кримінального права, передбачено важливість забезпечити, щоб повноваження і функції прокурорів обмежувалися сферою переслідування осіб, винних у скоєнні кримінальних правопорушень, і вирішення загальних завдань щодо захисту інтересів держави через систему здійснення кримінального правосуддя, а для виконання будь-яких інших функцій були засновані окремі, належним чином розміщені та ефективні органи."

Незвернення уповноваженого органу до суду з позовною заявою, оформленою відповідно до вимог чинного законодавства, у визначений законом строк з моменту встановлення обставини, що є підставою для такого звернення, унеможливлює у подальшому вжиття цивільно-правових заходів для відновлення порушених інтересів держави у спірних правовідносинах та стягнення до бюджету плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні.

Пунктом 6 ч. 3 ст. 29 Бюджетного кодексу України передбачено, що плата за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні є джерелами формування спеціального фонду Державного бюджету України.

Враховуючи те, що вказані інтереси залишилися не захищеними, вбачаються підстави для представництва прокурором інтересів держави у спірних правовідносинах.

Так, будучи достеменно обізнаними про наявність порушень інтересів держави, маючи відповідні повноваження, Укртрансбезпека протягом тривалого часу не вжила належних та ефективних заходів щодо стягнення з відповідача розрахованої плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні. У разі продовження бездіяльності органу щодо пред`явлення позову, в подальшому буде неможливо стягнути відповідну плату (за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні) у зв`язку із пропущенням строків позовної давності. Враховуючи наведене, а також те, що інтереси держави тривалий час залишаються незахищеними, прокуратурою подано до суду даний позов.

Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що в 2018 році перший заступник прокурора Дніпропетровської області звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду в інтересах держави в особі Державної служби України з безпеки на транспорті до Фізичної особи-підприємця Стьопочкіна Олександра Сергійовича про стягнення 162 066,08 грн. - зміст позовних вимог, викладених в адміністративному позові по вказаній справі, є аналогічним змісту позовних вимог по справі № 904/3177/19. Суд першої інстанції задовольнив позовні вимоги, однак відповідач скористався своїм правом на апеляційне оскарження, внаслідок якого 18.12.2018 Третім апеляційним адміністративним судом була винесена Постанова по справі №804/1893/18, якою суд, посилаючись на правовий висновок, викладений Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 06.06.2018, задовольнив апеляційну скаргу частково та скасував рішення суду першої інстанції, при цьому суд роз`яснив позивачу, що він з даними позовними вимогами має право звернутися до суду в порядку цивільної юрисдикції. Правовий висновок Великої Палати Верховного суду, викладений в постанові від 06.06.2018, полягає в тому, що спір про стягнення плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування в дохід Державного бюджету України підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки не стосується захисту прав, свобод та інтересів у сфері публічно-правових відносин, а пов`язаний з вирішенням питання щодо стягнення коштів.». Таким чином, оскільки Третім апеляційним адміністративним судом з посиланням на правову позицію Великої Палати Верховного суду було роз`яснено позивачу його право на звернення до суду в порядку цивільного судочинства, а відповідно до ч.6 ст.31 ГПК України спори про підсудність не допускаються, то звернення до суду в порядку господарського судочинства є протиправним та таким, що суперечить нормам процесуального законодавства України.

Господарський суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 10 від 24.10.2011 "Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам" у вирішенні питань, пов`язаних з прийняттям позовних заяв, господарським судам слід розрізняти поняття підвідомчості і підсудності справ. Підвідомчість - це визначена законом сукупність повноважень господарських судів щодо розгляду справ, віднесених до їх компетенції. Підсудність визначається колом справ у спорах, вирішення яких віднесено до підвідомчості певного господарського суду.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 06.06.2018 у справі № 820/1203/17 дійшла наступного висновку:

