Господарський суд Рівненської області
_______________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про самовідвід

20 листопада 2019 р. м. Рівне Справа № 918/508/19

Господарський суд Рівненської області у складі головуючого судді Войтюка В.Р., при секретарі судового засідання Мамчур А.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом ОСОБА_1

до відповідача Обслуговуючого кооперативу "ЖБК "Льонок"

про визнання недійсним та скасування рішення загальних зборів правління

В засіданні приймали участь:

Від позивача: не з`явився;

Від відповідача: Шаховський В.О. (дов. № б/н від 02.01.2019 р.);

Від відповідача: Даховий В.І. (паспорт НОМЕР_1 від 04.04.1997 р.).

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до господарського суду Рівненської області із позовною заявою до відповідача Обслуговуючого кооперативу "ЖБК "Льонок" про визнання недійсним та скасування рішення загальних зборів правління.

Ухвалою Господарського суду від 26 липня 2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 918/508/19, визначено здійснювати розгляд справи за загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 12 серпня 2019 року.

Ухвалою Господарського суду від 12 серпня 2019 року відкладено підготовче засідання на 27 серпня 2019 року.

Ухвалою Господарського суду від 27 серпня 2019 року відкладено підготовче засідання на 23 вересня 2019 року.

Ухвалою Господарського суду від 23 вересня 2019 року відкладено підготовче засідання на 30 вересня 2019 року та продовжено строк проведення підготовчого провадження на тридцять днів.

Ухвалою Господарського суду від 30 вересня 2019 року відкладено підготовче засідання на 15 жовтня 2019 року.

Ухвалою Господарського суду від 15 жовтня 2019 року відкладено підготовче засідання на 28 жовтня 2019 року.

Ухвалою Господарського суду від 28 жовтня 2019 року в задоволенні заяви Обслуговуючого кооперативу "ЖБК "Льонок" про закриття провадження у справі № 918/508/19 відмовлено, закрито підготовче провадження у справі № 918/508/19 за позовом ОСОБА_1 до відповідача Обслуговуючого кооперативу "ЖБК "Льонок" про визнання недійсним та скасування рішення загальних зборів правління та призначено справу № 918/508/19 до судового розгляду по суті на 18 листопада 2019 року.

В судовому засіданні 18 листопада 2019 року відмовлено у задоволенні заяви відповідача про зупинення провадження у справі № 918/508/19 та оголошено перерву до 20 листопада 2019 року.

Окрім того, в судовому засіданні 18 листопада 2019 року відповідачем (далі - заявник) заявлено відвід судді та подано до відділу канцелярії та документального забезпечення суду заяву про відвід судді Войтюка В.Р.

20 листопада 2019 року до відділу канцелярії та документального забезпечення суду від представника позивача надійшли письмові пояснення щодо поданої заяви про відвід судді, в яких останній заперечує проти задоволення заяви про відвід судді.

В судовому засіданні 20 листопада 2019 року представник відповідача підтримав подану заяву про відвід судді.

Представник позивача в судове засідання 20 листопада 2019 року не з`явився.

Суд розглянувши подану заяву про відвід судді зазначає наступне.

Вказана заява про відвід судді обґрунтована наступними обставинами.

У провадженні судді Войтюка В.Р. перебувала на розгляді справи № 918/703/18 за позовом ОСОБА_2 до відповідача Обслуговуючого кооперативу "ЖБК "Льонок" про визнання недійсним та скасування засідання правління обслуговуючого кооперативу "ЖБК "Льонок", яке оформлено протоколом № 9 від 01 грудня 2016 року.

Рішенням господарського суду Рівненської області від 30 січня 2019 року у справі № 918/703/18 позов задоволено та визнано недійсним та скасовано рішення засідання правління Обслуговуючого кооперативу "Льонок", яке оформлено протоколом № 9 від 01 грудня 2016 року, на підставі якого внесено запис до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, громадських формувань від 28 грудня 2016 року, державна реєстрація змін до установчих документів (запис номер 8006216).

На думку заявника, суд при відкритті провадження у справі № 918/703/18 не з`ясував чи є ОСОБА_2 носієм корпоративних прав та відповідно чи був вищевказаний спір корпоративним, тому останній вважає, що суддя Войтюк В.Р. в порушення приписів ст. 13 та ст. 198 ГПК України проводив розгляд справи необ`єктивно та упереджено і повно, всебічно та об`єктивно не з`ясував всіх обставин справи.