«За своєю правовою природою плата за проїзд великоваговим транспортним засобом є не штрафною санкцією, а сумою відшкодування матеріальних збитків державі внаслідок руйнування автомобільних доріг загального користування. Крім того, за змістом ст. 21 КАС України вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше вимоги про відшкодування шкоди вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства. Адміністративні суди можуть розглядати вимоги про відшкодування шкоди лише за наявності таких умов: вимоги мають стосуватися шкоди, завданої лише суб`єктом владних повноважень; такі вимоги мають бути поєднані з вимогою про визнання протиправними рішення, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень. В іншому випадку спірні відносини з приводу відшкодування шкоди (стягнення збитків, у тому числі й на користь держави) носять приватноправовий характер та, як наслідок, не можуть бути предметом справи, віднесеної до адміністративної юрисдикції. Такий висновок суду апеляційної інстанції узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною в постанові від 26 жовтня 2016 року у справі № 813/4972/13-а, і Велика Палата Верховного Суду не вбачає підстав для відступлення від цього висновку.».

Враховуючи викладене, з урахуванням суб`єктного складу учасників спірних правовідносин, спір у справі № 904/3177/19 підвідомчий господарським судам та підсудний господарському суду Дніпропетровської області.

Також у відзиві відповідач зазначив, що позивач в порушення норм процесуального законодавства не надає жодних доказів в обґрунтування позиції відносно того, що дії відповідача є винними та не надає доказів відносно того, що його дії завдали будь-яких збитків державі внаслідок руйнування доріг загального користування. Відсутні докази того, що відповідачем було здійснено руйнування доріг. Управління Укртрансбезпеки у Кіровоградській області склало Акт ВА № 0110228 від 17.05.2017, який не передбачений законодавством. Станом на 17.05.2017 (дата складення Управлінням Укртрансбезпеки у Кіровоградській області розрахунку плати за проїзд) була відсутня методика, затверджена Мінекономрозвитку, якою мали керуватися органи Укртрансбезпеки під час проведення габаритно-вагового контролю. Довідка від 17.05.2017 про результати здійснення габаритно-вагового контролю складена з порушенням приписів Порядку 879 від 27.06.2007. Водій не був притягнений до адміністративної відповідальності. Транспортний засіб не був зупинений та продовжив подальший рух, плата за проїзд не вносилась - порушення Управлінням Укртрансбезпеки у Кіровоградській області п. п. 21,23,24 Порядку 879 від 27.06.2007. Таким чином, позовні вимоги є абсолютно необґрунтованими, протиправними та такими, що грубо порушують права та законні інтереси відповідача. З огляду на викладене, відповідач з позовними вимогами не погоджується та просить суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Господарський суд зазначає наступне.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08.09.2017 по справі № 804/5296/17 в задоволенні адміністративного позову Фізичної особи-підприємця ФОП Стьопочкіна О.С. до Управління Укртрансбезпеки у Кіровоградській області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправними дій, скасування розрахунку плати за проїзд відмовлено.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 21.12.2017 по справі № 804/5296/17 апеляційну скаргу Фізичної особи підприємця Стьопочкіна О.С. залишено без задоволення. Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08.09.2017 року залишено без змін.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 21.09.2018 по справі № 804/5296/17 в задоволенні касаційної скарги фізичної особи - підприємця Стьопочкіна О.С. - відмовлено. Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08.09.2017 та постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 21.12.2017 - залишено без змін.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в своїй постанові від 21.09.2018 по справі № 804/5296/17 встановив наступне:

"28. Колегія суддів погоджує висновки судів першої та апеляційної інстанцій в оскаржуваних судових рішеннях стосовно того, що процедурні порушення з боку співробітників відповідача під час проведення габаритно-вагового контролю, в тому числі щодо невідповідності назви бланку акту проведеному контролю, відсутності в довідці про результати здійснення габаритно-вагового контролю від 17.05.2017 року часу її складання, відсутності факту подальшого зупинення транспортного засобу з метою внесення плати за проїзд або часткового розвантаження автомобіля та внесення плати за фактично пройдену частину маршруту, не є підставою звільнення позивача від відповідальності за порушення кількох нормативів вагових параметрів під час руху великовагового транспортного засобу, що належить останньому .