По вказаній справі подано касаційну скаргу, в якій Верховний суд зупинив провадження у справі до перегляду судового рішення у подібних правовідносинах Великою Палатою Верховного Суду.

Далі заявник зазначає, що ухвалою суду від 12 серпня 2019 року порушено провадження у справі № 918/508/19 за позовом ОСОБА_1 до відповідача Обслуговуючого кооперативу "ЖБК "Льонок" про визнання недійсним та скасування рішення загальних зборів правління.

На думку заявника позивач у даній справі є неналежним суб`єктом звернення до суду, а тому вказаний спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства, а тому останнім заявлено до суду клопотання про закриття провадження у справі № 918/508/19.

Заявник зазначає, що ухвалою суду від 28 жовтня 2019 року суддею Войтюком В.Р. безпідставно відмовлено у задоволенні клопотання про закриття провадження у справі № 918/508/19.

Окрім того, заявник зазначає, що для надання правової оцінки правовідносинам у справі № 918/508/19 має значення правовий висновок Великої Палати Верховного Суду у справах № 910/7554/18 та № 904/4887/18 щодо предметної та суб`єктної юрисдикції спорів за участю обслуговуючого кооперативу та його члена - заявником подано до суду заяву про зупинення провадження у справі до прийняття відповідного рішення Великою Палатою Верховного Суду у вищевказаних справах. Однак, заявник зазначає, що суддею Войтюком В.Р. в задоволенні вказаної заяви відмовлено без достатніх на те правових підстав.

Наведені факти та обставини, на переконання Обслуговуючого кооперативу "ЖБК "Льонок", свідчать про наявність підстав, визначених ч. 2 ст. 35, ч. 1 ст. 36 ГПК України.

Посилаючись на допущені суддею, на думку заявника, порушення норм чинного законодавства та наявність у нього сумнівів у неупередженості та об`єктивності судді щодо розгляду даної справи, а також власного негативного суб`єктивного відношення до даного складу суду, просить задовольнити заяву про відвід судді від розгляду даної справи.

Суд розглянувши матеріали заяви про відвід судді зазначає наступне.

Відповідно п.п. 3, 5, ч. 1 ст. 35 ГПК України, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Пунктом 12 Висновку № 1 (2001) Консультативної ради європейських суддів для Комітету Міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів та незмінюваність суддів, передбачено, що незалежність судової влади означає повну неупередженість із боку суддів. При винесенні судових рішень щодо сторін у судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, вільними від будь-яких зв`язків, прихильності чи упередження, що впливає або може сприйматися як таке, що впливає, на здатність судді приймати незалежні рішення. У цьому випадку незалежність судової влади є втіленням загального принципу: "Ніхто не може бути суддею у власній справі". Значення цього принципу виходить далеко за конкретні інтереси певної сторони у будь-якій суперечці. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки з боку сторін у конкретній справі, але й з боку суспільства в цілому. Суддя повинен не тільки бути реально вільним від будь-якого невідповідного упередження або впливу, але він або вона повинні бути вільними від цього й в очах розумного спостерігача. В іншому випадку довіра до незалежності судової влади буде підірвана.

Пунктами 80, 81 рішення по справі "Салов проти України" визначено, що навіть зовнішні ознаки мають певне значення для вирішення питання довіри, яке суди в демократичному суспільстві повинні вселяти суспільству і, перш за все, сторонам у процесі.

У контексті об`єктивного критерію окремо від поведінки суддів слід визначити, чи існували переконливі факти, які могли б викликати сумніви щодо їхньої безсторонності. Для забезпечення існування неупередженості суду для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини необхідно виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо безсторонності суду (справа Газета Україна-Центр проти України).

Розглянувши заяву Обслуговуючого кооперативу "ЖБК "Льонок" про відвід судді Войтюка В.Р., заслухавши пояснення учасників справи з даного питання, суд дійшов висновку, що дана заява є не обґрунтованою та безпідставною. При цьому господарський суд керувався наступним.

Статтею 35 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання, або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 36 цього Кодексу.