29. Суд зазначає, що, дійсно, на момент виникнення спірних правовідносин, не була затверджена відповідна методика Мінекономрозвитку, якою мали керуватися органи Укртрансбезпеки під час проведення габаритно-вагового контролю.

30. Проте, оскільки за змістом статей 4 і 29 Закону України «Про дорожній рух», статті 33 Закону України «Про автомобільні дороги» визначення порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування віднесено до компетенції Кабінету Міністрів України, і такий механізм здійснення габаритно-вагового контролю великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів визначено Порядком №879, яким керувався відповідач, Суд вважає, що відповідачем правомірно складено спірний розрахунок плати за проїзд. Крім того, скаржником не наведено жодних обґрунтувань порушення його права у спірних правовідносинах внаслідок проведення габаритно-вагового контролю без використання методики Мінекономрозвитку.

31. Наведене узгоджується з подальшим нормативним регулюванням спірних правовідносин, а саме скасування п.19 Порядку №879 Постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №671 без визначення необхідності застосування затвердженою Мінекономрозвитку або іншою методикою.

32. Зі змісту пунктів 28, 30, 31-1 Порядку №879 випливає, що плата за проїзд автомобільними дорогами загального користування залежить від протяжності маршруту. При цьому, пункт 31-1 Порядку №879 лише уточнює, що, за відсутності дозволу на проїзд, плата за проїзд має бути визначена незалежно від того виконав транспортний засіб маршрут чи тільки має намір його виконати.

33. Враховуючи те, що скаржник взагалі не мав дозволу на рух великовагового транспортного засобу на зазначеному маршруті (з Черкаської області с. Франковка до м. Миколаїв), відповідачем правомірно розраховано плату за проїзд за всю відстань маршруту, а не за її частину.

34. Разом з тим, Суд зазначає, що суди попередніх інстанцій вірно вказали на альтернативність приписів п.п.5,6 Порядку №422 в частині складення акту та/або протоколу про адміністративне правопорушення під час виявлення порушення законодавства про автомобільний транспорт.

35. Аналізуючи вищевикладене, Суд зазначає, що відповідачем вірно складено розрахунок №116 від 17.05.2017 року та визначено розмір плати за проїзд в сумі 5 544 Євро, що еквівалентно 162 066,08 грн., виходячи з формули та приписів, встановлених п.30,30-1 Порядку №879, а тому є вірними висновки судів попередніх інстанцій про відсутність підстав для задоволення позовних вимог позивача щодо визнання дій відповідача неправомірними, визнання протиправним та скасування зазначеного розрахунку плати за проїзд.".

Враховуючи вищенаведене, господарський суд вважає твердження, наведені відповідачем у відзиві, безпідставними та необґрунтованими.

З огляду на викладене, позовні вимоги щодо стягнення з відповідача плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, у розмірі 162 066,08 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно зі ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь Прокуратури Дніпропетровської області в розмірі 2430,99 грн.

Керуючись ст. ст. 2, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Стьопочкіна Олександра Сергійовича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь Державного бюджету України (р/р 1002 УК у м. Кропивницькому, МФО 899998, , ККДБ: 22160100) 162 066,08 грн. плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, про що видати наказ.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Стьопочкіна Олександра Сергійовича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь Прокуратури Дніпропетровської області (49044, м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, 38, МФО 820172, р/р 0291 в ДКСУ в м. Київ, , код класифікації видатків бюджету - 2800) витрати по сплаті судового збору у розмірі 2430,99 грн., про що видати наказ.

Накази видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дня складання повного судового рішення і може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду через Господарський суд Дніпропетровської області.

Повне рішення складено 26.11.2019

Суддя І.В. Мілєва