За нормами статті 38 ГПК України з підстав, зазначених у статтях 35, 36 і 37 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заявити самовідвід. Відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Самовідвід може бути заявлений не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Відвід - це процесуальний інститут, що містить умови, за яких особа не може брати участь у конкретній справі. Підстави відводу судді - це обставини, за наявності яких суддя не може брати участі в розгляді конкретної справи. Ці обставини можуть бути суб`єктивного характеру і стосуватися особистих зв`язків судді з особами, які беруть участь у справі, або його особистої поведінки щодо розгляду справи, чи об`єктивного характеру і стосуватися процесуального статусу судді у справі, яка розглядалася раніше.

Право на подання заяви про відвід судді є однією з гарантій законності здійснення правосуддя і об`єктивності та неупередженості розгляду справи, оскільки ст. 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини закріплено основні процесуальні гарантії, якими може скористатися особа при розгляді її позову в національному суді і до яких належить розгляд справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Визначення юридичного змісту оціночної категорії "безсторонній суд" зумовлює необхідність врахування суб`єктивного та об`єктивного критеріїв безсторонності. Перший з них означає, що суддя має бути суб`єктивно вільним від упередженості при розгляді справи; другий - що суддя має забезпечити достатні гарантії для усунення будь-яких обґрунтованих сумнівів щодо його неупередженості.

Конкретизуючи суб`єктивний критерій, Європейський суд підкреслює, що поки не доведено інше, діє презумпція особистої безсторонності судді. Таку презумпцію спростувати досить складно. Критерієм суб`єктивної безсторонності є відсутність з боку судді умисних або необережних дій чи висловлювань, які б свідчили про пряму чи опосередковану особисту зацікавленість у вирішенні справи або іншим чином давали б підстави сумніватися в його неупередженості. Суб`єктивна упередженість полягає, як правило, в умисних чи необережних діях або висловлюваннях суддів (присяжних) перед початком чи під час судового розгляду справи.

У світлі прецедентної практики Суду об`єктивно безстороннім є судовий орган, діяльність якого відповідає таким критеріям: забезпечується не лише здійснення правосуддя, а й зовнішнiй вияв того, що відбувається; суддею створено достатні гарантії для усунення об`єктивно виправданих підстав (і навіть потенційної можливості) побоюватися, що він, незалежно від особистої поведінки, не є безстороннім. При зовнішній демонстрації судом незалежності та безсторонності можуть виникнути щодо цього сумніви. Тому важливою є та довіра, яку суди в демократичному суспільстві повинні викликати у громадськості і понад усе, якщо йдеться про кримінальне провадження, - в обвинуваченого (див.: Hauschildt v. Denmark judgment of 24 May 1989, Series A, No. 154, p. 48). Суд не завжди послідовно дотримувався позиції щодо того, чия думка є вирішальною при оцінці ступеня об`єктивної безсторонності судових органів. Так, у справі "Декюббер проти Бельгії" Суд встановив, що мало місце порушення п. 1 ст. 6 Конвенції, оскільки суддя "міг в очах обвинуваченого" здаватися негативно налаштованим проти нього (див.: De Cubber v. Belgium judgment of 26 October 1984, Series A, No. 86, p. 29).

Водночас у справі "Хаузшільдт проти Данії" Суд дещо відкоригував свою позицію, відтворивши її у деяких рішеннях: "Для висновку про наявність у конкретній справі правомірної підстави сумніватися у безсторонності судді думка обвинуваченого може враховуватися, але вона не має вирішального значення. Вирішальним є те, чи можна вважати такі сумніви об`єктивно виправданими" (див.: Hauschildt v. Denmark judgment of 24 May 1989, Series A, No. 154, p. 48).

Відповідно до ст. 2 Основних принципів незалежності судових органів, підготовлених ООН у 1985 році, яка визначає, що судові органи вирішують передані їм справи безсторонньо на основі фактів та відповідно до закону, без будь-яких обмежень, неналежного впливу, спонукання, тиску, загроз або втручання, прямого чи непрямого, з боку будь-кого або з будь-якої причини.

За ст. 8 Основних принципів судді повинні завжди поводити себе таким чином, що забезпечити повагу до своєї посади і зберегти безсторонність та незалежність судових органів.

Згідно з міжнародно-правовими гарантіями незалежності судів суддя має здійснювати свої суддівські функції незалежно, на основі власної оцінки фактів і відповідно до усвідомленого розуміння права, вільно від будь-якого впливу. Він має бути незалежним від суспільства в цілому і від конкретних сторін спору, який вирішує. Здійснюючи суддівські функції, суддя має бути незалежним від інших суддів у зв`язку з рішеннями, які зобов`язаний ухвалювати незалежно. Він повинен виявляти і пропагувати високі стандарти суддівської поведінки, щоб підвищувати рівень довіри громадськості до суду, яка є головною умовою для підтримання незалежності суддів.

Суд, аналізуючи викладені в заяві від 18 листопада 2019 року про відвід судді аргументи, враховує, що статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено право кожного при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків на справедливий i відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним i безстороннім судом, встановленим законом.

Як встановлюють Бангалорські принципи поведінки суддів, схвалені резолюцією 2006/23 Економічної і Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року, об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття. Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

В пункті 66 рішення Європейського суду з прав людини від 10 грудня 2009 року у справі "Мироненко і Мартиненко проти України" (заява № 4785/02) зазначено, що згідно з усталеною практикою Суду, наявність безсторонності має визначатися, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (рішення у справах "Фей проти Австрії" (Fey v. Austria), рішення від 24 лютого 1993 року, серія A, №255, с. 12, п. 27, 28 і 30, та "Веттштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland), заява №33958/96, п. 42, ЄСПЛ 2000-XII).

З практики Європейського суду з прав людини вбачається, що суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи навіть тоді, коли у стороннього спостерігача лише могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

За приписами ч. 1 п. 1 ч. 3 ст. 129 Конституції України судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону. Основними засадами судочинства є, зокрема законність.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ГПК України господарський суд вирішує господарські спори на підставі Конституції України, цього Кодексу, інших законодавчих актів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Частиною 1 ст. 6, ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" передбачено, що здійснюючи правосуддя, суди є незалежними від будь-якого незаконного впливу. Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права. Кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним відповідно до закону.

Незалежність суддів є невід`ємною складовою їхнього статусу, конституційним принципом організації та функціонування судів і професійної діяльності суддів. Незалежність суддів полягає передусім у їхній самостійності, не пов`язаності при здійсненні правосуддя будь-якими обставинами та іншою, крім закону, волею.

В той же час суд зазначає, що відповідно до пункту 4 статті 35 Господарського кодексу України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Відтак, приймаючи до уваги те, що заява про відвід мотивована незгодою сторони з рішеннями судді в інших справах та прийняттям процесуальних рішень у даній справі, суд вважає її необґрунтованою.

Водночас, господарський суд відзначає, що розгляд справи суддею Войтюком В.Р. по даній справі, не створить достатніх гарантій для усунення підстав (навіть потенційної можливості) побоюватися, що суддя, незалежно від особистої поведінки, не є безстороннім при розгляді справи, а відтак здійснення судового розгляду та прийняття суддею Войтюком В.Р. судового рішення за наслідками розгляду справи по суті, може призвести до невиправданих очікувань, напруги з боку сторін у справі, упередженого ставлення, виявлення недовіри до судді, що може негативного відобразитися на судовому процесі.

З метою уникнення будь-яких можливих сумнівів сторін щодо об`єктивності та неупередженості судового складу під час розгляду даної справи, суд вважає за необхідне заявити самовідвід від розгляду справи за позовом ОСОБА_1 до відповідача Обслуговуючого кооперативу "ЖБК "Льонок" про визнання недійсним та скасування рішення загальних зборів правління.

У разі задоволення заяви про відвід судді, який розглядає справу одноособово, справа розглядається в тому самому суді іншим суддею, який визначається у порядку, встановленому статтею 32 цього Кодексу. (ч. 1 ст. 40 ГПК України).

Керуючись ст.ст. 35-40, 232-235 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. В задоволенні заяви Обслуговуючого кооперативу "ЖБК "Льонок" про відвід судді Войтюка В.Р. відмовити.

2. Заяву судді Войтюка В.Р. про самовідвід від розгляду справи № 918/508/19 задоволити.

3. Відвести суддю Войтюка В.Р. від розгляду справи № 918/508/19.

4. Передати справу № 918/508/19 уповноваженій особі апарату господарського суду Рівненської області, яка здійснює реєстрацію в автоматизованій системі документообігу суду, для автоматизованого розподілу вказаної справи в порядку, встановленому ст. 32 ГПК України.

Ухвала набирає законної сили негайно після її підписання суддею і не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається: http://rv.arbitr.gov.ua.

Суддя Войтюк В.Р.